Справа № 380/22029/24
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2025-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2025 рокусправа № 380/22029/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої - судді Потабенко В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України Львівській області про визнання протиправними і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - ГУ ПФУ в Тернопільській області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - ГУ ПФУ у Львівській області, відповідач 2), в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 10.10.2024 № 66 відмову у переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» відповідно до заяви від 02.10.2024;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, Львівська область, м. Львів, вул. Митрополита Андрея 10, ) перевести ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ та пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ, врахувавши при обчисленні розміру пенсії відомості про заробітну плату на підставі довідок про (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 02.10.2024 № 193/7.4-22/51 та про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 02.10.2024 № 194/7.4-22/51, про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 02.10.2024 № 195/7.4-22/51, про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 02.10.2024 №13-70-05/38-36, про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 02.10.2024 року №12/7.4-22/38, з 02.10.2024.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 02.10.2024 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу», як державному службовцю, який має стаж державної служби понад 20 років. За принципом екстериторіальності заяву позивача розглядало ГУ ПФУ в Тернопільській області, яке рішенням від 10.10.2024 № 66 відмовило позивачу у призначенні у зв`язку з тим, що відповідно до записів трудовоі? книжки ОСОБА_1 з 11.09.2012 по 31.05.2013 працював в державному управлінні охорони навколишнього середовища в Львівськіи? області та з 01.06.2013 по 27.01.2015 - в департаменті екологіі? та природних ресурсів Львівськоі? обласноі? державноі? адміністраціі?, на посадах, стаж роботи на яких підлягає зарахуванню до стажу роботи віднесених до відповідних категоріи? посад державних службовців, і становить 2 роки 4 місяці 18 днів. Періоди роботи в інших вищезазначених установах, на посадах, на яких присвоювалися спеціальні звання, не підлягають зарахуванню до стажу роботи на посадах, віднесених до категоріи? посад державноі? служби, визначених статтею 25 Закону Украі?ни №3723. Позивач вважає, що на час звернення за призначенням пенсії відповідно до п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №899 у нього наявний: стаж державної служби понад 20 років, б) страховий стаж понад 40 років, вік - понад 62 роки. Також позивач зазначає, що має право на обчислення пенсії державного службовця із врахуванням заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Позивач вважає мотиви, викладені у рішенні від 10.10.2024 № 66 неправомірними, а рішення відповідача 1 про відмову у переведенні позивача на пенсію державного службовця відповідно до Закону №889 протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою судді від 18.11.2024 відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників сторін.

Відповідач 2 позову не визнав. 28.11.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №87972). Зазначив, що однією з вимог призначення пенсій згідно Закону України «Про державну службу» є наявність відповідного стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону №3723. Основною умовою зарахування того чи іншого періоду роботи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723 є встановлення за займаною посадою відповідного рангу. Підставою відмови у проведенні перерахунку пенсіі? є те, що позивач в період з 15.10.1992 працював на посадах в органах державноі? митноі? служби, и?ому присвоювалися спеціальні звання, відповідно, ці посади не належать до посад, віднесених до відповідних категоріи? посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону Украі?ни від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу». З 01.05.2016 набрав чинності Закон Украі?ни від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» (далі Закон № 889), згідно з п. 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» якого втратив чинність Закон Украі?ни від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» (далі Закон - 3723), крім ст. 37, яка застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу. Підпунктом 17 п. 3 ст. 3 Закону 899 визначено органи, на які поширюється дія цього Закону та посади, на які не поширюється дія Закону, зокрема, дія цього Закону не поширюється на осіб рядового і начальницького складу правоохоронних органів та працівників інших органів, яким присвоюються спеціальні звання, якщо інше не передбачене Законом. Пенсіи?не забезпечення працівників митних органів, які не є посадовими особами, здіи?снюється на підставах та у порядку, встановлених законом. Розпорядженням Кабінету Міністрів Украі?ни від 12.09.1997 № 503 - р Про віднесення посад працівників місцевих державних податкових адміністрацій? до відповідних категоріи? посад державних службовців були віднесені до відповідних категоріи? посад державних службовців посади працівників державних податкових адміністраціи? в Автономніи? Республіці Крим, обласних, містах Києві і Севастополі і державних податкових інспекціи?? у раи?онах, містах, раи?онах у містах, які не мають спеціальних звань. Додатком 24 до постанови Кабінету Міністрів Украі?ни від 14.08.2013 No 703 Про віднесення деяких посад працівників органів державноі? влади, інших державних органів, установ до відповідних категоріи? посад державних службовці та визнання таким, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів Украі?ни, яка набрала чинність 03.10.2013, були віднесені до відповідних категоріи? посад державних службовців посади працівників апарату міністерств, інших центральних органів виконавчоі? влади та територіальних органів. Таким чином, посадові особи органів державноі? митноі?? служби, які мають спеціальне звання, Законом - 3723 та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів Украі?ни не віднесені до відповідних категоріи? посад державних службовців, а отже відсутні підстави для зарахування ОСОБА_1 до стажу державноі? служби періодів роботи на посадах в органах державноі? митноі? служби. Відповідно до записів трудовоі? книжки позивач з 11.09.2012 по 31.05.2013 працював в державному управлінні охорони навколишнього середовища у Львівськіи? області та з 01.06.2013 по 27.01.2015 - в департаменті екологіі? та природних ресурсів Львівськоі? обласноі? державноі? адміністраціі?, на посадах, стаж роботи на яких підлягає зарахуванню до відповідних категоріи? посад державних службовців, і становить 2 роки 04 місяці 18 днів. При цьому, обчислення стажу є виключною компетенцією органів Пенсіи?ного фонду, а тому підміна судом повноважень суб`єкта владних повноважень є втручанням в повноваження органів Пенсіи?ного фонду. Крім того, відповідач 2 вважає, оскільки у даніи? справі ГУ ПФУ у Львівськіи? області не прии?мало жодних рішень щодо пенсіи?ного забезпечення позивача, тому не є належним відповідачем у справі. Відтак, відповідач 2 просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідач 1 позову не визнав. 12.12.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №91925). ГУ ПФУ в Тернопільськіи? області не погоджується з позовними вимогами, вважає і?х безпідставними з огляду на наступне. Обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсіі? державного службовця після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону - 3723 і розділом XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889, а саме - щодо віку, страхового стажу, стажу державноі? служби. Статтею 25 Закону №3723 визначено сім категоріи? посад державних службовців, які вони могли обіи?мати у відповідних державних органах, та передбачено, що віднесення існуючих на тои? час посад державних службовців, не перелічених у ціи? статті, а також віднесення до відповідноі? категоріі? державних службовців нових посад провадиться Кабінетом Міністрів Украі?ни за погодженням з відповідним державним органом. Службовцям, які заи?мали посади, віднесені до категоріи? посад державноі? служби, встановлювався відповіднии? ранг. Робота на посадах в органах державноі? митноі? служби Украі?ни зараховується до стажу державноі? служби особам, яким не присвоювались спеціальні звання. Відповідно до ст. 573 Митного кодексу Украі?ни посадовим особам митних органів присвоюються спеціальні звання. Положення про спеціальні звання та порядок і?х присвоєння, співвідношення з рангами державних службовців, розмір надбавок за спеціальне звання затверджуються Кабінетом Міністрів Украі?ни. Відповідно до ст. 588 Митного кодексу Украі?ни пенсіи?не забезпечення посадових осіб митних органів здіи?снюється в порядку та на умовах, передбачених Законом Украі?ни «Про державну службу». При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в митних органах зараховується до стажу державноі? служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категоріи? посад державних службовців, що дає право на призначення пенсіі? відповідно до Закону Украі?ни «Про державну службу», незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом. Пенсіи?не забезпечення працівників митних органів, які не є посадовими особами, здіи?снюється на підставах та у порядку, встановлених законом. Підпунктом 17 п. 3 ст. 3 Закону № 889 визначено, що дія цього Закону не поширюється на осіб рядового та начальницького складу правоохоронних органів та працівників інших органів, яким присвоюються спеціальні звання. Таким чином, посадові особи органів державноі? митноі? служби, які мають спеціальне звання, Законом - 3723 та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів Украі?ни не віднесені до відповідних категоріи? посад державних службовців, а отже відсутні підстави для зарахування позивачу до стажу державноі? служби періодів роботи на посадах в органах державноі? митноі? служби. Відповідно до записів трудовоі? книжки позивач з 11.09.2012 по 31.05.2013 працював в державному управлінні охорони навколишнього середовища у Львівськіи? області та з 01.06.2013 по 27.01.2015 - в департаменті екологіі? та природних ресурсів Львівськоі? обласноі? державноі? адміністраціі?, на посадах, стаж роботи на яких підлягає зарахуванню до відповідних категоріи? посад державних службовців, і становить 2 роки 04 місяці 18 днів. Таким чином, оскільки у позивача немає достатнього підтвердженого стажу на посадах віднесених до відповідних категоріи? посад державноі?? служби, відсутні правові підстави для призначення позивачу пенсіі? за віком відповідно до Закону Украі?ни «Про державну службу». Тому відповідач 1 просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Від представника позивача 06.12.2024 надійшла відповідь на відзив (вх.№90424), в якій зазначив, що для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж. Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону №1058-IV, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. З наведених норм вбачається, що обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону №3723-ХІІ і п. п. 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби. За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 р., за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі. Позивач до матеріалів справи долучив копії довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, видані Львівською митницею, які за формою відповідають вимогам Постанови № 1-3 та містять відображення складових заробітної плати за останнім місцем роботи позивача на державній службі за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією. За таких обставин, зважаючи на висловлену Верховним Судом правову позицію у такій категорії справ, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільськіи? області від 10.10.2024 № 66 про відмову в переведенні позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» згідно з заявою від 02.10.2024, є протиправним і підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки відсутні клопотання будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в органах пенсійного фонду як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

02.10.2024 позивач звернувся із заявою до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про перехід на пенсію за іншим законом.

Вказана заява від 02.10.2024 відповідно до екстериторіального розподілу єдиної черги завдань, розглядалася ГУ ПФУ в Тернопільській області, яким прийнято рішення про відмову у перерахунку пенсії від 10.10.2024 № 66.

У рішенні про відмову в перерахунку пенсіі? від 10.10.2024 № 66 повідомлено, що за результатами розгляду поданих документів, зокрема трудової книжки, відповідно до записів трудовоі? книжки ОСОБА_1 з 11.09.2012 по 31.05.2013 працював в державному управлінні охорони навколишнього середовища в Львівськіи? області та з 01.06.2013 по 27.01.2015 - в департаменті екологіі? та природних ресурсів Львівськоі? обласноі? державноі? адміністраціі?, на посадах, стаж роботи на яких підлягає зарахуванню до стажу роботи віднесених до відповідних категоріи? посад державних службовців, і становить 2 роки 4 місяці 18 днів.

Періоди роботи в інших вищезазначених установах, на посадах, на яких присвоювалися спеціальні звання не підлягають зарахуванню до стажу роботи на посадах, віднесених до категоріи? посад державноі? служби, визначених ст. 25 Закону Украі?ни №3723.

Згідно із записів у трудовій книжці НОМЕР_2 ОСОБА_1 працював:

- 15.10.1992 призначении? інспектором Львівськоі? митниці;

- 26.03.1993 переведении? на посаду старшого інспектора митниці;

- 01.03.1994 переведении? на посаду головного інспектора митниці;

- 15.11.1994 переведении? на посаду начальника оперативного відділу Львівськоі? митниці;

- 19.05.1995 переведении? на посаду заступника начальника митного поста;

- 06.06.1995 прии?няв присягу державного службовця;

- 29.09.1995 переведении? на посаду начальника митного поста «Львів-

аеропорт «Львівськоі? митниці»;

- 31.03.1997 звільнении? з посади в зв`язку з ліквідацією Львівськоі? митниці;

- 01.04.1997 призначении? на посаду начальника митного поста «Львів-аеропорт»;

- 19.06.1998 присвоєно персональне звання «Радник митноі? служби ІІ рангу»;

- 27.05.1999 звільнении? з посади у порядку переведення на посаду заступника начальника Рава Руськоі? митниці;

- 28.05.1999 призначений на посаду заступника начальника РаваРуськоі? митниці;

- 28.02.2001 звільнении? у порядку переведення з посади заступника начальника ліквідованоі? Рава-Руськоі? митниці;

- 01.03.2001 призначении? на посаду заступника начальника новоствореноі? Рава Руськоі? митниці;

- 20.03.2001 присвоєно персональне звання «Радник митноі? служби І-го рангу»;

- 08.07.2004 призначении? на посаду начальника відділу організаціі? митного контролю згідно ст..32 КЗпП Украі??ни у порядку переведення з заи?маноі? посади заступника начальника митниці;

- 01.11.2004 присвоєно спеціальне звання «радник митноі? служби ІІ рангу»;

- 19.10.2004 переведении? на посаду начальника пасажирського відділу;

- 05.05.2005 призначении? на посаду першого заступника начальника Рава-Руськоі? митниці;

- 25.06.2005 присвоєно спеціальне звання «Радник митноі? служби І-го рангу»;

- 01.08.2005 переведении? на посаду заступника начальника Рава-Руськоі? митниці;

- 12.03.2007 звільнении? із заи?маноі? посади;

- з 13.03.2007 по 30.04.2008 працював в Західніи? регіональніи? митниці на посаді заступника начальника митного поста «Рава-Руська» та на посаді начальника відділу митного оформлення №2;

- з 01.05.2008 по 22.08.2011 працював в Львівськіи? митниці на посадах начальника організаціи?но-аналітичного сектору митного поста «Рава-Руська», головного інспектора сектору митного оформлення №1, №2, №3, №4, виконуючим обов`язки заступника начальника митного поста «Дрогобич» та на посаді начальника сектору з питань розбудови міжнародних пунктів пропуску;

- з 28.01.2015 по 07.12.2019 працював в Львівськіи? митниці ДФС на посадах - головного державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста «Краковець», завідувача сектору зв`язку управління інфраструктури, завідувача сектору моніторингу ризикових операцій управління організаціі? митного контролю, заступника начальника відділу митного оформлення №3 митного поста «Краковець», заступника начальника відділу митного оформлення №3 та №4 митного поста «Смільниця»;

- 12.08.2015 присвоєно спеціальне звання «Радник податкової та митноі? справи І рангу;

- з 08.12.2019 по 17.07.2021 працював в Галицькіи? митниці Держмитслужби на посадах - заступника начальника відділу №1 та відділу №2 митного поста «Смільниця», заступника начальника відділу митного оформлення №1 митного поста «Смільниця»;

- 08.12.2019 присвоєно 4 ранг державного службовця;

- 25.06.2020 присвоєно спеціальне звання «Радник митноі? служби I рангу;

- з 15.07.2021 по 19.06.2023 працював в Львівськіи? митниці на посаді заступника начальника відділу митного оформлення №1 митного поста «Смільниця».

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців визначається Законом України «Про державну службу» (Закон України від 10.12.2015 № 889-VIII), який набрав чинності з 01.05.2016.

Відповідно до ст. 90 вказаного Закону пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Пунктом 2 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» визнано таким, що втратили чинність, зокрема Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до п.п. 10 та 12 розд. ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII:

- державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (п. 10);

- для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (п. 12).

Згідно зі ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Тобто, за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 15.12.2020 року у справі № 560/2398/19.

Пунктом 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" №889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Відповідно до ч. 18 ст. 37 Закону №3723-ХІІ період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Відповідно до ст. 430 Митного кодексу України (в редакцій, чинній на час проходження позивачем державної служби), пенсійне забезпечення посадових осіб митної служби України здійснюється відповідно до умов і порядку, встановлених Законом України «Про державну службу».

Пенсійне забезпечення працівників митних органів, спеціалізованих митних установ та організацій, які не є посадовими особами, здійснюється на загальних підставах відповідно до законодавства України про пенсійне забезпечення.

Статтею 407 Митного кодексу України передбачено, що посадовими особами митної служби України є працівники митних органів, спеціалізованих митних установ та організацій, на яких цим Кодексом та іншими законами України покладено здійснення митної справи, організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і яким присвоєно спеціальні звання.

Відповідно до ст. 569 Митного кодексу України працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями.

Особи, вперше прийняті на службу до митних органів на посади, які передбачають виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, приймають Присягу державних службовців, якщо раніше вони не приймали такої Присяги.

Правове становище посадових осіб митних органів визначається цим Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, - законодавством про державну службу та іншими актами законодавства України.

Абзацом 1 ч. 1 ст. 588 Митного кодексу України передбачено, що пенсійне забезпечення посадових осіб митних органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Аналогічні положення щодо віднесення посадових осіб органів доходів і зборів до державних службовців та пенсійного забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу", були передбачені і Митним кодексом України від 12.12.1991.

Системний аналіз наведених норм права, чинних як у період проходження державної служби так і станом на день звернення позивача із заявою про переведення з одного виду пенсії на інший дає підстави стверджувати, що посадові особи митних органів є державними службовцями, а тому періоди роботи (служби) в митних органах зараховуються до стажу державної служби, що дає право на пенсію відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України "Про державну службу" №889-VIIІ до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Так, п. 1 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 (далі - Порядок № 283), який діяв на час проходження позивачем служби, регламентовано, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Пунктом 2 Порядку № 283 було передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема: на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України «Про державну службу», а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.

Кабінетом Міністрів України відповідно до постанови від 25.03.2016 №229 затверджений Порядок обчислення стажу державної служби (далі - Порядок № 229), пунктом 4 якого передбачено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема серед іншого, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Суд відзначає, що до набрання чинності Законом України "Про державну службу" № 889 порядок обчислення державної служби визначався постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283, якою затверджено Порядок обчислення стажу державної служби (далі - Порядок № 283).

Таким чином, у спірному випадку необхідно застосовувати норми Порядку № 283, а саме пункту 2 вказаного порядку згідно з яким до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, «на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю».

Як вбачається зі змісту рішення про відмову в перерахунку пенсіі? від 10.10.2024 № 66, згідно Законом України «Про державну службу», за результатами розгляду поданих документів, зокрема трудової книжки до стажу державної служби можливо зарахувати період роботи з 11.09.2012 по 31.05.2013 роботу в державному управлінні охорони навколишнього середовища в Львівськіи? області та з 01.06.2013 по 27.01.2015 роботу в департаменті екологіі? та природних ресурсів Львівськоі? обласноі? державноі? адміністраціі?, на посадах, стаж роботи на яких підлягає зарахуванню до стажу роботи віднесених до відповідних категоріи? посад державних службовців, і становить 2 роки 4 місяці 18 днів.

Періоди роботи в органах митної служби України до стажу державної служби не зараховуються, оскільки у період роботи у вказаних органах ОСОБА_1 присвоювалися спеціальні звання: За час проходження публічної служби ОСОБА_1 присвоєно наступні персональні та спеціальні звання: персональне звання «Радник митної служби 2 рангу» (19.06.1998); персональне звання «Радник митної служби 1 рангу» (20.03.2001); спеціальне звання «Радник митної служби 2 рангу» (01.04.2004); спеціальне звання «Радник митної служби 1 рангу» (25.06.2005).

Оскільки у ОСОБА_1 відсутній необхідний стаж державної служби, передбачений Постановою №622, право на призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про державну службу» відсутнє.

У зв`язку з відсутністю у позивача стажу державної служби станом на 01.05.2016 пенсійний орган відмовив йому у призначенні пенсії відповідно до норм Закону України «Про державну службу».

Натомість, судом встановлено згідно із записів у трудовій книжці НОМЕР_2 ОСОБА_1 працював:

- 15.10.1992 призначении? інспектором Львівськоі? митниці;

- 26.03.1993 переведении? на посаду старшого інспектора митниці;

- 01.03.1994 переведении? на посаду головного інспектора митниці;

- 15.11.1994 переведении? на посаду начальника оперативного відділу Львівськоі? митниці;

- 19.05.1995 переведении? на посаду заступника начальника митного поста;

- 06.06.1995 прии?няв присягу державного службовця;

- 29.09.1995 переведении? на посаду начальника митного поста «Львів-

аеропорт «Львівськоі? митниці»;

- 31.03.1997 звільнении? з посади в зв`язку з ліквідацією Львівськоі? митниці;

- 01.04.1997 призначении? на посаду начальника митного поста «Львів-аеропорт»;

- 19.06.1998 присвоєно персональне звання «Радник митноі? служби ІІ рангу»;

- 27.05.1999 звільнении? з посади у порядку переведення на посаду заступника начальника Рава Руськоі? митниці;

- 28.05.1999 призначений на посаду заступника начальника РаваРуськоі? митниці;

- 28.02.2001 звільнении? у порядку переведення з посади заступника начальника ліквідованоі? Рава-Руськоі? митниці;

- 01.03.2001 призначении? на посаду заступника начальника новоствореноі? Рава Руськоі? митниці;

- 20.03.2001 присвоєно персональне звання «Радник митноі? служби І-го рангу»;

- 08.07.2004 призначении? на посаду начальника відділу організаціі? митного контролю згідно ст..32 КЗпП Украі?ни у порядку переведення з заи?маноі? посади заступника начальника митниці;

- 01.11.2004 присвоєно спеціальне звання «радник митноі? служби ІІ рангу»;

- 19.10.2004 переведении? на посаду начальника пасажирського відділу;

- 05.05.2005 призначении? на посаду першого заступника начальника Рава-Руськоі? митниці;

- 25.06.2005 присвоєно спеціальне звання «Радник митноі? служби І-го рангу»;

- 01.08.2005 переведении? на посаду заступника начальника Рава-Руськоі? митниці;

- 12.03.2007 звільнении? із заи?маноі? посади;

- з 13.03.2007 по 30.04.2008 працював в Західніи? регіональніи? митниці на посаді заступника начальника митного поста «Рава-Руська» та на посаді начальника відділу митного оформлення №2;

- з 01.05.2008 по 22.08.2011 працював в Львівськіи? митниці на посадах начальника організаціи?но-аналітичного сектору митного поста «Рава-Руська», головного інспектора сектору митного оформлення №1, №2, №3, №4, виконуючим обов`язки заступника начальника митного поста «Дрогобич» та на посаді начальника сектору з питань розбудови міжнародних пунктів пропуску;

- з 28.01.2015 по 07.12.2019 працював в Львівськіи? митниці ДФС на посадах - головного державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста «Краковець», завідувача сектору зв`язку управління інфраструктури, завідувача сектору моніторингу ризикових операцій управління організаціі? митного контролю, заступника начальника відділу митного оформлення №3 митного поста «Краковець», заступника начальника відділу митного оформлення №3 та №4 митного поста «Смільниця»;

- 12.08.2015 присвоєно спеціальне звання «Радник податкової та митноі? справи І рангу;

- з 08.12.2019 по 17.07.2021 працював в Галицькіи? митниці Держмитслужби на посадах - заступника начальника відділу №1 та відділу №2 митного поста «Смільниця», заступника начальника відділу митного оформлення №1 митного поста «Смільниця»;

- 08.12.2019 присвоєно 4 ранг державного службовця;

- 25.06.2020 присвоєно спеціальне звання «Радник митноі? служби I рангу;

- з 15.07.2021 по 19.06.2023 працював в Львівськіи? митниці на посаді заступника начальника відділу митного оформлення №1 митного поста «Смільниця».

- 19.06.2023 звільнений з займаної посади у зв`язку з виходом на пенсію (запис у трудовій книжці №66).

Відповідно до ч. 18 ст. 37 Закону №3723-ХІІ період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Відповідно до ст. 430 Митного кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб митної служби України здійснюється відповідно до умов і порядку, встановлених Законом України «Про державну службу».

Пенсійне забезпечення працівників митних органів, спеціалізованих митних установ та організацій, які не є посадовими особами, здійснюється на загальних підставах відповідно до законодавства України про пенсійне забезпечення.

Статтею 407 Митного кодексу України передбачено, що посадовими особами митної служби України є працівники митних органів, спеціалізованих митних установ та організацій, на яких цим Кодексом та іншими законами України покладено здійснення митної справи, організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і яким присвоєно спеціальні звання.

Відповідно до ст. 569 Митного кодексу України працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями.

Особи, вперше прийняті на службу до митних органів на посади, які передбачають виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, приймають Присягу державних службовців, якщо раніше вони не приймали такої Присяги.

Правове становище посадових осіб митних органів визначається цим Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, - законодавством про державну службу та іншими актами законодавства України.

Абзацом 1 ч. 1 ст. 588 Митного кодексу України передбачено, що пенсійне забезпечення посадових осіб митних органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Аналогічні положення щодо віднесення посадових осіб органів доходів і зборів до державних службовців та пенсійного забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», були передбачені і Митним кодексом України від 12.12.1991.

Системний аналіз наведених норм права, чинних як у період проходження державної служби так і станом на день звернення позивача із заявою про переведення з одного виду пенсії на інший дає підстави стверджувати, що посадові особи митних органів є державними службовцями, а тому періоди роботи (служби) в митних органах зараховуються до стажу державної служби, що дає право на пенсію відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII.

Отже, законодавством, яке діяло в період роботи (служби) позивача, та яке діє дотепер, визначено, що посадові особи Державної митної служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в митних органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ.

Вказане підтверджується також положенням п. 7 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про державну службу» № 889-VIII, згідно з яким до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

З огляду на вказане, суд критично оцінює посилання відповідача 1 на положення п. 17 ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну службу» № 889-VIII, відповідно до якого дія згаданого Закону не поширюється на осіб рядового і начальницького складу правоохоронних органів та працівників інших органів, яким присвоюються спеціальні звання, якщо інше не передбачено законом, оскільки суд в ході розгляду справи встановив, що нормами Митного кодексу України та ст. 46 Закону України «Про державну службу» № 889-VIII (яка є спеціальною щодо ст. 3 згаданого Закону) передбачено протилежне.

Тому періоди роботи позивача в митних органах (до 01.05.2016) підлягають зарахуванню до стажу державної служби, а доводи відповідача про те, що стаж роботи в митних органах не може бути зарахований як стаж державного службовця за наявності присвоєнння персональних та спеціальних звань, є безпідставними не узгоджуються з наведеними нормами Законів та нормативно-правових актів.

Разом з тим, як уже зазначено вище, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» після 01.05.2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону № 3723 і Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про державну службу» № 889, а саме щодо віку, страхового стажу та стажу державної служби.

Суд встановив, що на час звернення до із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» у позивача наявний необхідний вік (понад 62 роки), страховий стаж та стаж державної служби (понад 20 років), що підтверджується записами у трудовій книжці позивача.

Отже, рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області від 10.10.2024 №66 про відмову у переведенні на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо вимог зобов`язального характеру, то суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 (далі - Порядок № 622) пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права.

Питання щодо порядку переведення (переходу) з одного виду пенсії на інший та питання призначення пенсії неодноразово було проаналізовано у постанові Верховного Суду України від 31.03.2015 у справі №21-612а14, постановах Верховного Суду від 23.10.2018 у справі №317/4184/16-а; від 17.05.2019 у справі №511/777/17; від 11.07.2019 у справі №264/6292/16-а; від 10.10.2019 у справі №520/7533/17; від 13.02.2020 у справі №263/3478/17; від 17.07.2020 у справі №335/13894/16-а, в яких суди дійшли висновку, що, якщо особа отримувала пенсію на підставі одного закону (наприклад, Закону України «Про прокуратуру») та виявила бажання перейти на пенсію за іншим законом (наприклад, на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»), зазначені правовідносини слід розцінювати як нове призначення пенсії. У іншому ж випадку, якщо такий перехід відбувся в рамках одного закону - Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», вказані правовідносини є переведенням на пенсію в рамках одного закону.

Станом на дату виникнення спірних правовідносин позивач отримує пенсію за віком, яка їй обчислюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, позивач має право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ.

Суд встановив, що із заявою про призначення на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» до відповідача 2 позивач звернувся 02.10.2024.

Таким чином, ураховуючи вимоги Порядку № 622, пенсія позивачу має бути призначена саме з 02.10.2024, тобто з дати звернення.

Щодо позовної вимоги про призначення пенсії з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 02.10.2024 № 193/7.4-22/51 та про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 02.10.2024 № 194/7.4-22/51, про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 02.10.2024 № 195/7.4-22/51, про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 02.10.2024 №13-70-05/38-36, про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 02.10.2024 №12/7.4-22/38, то суд зазначає наступне.

Пунктом 2 Порядку № 622 передбачено, що згідно з п. п. 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 889-VIII «Про державну службу» на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу» мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу»: мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України; займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

За змістом абз. 6 п. 4 Порядку № 622 за бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 , за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Відповідно до п. 5 Порядку № 622 форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3 (далі - Постанова № 1-3) затверджені форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 889-VIII «Про державну службу» пенсії відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу».

Такими довідками є:

про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років);

про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією);

про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу видано довідки від 02.10.2024 року № 193/7.4-22/51 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) виданої Львівською митницею Державної митної служби України, довідку від 02.10.2024 року № 194/7.4-22/51 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби виданої Львівською митницею Державної митної служби України, довідку від 02.10.2024 року № 195/7.4-22/51 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) виданої Львівською митницею Державної митної служби України, довідку від 02.10.2024 №12/7.4-22/38 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) видані Галицькою митницею Держмитслужби, довідку від 02.10.2024 №13-70-05/38-63 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) видану Львівською митницею ДФС.

Форма вказаних довідок відповідає формам довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям, затверджених Постановою №1-3 та містять відображення складових заробітної плати: посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років, надбавка за інтенсивність праці та щомісячна премія, за останнім місцем роботи на державній службі за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією.

На всі види оплати праці, включені в довідки, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Таким чином, суд дійшов висновку, що всі відображені в довідках види оплати праці - є складовими частинами заробітної плати позивача, з якої сплачені внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, тому довідки, видані позивачу, мають братися відповідачем до уваги при призначенні та розрахунку розміру пенсії позивачу відповідно до ст. 37 Закону України №3723-XII «Про державну службу».

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні положення відповідачем 1 при прийнятті оскаржуваного рішення дотримані не були, що зумовило звернення позивача за своїм захистом до суду.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини дають підстави для висновку, що позов належить задовольнити.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Тернопільській області понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору в сумі 968,96 грн., сплаченого за платіжними інструкціями № C0ET-4E70-7C6H-PX69 від 23.10.2024 та № KAC9-C913-4MPM-ECB0 від 11.11.2024.

Суд, вирішуючи питання щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, виходить з наступного.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:1) на професійну правничу допомогу;2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно з ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У відповідності до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Судом встановлено, що 18.10.2024 між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Бориславським Андрієм Любомировичем укладено договір про надання правничої допомоги №61/24, в якому зокрема зазначено, що клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надати Клієнту в його інтересах та за його рахунок в належному обсязі необхідну правничу допомогу щодо захисту прав, свобод, інтересів та здійснювати представництво клієнта у справі про оскарження рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області від 10.10.2024 № 66.

За надану правничу допомогу клієнт зобов`язується сплатити адвокату гонорар, розмір якого та порядок сплати визначається сторонами окремо та фіксується у додатковій угоді. По завершенню судової справи складається акт виконаних робіт та наданих послуг.

Згідно додаткової угоди до договору про надання правничої допомоги від 18.10.2024 №61/24 сторони домовились, що клієнт сплатить на рахунок адвоката гонорар за правничу допомогу адвоката за представництво в судах та іншу правничу допомогу, пов`язану із справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, підготовка позовної заяви, відзиву на позовну заяву тощо в сумі 800 грн за 1 годину роботи адвоката. Авансовий платіж за правничу допомогу становить 5000 грн.

Згідно квитанції до платіжної інструкції № 47MX-2M31-08C2-X1B4 від 25.10.2024, клієнт сплатив 5000 грн адвокату авансовий платіж за правничу допомогу.

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено, що позов позивача задоволено, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У даному випадку суд зазначає, що дана справа згідно положень ст. ст. 4, 12, 262 КАС України є справою незначної складності, з невеликим обсягом досліджуваних доказів, яка розглядається судом в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами у справі.

Вказаний обсяг виконаних робіт (наданих послуг) адвокатом, суд вважає завищеним, оскільки дана справа незначної складності з сталою правовою позицією та не потребує значної затрати часу на вказані роботи.

Також, судом враховано відомості Єдиного державного реєстру судових рішень http://reestr.court.gov.ua, за даними яких мають місце оприлюднення численних судових рішень судів різних інстанцій (в т.ч. рішення Верховного Суду у зразковій справі) з аналогічного предмету спору та аналогічними мотивами тим, що приведені у адміністративному позові позивача, що спрощувало роботу адвоката при підготовці даного адміністративного позову.

Суд також зазначає, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи №200/14113/18-а ухвалив постанову від 26.06.2019, в якій сформував правову позицію, згідно з якою, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору.

Вказаний висновок Верховного Суду у відповідності до приписів ч. 5 ст. 242 КАС України та ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд враховує під час вирішення такого питання.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат, суд при розподілі судових витрат має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).

З огляду на вказані обставини справи, суд вважає, що визначений проміжок часу у підготовці даного позову та вартістю таких послуг у розмірі 5000 грн за наявності в Єдиному державному реєстрі судових рішень з аналогічних спорів не є співрозмірним зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).

Відтак, з огляду на незначну складність справи та обсяг наданих послуг, також враховуючи предмет позову, суд, виходячи з критерію пропорційності вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача 1, повинен становити 2000,00 грн.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що на користь позивача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1.

Щодо судового збору, то відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 19-20, 22, 25-26, 90, 139, 143, 241-246, 255, 257-258, 293, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (; місцезнаходження: 46001, Тернопільська область, м. Тернопіль, майдан Волі, буд. 3) від 10.10.2024 № 66 про відмову у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу» відповідно до заяви від 02.10.2024.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області (; місцезнаходження: 46001, Тернопільська область, м. Тернопіль, майдан Волі, буд. 3) перевести ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV, на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, пунктів 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889, зарахувавши до стажу державної служби періоди його роботи з 15.10.1992 по 22.08.2011 та 28.01.2015 по 19.06.2023 на посадах в органах митної служби, та врахувавши при обчисленні розміру пенсії відомості про заробітну плату на підставі довідку від 02.10.2024 № 193/7.4-22/51 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), видану Львівською митницею Державної митної служби України, довідку від 02.10.2024 № 194/7.4-22/51 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, видану Львівською митницею Державної митної служби України, довідку від 02.10.2024 № 195/7.4-22/51 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), видану Львівською митницею Державної митної служби України, довідку від 02.10.2024 №12/7.4-22/38 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), видану Галицькою митницею Держмитслужби, довідку від 02.10.2024 №13-70-05/38-63 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), видану Львівською митницею ДФС, починаючи з 02.10.2024 (дати звернення позивача із заявою).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (; місцезнаходження: 46001, Тернопільська обл., м. Тернопіль, майдан Волі, буд. 3) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) 1937 (одна тисяча дев`ятсот тридцять сім) гривень 92 коп. судових витрат у вигляді судового збору.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (; місцезнаходження: 46001, Тернопільська обл., м. Тернопіль, майдан Волі, буд. 3) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 2000 (дві тисячі) гривень рівно судових витрат на правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений та підписаний 21.02.2025.

СуддяПотабенко Варвара Анатоліївна