Справа № 480/8541/24
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2025-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 лютого 2025 року Справа № 480/8541/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Павлічек В.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/8541/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач), звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якій просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди догляду за особою інвалідністю 2 групи з 11.03.2015 року по 26.01.2017 рік, з 15.02.2017 року по 30.01.2019 рік, з 25.03.2019 року по 01.02.2020 рік, з 01.04.2022 року по 01.04.2024 рік згідно довідки Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради від 17.06.2024 року № 792 та довідки Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради від 17.06.2024 року № 793 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження та встановлено строк відповідачам для подання відзиву та доказів, які наявні у відповідача. Також даною ухвалою було витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області належним чином завірені копії матеріалів пенсійної справи позивача, в тому числі, заяву про призначення пенсії, розписку-повідомлення та розрахунок стажу.
Також на виконання вимог суду представником Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області через систему "Електронний суд" надано витребувані судом докази (а.с. 66-127).
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до довідки від 17.06.2024 року № 792 Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради, позивач у періоди з 01.09.2009 до 01.09.2014, з 11.03.2015 до 26.01.2017, з 15.02.2017 до 30.01.2019 та з 25.03.2019 до 01.02.2020 перебувала на обліку в Управлінні соціального захисту населення Конотопської міської ради та одержувала компенсацію за надання соціальних послуг особі з інвалідністю 2 групи (а.с. 4а, 41, 99 (зворотній бік).
Згідно довідки від 17.06.2024 року № 793 Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради, позивач у період з 01.04.2022 до 01.04.2024 перебувала на обліку в Управлінні соціального захисту населення Конотопської міської ради та одержувала компенсацію за надання соціальних послуг невиліковно хворому (а.с. 5, 40, 100).
Позивач звернувся до пенсійного органу із заявою від 26.08.2024 року про призначення пенсії за віком (а.с. 35 (зворотній бік)-44).
Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області визначено органом, уповноваженим розглянути заяву позивача.
Рішенням від 02.09.2024 року №89 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області було відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком, відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, підтвердженого в установленому законодавством порядку (а.с. 10, 24, 114). При цьому в даному рішенні зазначено, що страховий стаж становить 28 років 06 місяців 01 день.

Водночас в оскаржуваному рішенні зазначено, що до загального страхового стажу не зараховано:

- період роботи з 01.10.2001 по 31.12.2001рр., згідно даних трудової книжки, оскільки записи трудової книжки не мають відображення в даних персоніфікованого обліку. Вказаний період зараховано заданими персоніфікованого обліку з 01.01.2002 року. Запис трудової книжки доцільно підтвердити додатковими документами або результатами перевірки, проведеної за заявою власника трудової книжки.

- період догляду за особою з інвалідністю 2 групи з 11.03.2015 по 01.02.2020р.р. згідно з довідкою від 17.06.2024 № 792, з 01.04.2023 по 31.03.2024р.р. згідно з довідкою від 17.06.2024 № 793 - оскільки відсутня інформація в реєстрі застрахованих осіб.

Не погодившись з даним рішенням відповідача, позивач звернувся з позовною заявою до суду.

Отже судом встановлено, що оскаржуваним рішенням позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. При цьому, до страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 01.10.2001 по 31.12.2001 рр., згідно даних трудової книжки та період догляду за особою з інвалідністю 2 групи з 11.03.2015 по 01.02.2020р.р. згідно з довідкою від 17.06.2024 № 792, з 01.04.2023 по 31.03.2024р.р. згідно з довідкою від 17.06.2024 № 793.

В свою чергу позивачем/представником позивача в даній позовній заяві не заявлено позовні вимоги щодо зарахування до її страхового стажу періоду роботи з 01.10.2001 по 31.12.2001 рр., згідно даних трудової книжки. Позивач/представник позивача ніяким чином не зазначає про незгоду з рішенням в цій частині та позовні вимоги такою незгодою не обгрунтовані. Таким чином суд досліджує оскаржуване рішення в межах заявлених позовних вимог.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 1 Закону України Про пенсійне забезпечення громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

Страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

В силу положень ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За приписами ч. 2 ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

З оскаржуваного рішення судом встановлено, що страховий стаж позивача становить 28 років 06 місяців 01 день. При цьому до загального страхового стажу позивача не зараховано період догляду за особою з інвалідністю 2 групи з 11.03.2015 по 01.02.2020р.р. згідно з довідкою від 17.06.2024 № 792, з 01.04.2023 по 31.03.2024р.р. згідно з довідкою від 17.06.2024 № 793 - оскільки відсутня інформація в реєстрі застрахованих осіб.

Відсутність інформація в реєстрі застрахованих осіб за спірний період підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу (а.с. 122-124).

Суд зазначає, що відповідно до п. «є» ч. 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується також час догляду за інвалідом I групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду.

Згідно ч. 2 ст. 5 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, виключно цим Законом визначаються, зокрема, коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

При цьому статтею 11 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено перелік осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню.

Зокрема, п. 9 ст. 11 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено, що загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають один із непрацюючих працездатних батьків, усиновителів, опікун, піклувальник, один із прийомних батьків, батьків-вихователів, які фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю, тяжко хворою дитиною, якій не встановлено інвалідність, а також непрацюючі працездатні особи, які здійснюють догляд за особою з інвалідністю I групи або за особою, яка досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, та за висновком закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства.

В свою чергу відповідно до п. 2 ст. 14 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування страхувальниками відповідно до цього Закону є підприємства, установи, організації, військові частини та органи, які виплачують заробітну плату (винагороду), грошове забезпечення, допомогу, надбавку або компенсацію, - для осіб, зазначених у пунктах 6-9, 11 і 12 статті 11 цього Закону.

Правові і організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-VI).

Згідно з частиною першою та другої статті 20 Закону №2464-VI реєстр застрахованих осіб - автоматизований банк відомостей, створений для ведення єдиного обліку фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до закону.

Реєстр застрахованих осіб складається з електронних облікових карток застрахованих осіб, до яких включаються відомості про застрахованих осіб, інформація про набуття прав на одержання страхових виплат за всіма видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та інформація про виплати за всіма видами загальнообов`язкового державного соціального страхування і соціальними та іншими виплатами, передбаченими законодавством, та електронного реєстру листків непрацездатності, порядок організації ведення та надання інформації з якого встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд, користувачами цього реєстру є податкові органи, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, та Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.

Частиною 1 ст. 4 Закону №2464-VI визначено, що платниками єдиного внеску є, зокрема, підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, військові частини та органи, які виплачують грошове забезпечення, допомогу по тимчасовій непрацездатності, допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами, допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства для таких осіб, зокрема, одного з непрацюючих працездатних батьків, усиновителів, опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів, які фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю, тяжко хворою дитиною, якій не встановлено інвалідність, а також непрацюючих працездатних осіб, які здійснюють догляд за особою з інвалідністю I групи або за особою похилого віку, яка за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досягла 80-річного віку, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства.

Відповідно до підпункту 3 пункту 1 Порядку нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за деякі категорії застрахованих осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2011 року №178 (далі - Порядок №178), нараховується та сплачується єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за одного з непрацюючих працездатних батьків, усиновителів, опікуна, піклувальника, які фактично здійснюють догляд за дитиною-інвалідом, а також за непрацюючих працездатних осіб, які здійснюють догляд за інвалідом І групи або за престарілим, який згідно з висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досяг 80-річного віку, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу або компенсацію відповідно до законодавства.

Статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності такої книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637).

Згідно з п. 1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

В силу положень п. 10 Порядку № 637, час догляду за особою з інвалідністю I групи, дитиною з інвалідністю віком до 16 років, а також пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досяг 80-річного віку, встановлюється на підставі:

інформації про отримання допомоги, компенсації за догляд за такою особою, одержаної органами Пенсійного фонду України від органів соціального захисту населення, або акта обстеження фактичних обставин здійснення догляду;

документів, що засвідчують перебування на інвалідності (для осіб з інвалідністю I групи і дітей з інвалідністю) і вік (осіб похилого віку і дітей з інвалідністю).

Акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду складається органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей житлово-експлуатаційних або інших організацій за місцем проживання (реєстрації), сільських, селищних рад, опитування осіб, за якими здійснюється догляд, та їх сусідів, інших даних.

Документами, які підтверджують встановлення інвалідності, можуть бути виписка із акта огляду медико-соціальної експертної комісії або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, медичні висновки, пенсійне посвідчення, посвідчення одержувача допомоги або довідка органів соціального захисту населення або Пенсійного фонду України та інші документи.

Документами, що підтверджують вік, можуть бути свідоцтво про народження, паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу.

З аналізу зазначених норм законодавства суд вбачає, що законодавством визначено коло осіб, час догляду за якими зараховується до страхового стажу, а саме, особи з інвалідністю I групи, дитина з інвалідністю віком до 16 років та особа, яка досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, та за висновком закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду.

В свою чергу, належними документами, які підтверджують час догляду за такими особами є інформація про отримання допомоги, компенсації за догляд за такою особою або акта обстеження фактичних обставин здійснення догляду; документ, що засвідчує перебування на інвалідності (для осіб з інвалідністю I групи і дітей з інвалідністю) і вік (осіб похилого віку і дітей з інвалідністю).

При цьому в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували, що позивач здійснювала догляд за особою з інвалідністю I групи, дитиною з інвалідністю віком до 16 років або особою, яка досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, та за висновком закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду.

Також в матеріалах справи відсутні документи, що засвідчують перебування особи, за якою позивач здійснювала догляд, на інвалідності 1 групи чи за висновком медичного закладу потребувала постійного стороннього догляду або досягла 80-річного віку.

В матеріалах справи містяться лише довідки Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради від 17.06.2024 року № 792 та 17.06.2024 року № 793, відповідно до яких, позивач у періоди з 01.09.2009 до 01.09.2014, з 11.03.2015 до 26.01.2017, з 15.02.2017 до 30.01.2019 та з 25.03.2019 до 01.02.2020 перебувала на обліку в Управлінні соціального захисту населення Конотопської міської ради та одержувала компенсацію за надання соціальних послуг особі з інвалідністю 2 групи (а.с. 4а, 41, 99 (зворотній бік), а у період з 01.04.2022 до 01.04.2024 одержувала компенсацію за надання соціальних послуг невиліковно хворому (а.с. 5, 40, 100).

При цьому суд вважає необгрунтованим твердження представника позивача про те, що невиконання уповноваженим органом покладеного на нього обов`язку нарахувати та сплатити єдиний внесок не є підставою для не зарахування до страхового стажу періоду надання соціальних послуг хворій особі похилого віку, яка не здатна до самообслуговування і потребує постійної сторонньої допомоги, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що у розумінні Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та Постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2011 року № 178 "Про затвердження Порядку нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за деяк категорії застрахованих осіб" позивач належить до категорій осіб, за яких підрозділи УСЗН зобов`язані сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

А відтак, суд зазначає, що у відповідача були відсутні правові підстави для зарахування до страхового стажу позивача періодів догляду за особою інвалідністю 2 групи з 11.03.2015 року по 26.01.2017 рік, з 15.02.2017 року по 30.01.2019 рік, з 25.03.2019 року по 01.02.2020 рік, з 01.04.2022 року по 01.04.2024 рік згідно довідки Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради від 17.06.2024 року № 792 та довідки Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради від 17.06.2024 року № 793.

Отже за відсутності у Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області необхідних документів та відомостей щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у спірний період, суд доходить висновку про правомірність прийняття ним рішення про відмову у призначенні пенсії від 02.09.2024 року №89. А відтак позовні вимоги позивача є необгрунтованими та не підлягають задоволенню.

У зв`язку з тим, що у задоволенні позову відмовлено, розподіл судових витрат, понесених позивачем, відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 02.09.2024 року №89 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди догляду за особою інвалідністю 2 групи з 11.03.2015 року по 26.01.2017 рік, з 15.02.2017 року по 30.01.2019 рік, з 25.03.2019 року по 01.02.2020 рік, з 01.04.2022 року по 01.04.2024 рік згідно довідки Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради від 17.06.2024 року № 792 та довідки Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради від 17.06.2024 року № 793 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та прийняти рішення з урахуванням висновків суду відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Павлічек