Справа № 509/727/25
Суддя: Панасенко Є. М.
Дата ухвалення: 2025-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 509/727/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2025 року смт.Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Панасенка Є.М.,

за участю секретаря судового засідання: Степанової Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу № 509/727/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИВ:

До Овідіопольського районного суду Одеської області звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення № 22 від 17.01.2025 року.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що ОСОБА_1 постійно проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . У період з 13.11.2008 року по 08.10.2009 року проходив військову службу у списках частини на посаді водія. Наказом МОУ № 105 від 07.02.2011 року йому було присвоєно військове звання: молодший лейтенант. Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_1 від 28.02.2011 року ОСОБА_1 був прийнятий на облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 . В наступному він був прийнятий на облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), де перебував на військовому обліку.

08.07.2024 року, виконуючи вимоги Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ним були уточнені персональні військово-облікові дані.

14.01.2025 року він з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_4 та подав заяву на відстрочку від призову під час мобілізації на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Посадовими особами ТЦК в ОСОБА_1 було прийнято відповідну заяву та складено протокол № 22 про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що о 09 год 00 хв в умовах особливого періоду не виконання вимог п. 10 ст. 1 та п. 8 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч. 1 п. 2, п. 3 додатку № 2 постанови КМУ від 30.12.2022 року № 1487 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а саме не оновив військово-облікові данні, не повідомив ІНФОРМАЦІЯ_4 про зміну персональних даних, чим порушив правила військового обліку. Нормативні акти, вимоги яких порушено: п. 10 ст. 1 та п. 8 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч. 1 п. 2, п. 3 додатку № 2 постанови КМУ від 30.12.2022 року № 1487 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП.

Також у вказаному протоколі було зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 10 год 00 хв «17» січня 2025 р. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_2 ).

ОСОБА_1 з`явився 17.01.2025 року о 10 год 00 хв до ІНФОРМАЦІЯ_5 в АДРЕСА_2 , однак посадовими особами РТЦК йому було повідомлено, що прийнято рішення про винесення постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, яку він може отримати в ТЦК, в якому перебуває на обліку.

27.01.2025 року у ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_1 було вручено постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 від 17.01.2025 року № 22 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою накладено штраф у сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп.

Позивач вважає, що його вина у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП не була доведена «поза розумним сумнівом», відповідачем не було вжито заходів до повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для вирішення справи належним чином. Вважає, що оскаржувана постанова № 22 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 17.01.2025 року, якою на мене за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП накладено штраф в розмірі 17000,00 гривень, прийнята не у способи, що передбачені Конституцією та законами України, тому є протиправною і підлягає скасуванню, а провадження по справі - закриттю.

Ухвалою суду від 12.02.2025 року провадження по справі було відкрито, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. В ухвалі відповідачу встановлено п`ятиденний строк із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

Роз`яснено відповідачу, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

У визначений в ухвалі Овідіопольського районного суду Одеської області від 12.02.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_6 , відзиву на позов не надав. 18.02.2025 року представником ІНФОРМАЦІЯ_1 було отримано копію ували та екземпляр позову з доданими до нього додатками, що підтверджується копією з журналу вихідної кореспонденції суду.

Суд, з`ясувавши та оцінивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , проживає та зареєстрований за місцем постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

У період з 13.11.2008 року по 08.10.2009 року ОСОБА_1 проходив військову службу у списках частини на посаді водія.

Наказом МОУ № 105 від 07.02.2011 року ОСОБА_1 було присвоєно військове звання: молодший лейтенант.

Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_1 від 28.02.2011 року ОСОБА_1 був прийнятий на облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В наступному був прийнятий на облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), де перебував на військовому обліку.

08.07.2024 року, виконуючи вимоги Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ним були уточнені свої персональні військово-облікові дані.

14.01.2025 року він з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_4 та подав заяву на відстрочку від призову під час мобілізації на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Посадовими особами ТЦК в нього було прийнято відповідну заяву та складено протокол № 22 про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що о 09 год 00 хв в умовах особливого періоду не виконання вимог п. 10 ст. 1 та п. 8 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч. 1 п. 2, п. 3 додатку № 2 постанови КМУ від 30.12.2022 року № 1487 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а саме не оновив військово-облікові данні, не повідомив ІНФОРМАЦІЯ_4 про зміну персональних даних, чим порушив правила військового обліку. Нормативні акти, вимоги яких порушено: п. 10 ст. 1 та п. 8 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч. 1 п. 2, п. 3 додатку № 2 постанови КМУ від 30.12.2022 року № 1487 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП.

Також у вказаному протоколі було зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 10 год 00 хв «17» січня 2025 р. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_2 ).

ОСОБА_1 з`явився 17.01.2025 року о 10 год 00 хв до ІНФОРМАЦІЯ_5 в АДРЕСА_2 , однак посадовими особами РТЦК йому було повідомлено, що прийнято рішення про винесення постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, яку він може отримати в ТЦК, в якому перебуває на обліку.

27.01.2025 року у ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_1 було вручено постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 від 17.01.2025 року № 22 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою на мене накладено штраф у сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп.

У вказаній постанові вказано, що ОСОБА_1 , перебуваючи на військовому обліку, в умовах особливого періоду не виконання вимог п. 10 ст. 1 та п. 8 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч. 1 п. 2., п. 3 додатку № 2 постанови КМУ від 30.12.2022 року № 1487 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а саме не оновив військово-облікові данні, не повідомив ІНФОРМАЦІЯ_5 про зміну персональних даних чим порушив правила військового обліку. Нормативні акти, вимоги яких порушено: п. 10 ст. 1 та п. 8 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч. 1 п. 2, п. 3 додатку № 2 постанови КМУ від 30.12.2022 року № 1487 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст. 287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон від 25.03.1992 року № 2233-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) громадяни зобов`язані, зокрема з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» посадові особи, винні в порушенні законів України та інших нормативно-правових актів з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, а також громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 оголошено проведення загальної мобілізації.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 210 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку .

Відповідно до ч. 3 ст. 210 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період та тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною першою статті 8 КУпАП визначено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

За приписами ч. 2 ст. 8 КУпАП закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що гр. ОСОБА_1 було порушено

- п. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу»;

- п. 8 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»;

- ч. 1 п. 2. додатку № 2 постанови КМУ від 30.12.2022 року № 1487 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів»;

- ч. 1 п. 3 додатку № 2 постанови КМУ від 30.12.2022 року № 1487 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів».

Водночас, є незрозумілим, п. 10 якої частини ст. 1 Закону України «Про військову службу та військовий обов`язок» на думку відповідача ОСОБА_1 було порушено. Відповідач не конкретизує, який саме пункт ОСОБА_1 було порушено та який обов`язок не виконано.

Щодо порушень п. 8 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідач не вказує частину ст. 2 вказаного Закону.

Відповідно до ч. 1 п. 2. додатку № 2 постанови КМУ від 30.12.2022 року № 1487 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервісті.

Вказана норма встановлює військовозобов`язаним обов`язок прибувати до відповідних органів за їх викликом.

Жодних викликів, повісток, інших повідомлень на адресу позивача з боку районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки не направлялося та ним не отримувалося, що робить посилання відповідача на порушення вказаної норми таким, що не відповідає дійсності.

Ч. 1 п. 3 додатку № 2 постанови КМУ від 30.12.2022 року № 1487 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», на порушення якої міститься посилання в оскаржуваній постанові, було виключено на підставі Постанови КМ № 563 від 16.05.2024, у зв`язку з чим посилання на вказану норму є недоречним.

Надалі відповідач вказує, що порушення полягає у не оновленні військово-облікових даних та не повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_5 про зміну персональних даних.

Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" до 19.05.2024 не визначав строку виконання громадянами України військового обов`язку, зокрема і щодо виконання правил військового обліку. Проте з 19.05.2024 в Законі №2232-ХІІ частина 10 статті 1 викладена в новій редакції та визначає, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Також, 19.05.2024 року з набранням чинності Закону №3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», статтю 210 КУпАП було доповнено частиною 3, а саме встановлено відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період, тобто було посилено відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Отже, до 19.05.2024 року норми ч. 3 ст. 210 КУпАП не існувало, а з 19.05.2024 року встановлено 60-денний строк уточнити громадянам України свої дані щодо виконання військового обов`язку, що включає виконання правил військового обліку, і одночасно введено норму, яка передбачає сувору адміністративну відповідальність за невиконання цих правил в умовах особливого періоду.

Разом з тим, 08.07.2024 року, відповідно до вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ним були уточнені персональні військово-облікові дані, що підтверджується військово-обліковим документом в електронному вигляді від 08.07.2025 року, у зв`язку з чим посилання відповідача на не оновлення військово-облікових даних є необґрунтованим.

Стаття 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Частиною 2 статті 58 Конституції України передбачено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 (справа №537/4012/16-а), від 08.11.2018 (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа № 743/1128/17), від 15.11.2018 (справа № 524/7184/16-а).

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 8, 9, 77, 90, 139, 159, 229, 241-246, 255, 268, 269, 286, 293, 297 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову № 22 від 17.01.2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_8 полковником ОСОБА_3 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_2 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ), до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень - скасувати та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: Є. М. Панасенко