Справа № 600/4492/24-а
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2025-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/4492/24-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Боднарюк Олег Васильович

Суддя-доповідач - Кузьмишин В.М.

19 лютого 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Сапальової Т.В. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В :

І. Описова частина.

1. Короткий зміст позовних вимог.

1.1 У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до УСБУ в Херсонській області, в якому просив визнати протиправним і скасувати наказ начальника УСБУ в Херсонській області «Про особовий склад» від 02 січня 2024 року № 1-ОС/дск e частині, що стосується безпосередньо ОСОБА_1

1.2 В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що оскаржуваний наказ є протиправним, оскільки порушує його конституційні права та свободи та винесений поза повноваженнями службової особи, що його підписала.

2. Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

2.1 Судом першої інстанції встановлено недотримання позивачем у заяві вимог ч. 1 ст. 122 КАС України.

2.2 Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до УСБУ в Херсонській області залишено без руху та надано 10-денний строк для усунення недоліків шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та надання доказів на підтвердження поважності пропуску строку звернення до суду з позовними вимогами.

2.3 17 жовтня 2024 року позивач на виконання вимог ухвали від 12 жовтня 2024 року подав заяву про усунення недоліків, у якій зазначив, що 04 січня 2024 року ОСОБА_1 ознайомився з першим аркушем проекту наказу Управління Служби безпеки України в Херсонській області «Про особовий склад» від 02 січня 2024 року № 1-ОС/дск в частині, що стосується його. На зворотній стороні першого аркуша позивач виконав підпис про ознайомлення із зазначенням дати, а саме 02 січня 2024 року, проте, як зазначає позивач у своїй заяві, він ознайомлювався з проектом вказаного вище наказу, який, на його думку, не має жодної юридичної сили.

2.4 Позивач стверджував, що він дізнався про порушення своїх прав лише 28 серпня 2024 року, саме тоді, коли отримав доступ до матеріалів кримінального провадження № 0000199 від 13 лютого 2024 року в порядку ст. 290 КПК України, після того, як йому 30 травня 2024 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України. Саме у даних матеріалах позивачу стало відомо про існування витягу з наказу начальника УСБУ в Херсонській області «Про особовий склад» від 02 січня 2024 року № 1-ОС/дск.

3. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції.

3.1 Оскаржуваною ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до УСБУ в Херсонській області про визнання протиправним та скасування наказу повернуто особі, яка її подала.

3.2 Суд першої інстанції дійшов висновку про повернення позову через неусунення позивачем недоліків, встановлених ухвалою суду від 12 жовтня 2024 року.

3.3 В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції зазначив, що позивач на підтвердження зазначених обставин належних та відповідних доказів не надав. Ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, яке розслідується щодо останнього, і в якому, зі слів позивача, міститься витяг зі спірного наказу №1-ОС/дск від 02 січня 2024 року, не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду з позовом більше ніж через 9 місяців. Крім того, посилання позивача на те, що йому не було відомо про оскаржуваний наказ до 28 серпня 2024 року, спростовуються матеріалами справи.

4. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу.

4.1 Не погодившись із такою ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

4.2 Як на підставу апеляційного оскарження позивач посилається на те, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, та ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права, а саме не врахував той факт, що позивач ознайомився саме з проектом наказу №1-ОС/дск від 02 січня 2024 року, який, на його думку, немає жодної юридичної сили.

4.3 Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав, що ОСОБА_1 ознайомився із наказом №1-ОС/дск від 02 січня 2024 року саме 04 січня 2024 року, а отже, відлік встановленого ч. 5 ст. 122 КАС України місячного строку на оскарження вищезазначеного наказу почався з 04 січня 2024 року. Крім того, про ознайомлення 04 січня 2024 з наказом (а не з проектом наказу) від 02 січня 2024 року № 1-ОС/дск вказує і наданий самим позивачем рапорт від 15 січня 2024 року, у якому він зазначає про особисте ознайомлення з даним наказом, а також просить уточнити та конкретизувати наказ у частині, що стосується його передислокації.

ІІ. Мотивувальна частина.

1. Позиція апеляційного суду

Апеляційний суд перевірив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права у межах доводів апеляційної скарги та дійшов таких висновків.

1.1 Згідно з ч. 2, 5 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

1.2 Частиною 1 статті 123 КАС України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею в заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

1.3 Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ч. 2 ст. 123 КАС України).

1.4 Верховний Суд у своїх рішеннях, зокрема від 08 серпня 2019 року у справі № 127/13736/16-а, адміністративне провадження № К/9901/42788/18, зазначив, що "незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами".

1.5 Верховний Суд у постанові від 17 вересня 2020 року у справі №640/12324/19 виклав правову позицію, згідно з якою причина пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

1.6 Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зауважив, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (MPP GOLUB v. UKRAINE, № 6778/05, ЄСПЛ, від 18 жовтня 2005 року).

1.7 Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу. Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо, та вживати наданих процесуальним законом заходів для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

1.8 ЄСПЛ у рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» викладено висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом із тим, питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку.

1.9 Забезпечення дотримання принципу правової визначеності потребує чіткого виконання сторонами та іншими учасниками справи вимог щодо строків звернення до суду, а також строків на оскарження судових рішень, а від судів вимагається дотримуватися певних правил у процесі прийняття рішення про поновлення строку та оцінювати поважність причин пропуску строку, виходячи із критеріїв розумності, об`єктивності та непереборності обставин, що спричинили пропуск, значимості справи для сторін, наявності фундаментальної судової помилки.

1.10 Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2024 року у справі № 436/9142/12 (провадження № 61-16754св23), від 22 травня 2024 року у справі № 1522/13227/12 (провадження № 61-1036св24).

1.11 Обґрунтовуючи поважність причин пропуску встановленого законом строку, позивач вказує, що він дізнався про порушення своїх прав лише 28 серпня 2024 року, саме тоді, коли отримав доступ до матеріалів кримінального провадження № 0000199 від 13 лютого 2024 року в порядку ст. 290 КПК України.

1.12 При цьому, позивач зазначає, що 04 січня 2024 року в приміщенні адміністративної будівлі УСБУ в Чернівецькій області, в кімнаті прийому громадян, заступник начальника режимно-секретного відділу УСБУ в Херсонській області надав позивачу для ознайомлення проект наказу Управління Про особовий склад від 02 січня 2024 року № 1-ОС/дек, який не мав підпису та відповідної печатки, тобто не мав юридичної сили.

1.13 Листом УСБУ в Херсонській області від 27 серпня 2024 року № 71/22/1/240-7234 (який міститься в матеріалах позову) повідомлено про те, що зі спірним наказом позивач особисто ознайомився 04 січня 2024 року.

1.14 Як вірно зазначено судом першої інстанції, зі змісту адміністративного позову вбачається, що позивач ознайомився зі спірним наказом в частині, що стосується його особисто, 04 січня 2024 року в адміністративному приміщенні УСБУ в Чернівецькій області, після чого на зворотній стороні першого аркушу наказу кульковою ручкою виконав підпис про ознайомлення із зазначенням дати.

1.15 Твердження скаржника про те, що 04 січня 2024 року він ознайомився лише з проектом наказу Управління «Про особовий склад» від 02 січня 2024 року № 1-ОС/дек, який не мав підпису та відповідної печатки, тобто не мав юридичної сили, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки такі доводи нічим не підтверджуються.

1.16 Надана відповідачем до відзиву на апеляційну скаргу копія рапорту позивача від 15 січня 2024 року також підтверджує ознайомлення ОСОБА_1 із оскаржуваним наказом 04 січня 2024 року, про що він особисто вказує у даному рапорті.

1.17 Колегія суддів зазначає, що з указаного рапорту вбачається незгода позивача зі змістом наказу № 1-ос/дск від 02.01.2024, тобто позивач був обізнаний про його зміст і суть, просив уточнити його зміст, роз`яснити заходи щодо його виконання, тобто сприймав його як чинний офіційний документ. Однак підстав, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення дій щодо звернення до суду з позовом за захистом порушеного права та оскарження цього наказу протягом установленого законом строку, позивач суду не навів.

1.18 Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, викладеними у заяві про поновлення строку, що обставини, за своєю суттю, не можуть бути підставою для поновлення встановленого законом строку.

1.19 Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що причини пропущення строку звернення до суду з даним позовом є неповажними, а позовна заява підлягає поверненню позивачу.

2. Висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

2.1 Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

2.2 Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Кузьмишин В.М.

Судді Сапальова Т.В. Сушко О.О.