Справа № 380/10677/24
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2025 року м. Львівсправа № 380/10677/24

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ» до Житомирської митниці Державної митної служби про визнання протиправними та скасування рішень, карток відмови,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ» (позивач/ТОВ «СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ») звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Житомирської митниці Державної митної служби (відповідач/Житомирська митниця/митниця), в якому просить:

- визнати протиправними та скасувати рішення Житомирської митниці про коригування митної вартості товарів від 21 лютого 2024 року № UA101000/2024/000039/1, від 21 лютого 2024 року № UA101020/2024/000030/1;

- визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 21 квітня 2024 року № UA101020/2024/006411, від 21 квітня 2024 року № UA101020/2024/006412;

- стягнути з Житомирської митниці на користь позивача суму сплаченого судового збору та витрати на правову допомогу в сумі 30000,00 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що прийняті Житомирською митницею рішення про коригування митної вартості товарів від 21 лютого 2024 року №№ UA101000/2024/000039/1, UA101020/2024/000030/1, а також складені картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 21 квітня 2024 року №№ UA101020/2024/006411, UA101020/2024/006412 (далі також спірні/оскаржувані рішення) є протиправними та підлягають скасуванню з огляду на таке.

Відповідач безпідставно поставив під сумнів весь поданий позивачем пакет документів і необґрунтовано витребував додаткові документи, адже ним не доведено обставин, які б свідчили про існування у митного органу достатніх підстав для виникнення обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначення позивачем числового значення митної вартості імпортованого товару згідно з поданими митними деклараціями від 19 лютого 2024 року №№ 24UA80U1, 24UA83U9.

Позивач вказує, що митний орган має повноваження вимагати додаткові документи лише у разі, коли подані декларантом для митного оформлення документи містять розбіжності, ознаки підробки або відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Утім надані митниці разом з митними деклараціями від 19 лютого 2024 року №№ 24UA80U1, 24UA83U9 документи містять необхідні відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена за товар та підтверджує вартість перевезення товару. Також документи, які були надані позивачем до митного оформлення, не містять розбіжностей, ознак підробки і повною мірою дають змогу визначити, який товар перевозився, за яким маршрутом, хто здійснював перевезення, вартість транспортних витрат, заявлених декларантом для митного оформлення.

Позивач зауважує, що відповідач повинен був навести конкретну інформацію та критерії, за якими він порівнював відповідний товар з тим, який був імпортований позивачем (період постачання, країну відправлення, умови поставки тощо), однак вказані відомості відповідачем у рішеннях не наведені. Наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості у жодний спосіб не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від низки обставин і визначається в кожному конкретному випадку. Позивач підсумовує, що правильність визначення ТОВ «СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ» митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу відповідачем не спростована.

У зв`язку з вищенаведеним адміністративний позов просить задовольнити повністю.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач проти позову заперечує та зазначає, що документи, подані для митного оформлення, не містили всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар. Відомості про витрати на транспортування не базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, що позбавляє митний орган можливості перевірити достовірність декларування витрат на транспортування, що відповідно до частини десятої статті 58 Митного кодексу України (далі МК України) є складовою митної вартості.

Додатково наданий експертний висновок № В-164 від 20 лютого 2024 року не може бути використаний як документ, що підтверджує митну вартість товару. В додатково наданій копії митної декларації Республіки Китай № 03832752 (перекладеній на українську мову) зазначено реквізити контракту, які не відповідають реквізитам, зазначеним в графі 44 поданій до митного оформлення митній декларації № 24UA83U9 від 19 лютого 2024 року, оскільки цей документ стосується іншої зовнішньоекономічної діяльності, тому не може бути використаний для підтвердження митної вартості. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, відповідач під час проведення консультації з декларантом вказав, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

На виконання вимог підпункту 2.2.3 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митного органу з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 01 липня 2021 року № 476, митницею проведено порівняння рівня заявленої митної вартості товару з інформацією, наявною в автоматизованій системі митного оформлення «Інспектор», а також з рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено. За результатами перевірки встановлено, що заявлена митна вартість товару є нижчою за вартість ввезених на митну територію України схожих товарів.

Зауважує, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки, контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.

Відповідач підсумовує, що оскаржувані рішення митного органу є правомірними та підстави для визнання їх протиправними і скасування відсутні.

У зв`язку з наведеним у задоволенні адміністративного позову просить відмовити повністю.

На спростування доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, позивач подав відповідь на відзив, в якій зазначає, що відзив переважно зводиться до цитування оскаржуваних рішень та не спростовує доводів позовної заяви про їх протиправність. Водночас надані позивачем до митного оформлення документи не містять розбіжностей, ознаки підробки і повною мірою дають змогу визначити, який товар перевозився, за яким маршрутом, хто здійснював перевезення, вартість транспортних витрат, заявлених декларантом для митного оформлення. Тож спірні рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Своєю чергою, відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, в яких вказує, що обов`язок доведення митної вартості ціни товару покладений на позивача. Митний орган у разі наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. Про обґрунтованість сумнівів митного органу свідчать обставини, наведені ним у спірних рішеннях про коригування митної вартості.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 24 травня 2024 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді від 03 червня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін; витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії митних декларацій, які слугували джерелом інформації для коригування митної вартості у спірних рішеннях.

Суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

29 червня 2020 року ТОВ «СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ» (Україна) (Покупець) уклало з компанією SHANGHAI ZHIHE INDUSTRIAL CO., LTD. (Китай) (Продавець) Контракт купівлі-продажу № 29/06/2020-SG (Контракт).

Протягом строку дії Контракту до нього вносилися відповідні зміни та доповнення.

Відповідно до умов Контракту (зі змінами та доповненнями) Продавець зобов`язується продати товар Покупцеві на умовах Контракту, а Покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити Продавцю узгоджену ціну.

Предметом поставки є полівінілбутиральна плівка автомобільної якості (ПВБ-плівка) та силіконові вакуумні мішки.

Кількість, ціна, вартість та інші характеристики товару вказуються в інвойсах або специфікаціях на кожну партію товару.

На виконання умов Контракту сторони погодили поставку двох партій товару PVB FILM (полівінілбутиральної плівки) в асортименті, що підтверджують комерційні інвойси:

- від 10 жовтня 2023 року № СІ20231010-ZН006-1 на загальну суму 73928,00 доларів США;

- від 10 жовтня 2023 року № СІ20231010-ZН006-2 на загальну суму 76028,40 доларів США.

Погоджений до поставки товар поставлявся в Україну ТОВ «Інтернейшн Карго Сервіс Ейч.Ді» на підставі договору № К010623-33 про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів від 01 червня 2023 року, замовником послуг було ТОВ «СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ».

Декларантом позивача було ТОВ «Брок Імекс» відповідно до договору № 200923 про надання послуг по декларуванню товарів від 20 вересня 2023 року.

З метою митного оформлення випуску чи пропуску імпортованих товарів декларант позивача подав до Житомирської митниці:

- митну декларацію від 19 лютого 2024 року № 24UA80U1 на товар: плівка ПВБ (з полівінілбутиралю) непориста, неармована, нешарувата, без підкладки та не поєднана подібним способом і іншими матеріалами (плівка PVB) торгівельної марки SHANGHAI ZHIHE вагою брутто 23145,32 кг, нетто 21276,32 кг, яка використовується під час виготовлення триплексного скла транспортних засобів для підвищення ударної міцності та утримання уламків скла у разі розбиття;

- митну декларацію від 19 лютого 2024 року № 24UA83U9 на товар: плівка ПВБ (з полівінілбутиралю) непориста, неармована, нешарувата, без підкладки та не поєднана подібним способом і іншими матеріалами (плівка PVB) торгівельної марки SHANGHAI ZHIHE вагою брутто 23622,95 кг, нетто 21786,95 кг, яка використовується під час виготовлення триплексного скла транспортних засобів для підвищення ударної міцності та утримання уламків скла у разі розбиття.

На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості товару та обраного методу його визначення декларант надав митному органу разом з митною декларацією від 19 лютого 2024 року № 24UA80U1 такі документи (зазначені у картці відмови № UA101020/2024/006411): комерційний інвойс № СІ20231010-ZН006-1 від 10 жовтня 2023 року; коносамент № UTRUST23101587A від 30 жовтня 2023 року; накладну УМВС № 03180 від 08 лютого 2024 року; автотранспортну накладну № 00016915 від 15 лютого 2024 року; супровідний документ ТІ № 24PL322080NS6EG268 від 16 січня 2024 року; сертифікат про походження товару № С50065 від 30 жовтня 2023 року; банківський платіжний документ, що стосується товару № 995JBKLNB від 02 листопада 2023 року; документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 69/69/03 від 26 січня 2024 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 7 від 15 грудня 2022 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 8 від 20 лютого 2023 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу № 29/06/2020-SG від 29 червня 2020 року; договір про надання послуг митного брокера № 200923 від 20 вересня 2023 року; договір (контракт) про перевезення № К010623-33 від 01 червня 2023 року; інші некласифіковані документи (Technical Specification Certificate) від 30 вересня 2022 року; копію митної декларації країни відправлення № 03837520 від 28 жовтня 2023 року.

На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості товару та обраного методу його визначення декларант надав митному органу разом з митною декларацією від 19 лютого 2024 року № 24UA83U9 такі документи (зазначені у картці відмови № UA101020/2024/006412): комерційний інвойс № СІ20231010-ZН006-2 від 10 жовтня 2023 року; коносамент № UTRUST23101587В_від 30 жовтня 2023 року; накладну УМВС № 03180 від 08 лютого 2024 року; автотранспортну накладну № 00016916 від 15 лютого 2024 року; супровідний документ ТІ № 24PL322080NS6EG367 від 16 січня 2024 року; сертифікат про походження товару № С50066 від 30 жовтня 2023 року; банківський платіжний документ, що стосується товару № 978JBKLNA від 12 жовтня 2023 року; банківський платіжний документ, що стосується товару № 983JBKLNA від 20 жовтня 2023 року; документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 69/69/02 від 26 січня 2024 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 7 від 15 грудня 2022 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 8 від 20 лютого 2023 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу № 29/06/2020-SG від 29 червня 2020 року; договір про надання послуг митного брокера № 200923 від 20 вересня 2023 року; договір (контракт) про перевезення № К010623-33 від 01 червня 2023 року; інші некласифіковані документи (Technical Specification Certificate) від 30 вересня 2022 року; копію митної декларації країни відправлення № 03832752 від 27 жовтня 2023 року.

Митний орган запропонував декларанту надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості імпортованих товарів.

На пропозицію митного органу декларант надав додаткові документи, що підтверджується даними його електронного кабінету.

За результатами розгляду митних декларацій від 19 лютого 2024 року №№ 24UA80U1, 24UA83U9 та доданих до них, а також надалі - на вимогу митного органу документів, Житомирська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів від 21 лютого 2024 року №№ UA101000/2024/000039/1, UA101020/2024/000030/1, а також склала картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 21 квітня 2024 року №№ UA101020/2024/006411, UA101020/2024/006412.

У графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів від 21 лютого 2024 року № UA101000/2024/000039/1 «Обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» митний орган зазначив таке: «На виконання вимог Методичних рекомендацій, затверджених наказом Держмитслужби України від 01.07.21 № 476, митницею проведено порівняння рівня заявленої митної вартості товару з інформацією, наявною в автоматизованій системі митного оформлення «Інспектор», а також з рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено. За результатами перевірки встановлено, що заявлена митна вартість товару є нижчою за вартість ввезених на митну територію України схожих товарів. Документи, подані для митного оформлення, містять розбіжності, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, а також відомості що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Відповідно до п. 4.1 контракту № 29/06/2020-SG покупець здійснює оплату за товар у розмірі 100% від суми зазначеної в рахунку-проформі протягом 60 календарних днів після дати коносамента. До митного оформлення надано та додатково надано банківські платіжні документи від 02.11.23 та від 20.02.24, які не можуть бути використані для підтвердження митної вартості у зв`язку з тим, що документи містять посилання на рахунок-проформу, який до митного оформлення не надано. Таким чином, вищевказані обставини можуть свідчити про те, що надані платіжні документи не стосуються оплати за оцінюваний товар та не можуть підтвердити ціну, що була фактично сплачена за нього. Згідно із даними коносаменту № UTRUST23101587A товар транспортувався в 40-ти футовому контейнері. Згідно із відомостями, викладеними у листі ДП «Укрпромзовнішекспертиза» від 16.01.24 № 81, середня вартість морського перевезення з порту Ningbo (Китай) до порту Гданськ (Польща) 40-ти футового контейнера з товаром становить 6638,75 доларів США. Порти SHANGHAI та Ningbo знаходяться вздовж однієї берегової смуги східної частини Китаю, тому митний орган вважає їх співставними для застосування інформації про вартість перевезення. Відповідно до довідки про транспортні витрати № 69/69/03 від 26.01.24, вартість транспортування оцінюваного товару від SHANGHAI до Гданськ становить 40998,69 гривень, що еквівалентно 1081 $ США. Зазначені обставини викликають обґрунтовані сумніви в достовірності декларування транспортних витрат, що відповідно до ст. 58 МКУ є складовою митної вартості товару. Відповідно до п. 2.2.7 договору про надання транспортно-експедиторських послуг від 01.06.23 № К010623-33 (далі - договір) замовник (ТОВ «СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ») вчасно оплачує послуги та штрафні санкції за понаднормовий простій контейнерів в порту і кінцевому місці призначення (демередж, детеншн, зберігання) за тарифами судноплавної лінії і порту призначення. Відповідно до відомостей з відкритих джерел мережі Інтернет (www.shippingline.org) вантаж 30.10.23 був завантажений у контейнер MRSU5967860 за коносаментом UTRUST23101587A у порту SHANGHAI, а 15.12.23 прибув у порт Гданськ. В накладній УМВС зазначено що перевізник отримав вантаж до перевезення залізничним транспортом 08.02.24. Тобто Замовник (ТОВ «СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ») міг понести додаткові витрати за понаднормовий простій контейнеру в порту і кінцевому місці призначення (демередж, детеншн, зберігання). Відповідно до довідки про транспортні витрати від 26.01.24 № 69/69/03 перевезення вантажу за маршрутом Гданськ - пункт переходу «Ізов-Грубушів» здійснювалось залізничним транспортом, що суперечить відомостям, зазначеним в накладній УМВС, відповідно до якої транспортування залізничним транспортом здійснювалось зі станції відправлення ЛХС Славков. Таким чином, документи не містять даних про вартість перевезення товару по маршруту Гданськ-ЛХС Славков (530 км) та не надано транспортний (перевізний) документ, на підставі якого здійснювалось переміщення товару на даній ділянці шляху. Додатково надана додаткова угода від 24.10.23 до договору на перевезення, відповідно до якої здійснювалось транспортно- експедиторське обслуговування партії товару, вагою 24980,32 кг в одному 40 футовому контейнері за маршрутом порт завантаження - SHANGHAI, порт вивантаження - Гданськ. Вартість доставки вантажу становить 121391,49 грн. Даний документ містить різні відомості про вартість транспортних витрат і маршрут перевезення, на якому ці витрати понесені, що зазначені в додатково наданому рахунку на оплату від 26.01.24 № 92, платіжній інструкції від 13.02.24 № 355 та довідці про транспортні витрати № 69/69/03. Крім того, додаткова угода від 24.10.23 до договору на перевезення містить ознаки підробки: підпис уповноваженої особи замовника та печатка, має виділений контур прямокутної форми, що може свідчити про штучне накладання його на текст, а також реквізити виконавця не відповідають реквізитам, зазначеним в преамбулі договору. Додатково наданий Акт надання послуг від 26.01.24 не може бути використано для підтвердження складових митної вартості так як стосується договору (2023№К010623-33 від 01.06.23), реквізити якого відрізняються від наданого до митного оформлення та посилається на документ № 0000-000092 від 26.01.24, який до митного оформлення не надано. Отже відомості про витрати на транспортування оцінюваного транспортного засобу не базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, що позбавляє митний орган можливості перевірити достовірність декларування витрат на транспортування, що відповідно до ч. 10 ст. 58 МКУ є складовою митної вартості. В додатково наданому перекладі на українську мову копії митної декларації № 03837520 зазначено реквізити контракту, які не відповідають реквізитам, зазначеним в гр.44 поданої до митного оформлення декларації № 24UA80U1. Так як даний документ стосується іншої зовнішньоекономічної діяльності, тому не може бути використано для підтвердження митної вартості. Додатково наданий експертний висновок № В-164 від 20.02.24 (далі - Висновок) не може бути використаний як документ, що підтверджує митну вартість товару. Відповідно до Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.13 № 1440, під час підготовки висновку оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел, їх аналіз та виклад обґрунтованих висновків. При цьому оцінювач повинен проаналізувати всі інформаційні джерела, пов`язані із об`єктом оцінки, тенденції на ринку подібного майна, інформацію про угоди щодо подібного майна та іншу істотну інформацію. Зібрані оцінювачем вихідні дані та інша інформація повинні відображатися у звіті про оцінку майна з посиланням на джерело їх отримання та у додатках до нього. У додатках до звіту наведені нечіткі зображення з розмитим текстом, не є інформативними та такими, за допомогою яких можна перевірити достовірність використаних експертом даних при проведенні оцінки. Таким чином, якщо висновок підготовлений з порушенням вищезазначеного підходу, він не може однозначно засвідчувати обґрунтованість висновків, які у ньому наведені. Зазначені положення не враховані під час підготовки висновку про вартість оцінюваного товар, що позбавляє митний орган перевірити числові значення митної вартості. Крім того, під час оцінки товару експертом використано відомості із рахунку-фактури, реквізити якого є відмінними від реквізитів рахунку-фактури, за яким здійснена зовнішньоекономічна операція з поставки оцінюваного товару на митну територію України. Додатково надана під час консультації комерційна пропозиція від 01.10.23 не може бути використано для підтвердження митної вартості так як не містить інформацію про термін дії пропозиції, умов продажу, умов поставки. Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України не надані такі додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару, а саме прайс-лист виробника товару. Згідно із ч. 6 ст. 54 МКУ митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2 - 4 ст. 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. З метою обґрунтованого вибору другорядного методу визначення митної вартості оцінюваного товару проведено консультацію, в ході якої декларанту надано інформацію щодо вартості ідентичного товару. Митну вартість визначено за методом 2а - вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну, яка визначена на підставі МД № 23UA11U8 від 15.12.23 - 1. Плівка ПВБ (з полівінілбутиралю), Використовується при виготовленні триплексного скла транспортних засобів, для підвищення ударної міцності та утримання уламків скла при розбитті. Поставляється у рулонах, намотаних на пластмасові шпулі - 3,66 доларів США за кілограм з дотриманням принципів і критеріїв, визначених Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року. Джерело інформації: Митний кодекс України від 13.03.2012 № 4495-VI, інформація щодо товарів, митне оформлення яких вже здійснено, які містяться в ціновій базі ЄАІС ДМСУ (…)».

У графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів від 21 лютого 2024 року № UA101020/2024/000030/1 «Обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» митний орган зазначив таке: «На виконання вимог Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Держмитслужби України від 01.07.2021 № 476, митницею проведено порівняння рівня заявленої митної вартості товару з Інформацією, наявною в автоматизованій системі митного оформлення «Інспектор», а також з рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено. За результатами перевірки встановлено, що заявлена митна вартість товару є нижчою за вартість ввезених на митну територію України схожих товарів. Документи, подані для митного оформлення містять розбіжності не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, а також відомості що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Відповідно до п. 4.1 контракту № 29/06/2020-SG від 29.06.2020 покупець здійснює оплату за товар у розмірі 100% від суми, зазначеної в рахунку-проформі протягом 60 календарних і днів після дати коносамента. До митного оформлення надано та додатково надано банківські платіжні документи від 12.10.2023 та від 20.10.2023, які не можуть бути використані для підтвердження митної вартості у зв`язку з тим, що документи містять посилання на рахунок-проформу, який до митного оформлення не надано. Таким чином, вищевказані обставини можуть свідчити про те, що надані платіжні документи не стосуються оплати за оцінюваний товар та не можуть підтвердити ціну, що була фактично сплачена за нього. Згідно із даними коносаменту № UTRUST23101587A товар транспортувався в 40-ти футовому контейнері. Згідно із відомостями, викладеними у листі ДП «Укрпромзовнішекспертиза» від 16.01.2024 № 81, середня вартість морського перевезення з порту Ningbo (Китай) до порту Гданськ (Польща) 40-ти футового контейнера з товаром становить 6638,75 доларів США. Порти SHANGHAI та Ningbo знаходяться вздовж однієї берегової смуги східної частини Китаю, тому митний орган вважає їх співставними для застосування інформації про вартість перевезення. Відповідно до довідки про транспортні витрати № 69/69/03 від 26.01.2024, вартість транспортування оцінюваного товару від SHANGHAI до Гданськ (Польща) становить 44347,35 гривень, що еквівалентно 1167,90 доларам США. Зазначені обставини викликають обґрунтовані сумніви в достовірності декларування транспортних витрат, що відповідно до ст. 58 Митного кодексу України є складовою митної вартості товару. Відповідно до п. 2.2.7 договору про надання транспортно-експедиторських послуг від 01.06.2023 № К010623-33 замовник (ТОВ «СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ») вчасно оплачує послуги та штрафні санкції за понаднормовий простій контейнерів в порту і кінцевому місці призначення (демередж, детеншн, зберігання) за тарифами судноплавної лінії і порту призначення. Відповідно до відомостей з відкритих джерел мережі Інтернет (www.shippingline.org) вантаж 30.10.2023 був завантажений у контейнер MSKU9269357 за коносаментом UTRUST23101587A у порту SHANGHAI (Китай), а 15.12.2023 прибув у порт Гданськ (Польща). В накладній УМВС зазначено, що перевізник отримав вантаж до перевезення залізничним транспортом 08.02.2024. Тобто Замовник (ТОВ «СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ») міг понести додаткові витрати за понаднормовий простій контейнеру в порту і кінцевому місці призначення (демередж, детеншн, зберігання). Відповідно до довідки про транспортні витрати від 26.01.2024 №69/69/03 перевезення вантажу за маршрутом Гданськ - пункт переходу «Ізов-Грубушів» здійснювалось залізничним транспортом, що суперечить відомостям зазначеним в накладній УМВС, відповідно до якої транспортування залізничним транспортом здійснювалось зі станції відправлення ЛХС Славков. Таким чином, документи не містять даних про вартість перевезення товару по маршруту Гданськ-ЛХС Славков (530 км) та не надано транспортний (перевізний) документ, на підставі якого здійснювалось переміщення товару на даній ділянці шляху. Додатково до митного оформлення надано додаткову угоду від 24.10.2023 до договору транспортного експедирування від 01.06.2023 № К010623-33, відповідно до якої транспортно-експедиторське обслуговування партії товару вагою 23622,95 кг в одному 40 футовому контейнері буде здійснюватись за маршрутом порт завантаження - SHANGHAI (Китай), порт вивантаження - Гданськ (Польща). Вартість доставки вантажу становить 121391,49 грн. Даний документ містить різні відомості про вартість транспортних витрат і маршрут перевезення, на якому ці витрати понесені, що зазначені в додатково наданому рахунку на оплату від 26.01.2024 № 92, платіжній інструкції від 13.02.2024 № 355 та довідці про транспортні витрати від 26.01.2024 № 69/69/03. Крім того, додаткова угода від 24.10.2023 до договору транспортного експедирування містить ознаки підробки: підпис уповноваженої особи замовника та печатка має виділений контур прямокутної форми, що може свідчити про штучне накладання його на текст, а також реквізити виконавця не відповідають реквізитам, зазначеним в преамбулі договору. Додатково наданий Акт надання послуг від 26.01.2024 не може бути використано для підтвердження складових митної вартості так як стосується договору (2023№К010623-33 від 01.06.2023), реквізити якого відрізняються від наданого до митного оформлення (від 01.06.2023 № К010623-33) та посилається на документ № 0000-000092 від 26.01.2024, який до митного оформлення не надано. Отже відомості про витрати на транспортування оцінюваного транспортного засобу не базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, що позбавляє митний орган можливості перевірити достовірність декларування витрат на транспортування, що відповідно до ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України є складовою митної вартості. В додатково наданому перекладі на українську мову копії митної декларації Республіки Китай № 03832752 зазначено реквізити контракту, які не відповідають реквізитам, зазначеним в гр.44 поданої до митного оформлення декларації № 24UА83U9 так як даний документ стосується іншої зовнішньоекономічної діяльності, тому даний документ не може бути використано для підтвердження митної вартості. Таким чином, якщо висновок підготовлений з порушенням вищезазначеного підходу, він не може однозначно засвідчувати обґрунтованість висновків, які у ньому наведені. Зазначені положення не враховані під час підготовки висновку про вартість оцінюваного товару, що позбавляє митний орган перевірити числові значення митної вартості. Крім того, під час оцінки товару експертом використано відомості із рахунку-фактури, реквізити якого є відмінними від реквізитів рахунку-фактури, за яким здійснена зовнішньоекономічна операція з поставки оцінюваного товару на митну територію України. Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України не надані такі додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару, а саме прайс-лист виробника товару. Згідно із ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2 - 4 ст. 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. З метою обґрунтованого вибору другорядного методу визначення митної вартості оцінюваного товару проводимо консультацію, в ході якої декларанту запропоновано інформацію щодо вартості ідентичного товару. Митну вартість визначено за методом 2а -вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну, яка визначена на підставі МД № 23UA11U8 від 15.12.2023 - 1. Плівка ПВБ (з полівінілбутиралю), непориста, неармована, нешарувата, без підкладки та не поєднана подібним способом з іншими матеріалами: - плівка PVB товщиною 0,7 мм, шириною - 1000 мм, довжиною - 200 м, зелена з полосою синього кольору шириною - 180 мм, кількість - 600 м. кв.; - плівка PVB товщиною 0,7 мм, шириною - 1000 мм, довжиною - 200 м, зелена з полосою сірого кольору шириною - 180 мм, кількість - 1200 м. кв.; - плівка PVB товщиною 0,7 мм, шириною - 1000 мм, довжиною - 200 м., зелена з полосою синього кольору шириною - 200 мм, кількість - 3400 м. кв.; - плівка PVB товщиною 0,7 мм, шириною - 1000 мм, довжиною - 200 м., зелена з полосою сірого кольору шириною - 200 мм, кількість - 600 м. кв.; - плівка PVB товщиною 0,7 мм, шириною - 1050 мм, довжиною - 200 м., зелена з полосою синього кольору шириною - 180 мм, кількість - 420 м. кв.; - плівка PVB товщиною 0,7 мм, шириною - 1050 мм, довжиною - 200 м. Всього 26880 м. кв. -126 рулонів. Використовується при виготовленні триплексного скла транспортних засобів, для підвищення ударної міцності та утримання уламків скла при розбитті. Поставляється у рулонах, намотаних на пластмасові шпулі - 3,66 доларів США за кілограм з дотриманням принципів і критеріїв, визначених Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року. Джерело інформації: Митний кодекс України від 13.03.2012 № 4495-VI, інформація щодо товарів, митне оформлення яких вже здійснено, які містяться в ціновій базі ЄАІС ДМСУ (…)».

Не погоджуючись із такими рішеннями відповідача, уважаючи їх протиправними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Предметом розгляду у цій справі є правомірність прийнятих Житомирською митницею рішень про коригування митної вартості товарів від 21 лютого 2024 року №№ UA101000/2024/000039/1, UA101020/2024/000030/1 та складених карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 21 квітня 2024 року №№ UA101020/2024/006411, UA101020/2024/006412.

Оцінюючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених законом, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно із частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Тобто судовий контроль за реалізацією суб`єктами владних повноважень їхніх повноважень здійснюється за визначеними частиною другою статті 2 КАС України критеріями, і якщо суд установить, що діяльність органу державної влади не відповідає хоча б одному із визначених критеріїв, це може бути підставою для задоволення позову щодо оскарження відповідних дій (бездіяльності) чи рішення, якщо така діяльність порушує права, свободи та інтереси позивача.

Згідно з пунктом 2 параграфу (а) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Відповідно до пункту 2 параграфу (b) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході; торгівлі за умов повної конкуренції.

За змістом пункту 2 параграфу (с) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до параграфу (b) цього параграфа, оцінка для митних цілей повинна базуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.

МК України визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Частиною першою статті 246 МК України визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (частина перша статті 248 МК України).

Частиною першою статті 257 МК України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до частини шостої статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Приписами статті 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами першою, другою статті 51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За змістом частини четвертої статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо) (частини п`ята, сьома статті 58 МК України).

Відповідно до частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Стаття 53 МК України визначає перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина перша статті 53 МК України).

Частиною другою статті 53 МК України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частина п`ята статті 53 МК України містить норми, відповідно до яких забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті, а частина шоста передбачає, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Частиною першою статті 55 МК України визначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Під час митного оформлення при прийнятті органом доходів і зборів письмового рішення про коригування митної вартості товарів декларант або уповноважена ним особа може здійснити коригування заявленої митної вартості у строк, встановлений частиною другою статті 263 цього Кодексу. Декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів (частини четверта, п`ята статті 55 МК України).

Частиною другою статті 55 МК України визначено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

За змістом частини третьої статті 55 МК України форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до статті 55 МК України наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24 травня 2012 року, серед іншого, затверджено Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів.

В пункті 2.1 цих Правил у розділі заповнення графи 33 «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» вказано, що у графі зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі:

неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу);

невірно проведений розрахунок митної вартості;

невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу ІІІ Кодексу;

надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.

Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Системний аналіз наведених вище норм МК України дозволяє зробити такі висновки.

Основним методом визначення митної вартості товарів є метод «за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)». МК України визначає вичерпний перелік документів, що подаються декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення, а також забороняє вимагати будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в статті 53 цього Кодексу.

Обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант під час митного оформлення імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України.

Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у разі обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає контролюючому органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення митної вартості товару. Такі сумніви можуть бути зумовлені, зокрема, неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Водночас повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх передбачених статтею 53 МК України документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у разі, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнівів щодо достовірності наданої декларантом інформації.

Такий висновок щодо застосування норм статей 53, 54 МК України Верховний Суд зробив у низці постанов, зокрема, в постановах від 27 березня 2020 року у справі № 540/2605/18, від 06 травня 2020 року у справі № 140/1713/19, від 17 січня 2022 року у справі № 520/2000/19.

Одночасно з цим суд наголошує, що основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені МК України, а саме статтею 53 цього Кодексу, заборонено, що узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема у постанові від 23 жовтня 2020 року у справі № 820/3231/16.

У цій справі суд встановив, що позивач визначив митну вартість імпортованих товарів за ціною договору.

На підтвердження заявленої митної вартості придбаних товарів декларант надав митному органу разом з митними деклараціями від 19 лютого 2024 року №№ 24UA80U1, 24UA83U9 такі документи (зазначені у картках відмови), а саме:

- щодо митної декларації від 19 лютого 2024 року № 24UA80U1: комерційний інвойс № СІ20231010-ZН006-1 від 10 жовтня 2023 року; коносамент № UTRUST23101587A від 30 жовтня 2023 року; накладну УМВС № 03180 від 08 лютого 2024 року; автотранспортну накладну № 00016915 від 15 лютого 2024 року; супровідний документ ТІ № 24PL322080NS6EG268 від 16 січня 2024 року; сертифікат про походження товару № С50065 від 30 жовтня 2023 року; банківський платіжний документ, що стосується товару № 995JBKLNB від 02 листопада 2023 року; документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 69/69/03 від 26 січня 2024 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 7 від 15 грудня 2022 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 8 від 20 лютого 2023 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу № 29/06/2020-SG від 29 червня 2020 року; договір про надання послуг митного брокера № 200923 від 20 вересня 2023 року; договір (контракт) про перевезення № К010623-33 від 01 червня 2023 року; інші некласифіковані документи (Technical Specification Certificate) від 30 вересня 2022 року; копію митної декларації країни відправлення № 03837520 від 28 жовтня 2023 року;

- щодо митної декларації від 19 лютого 2024 року № 24UA83U9: комерційний інвойс № СІ20231010-ZН006-2 від 10 жовтня 2023 року; коносамент № UTRUST23101587В від 30 жовтня 2023 року; накладну УМВС № 03180 від 08 лютого 2024 року; автотранспортну накладну № 00016916 від 15 лютого 2024 року; супровідний документ ТІ № 24PL322080NS6EG367 від 16 січня 2024 року; сертифікат про походження товару № С50066 від 30 жовтня 2023 року; банківський платіжний документ, що стосується товару № 978JBKLNA від 12 жовтня 2023 року; банківський платіжний документ, що стосується товару № 983JBKLNA від 20 жовтня 2023 року; документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 69/69/02 від 26 січня 2024 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 7 від 15 грудня 2022 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 8 від 20 лютого 2023 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу № 29/06/2020-SG від 29 червня 2020 року; договір про надання послуг митного брокера № 200923 від 20 вересня 2023 року; договір (контракт) про перевезення № К010623-33 від 01 червня 2023 року; інші некласифіковані документи (Technical Specification Certificate) від 30 вересня 2022 року; копію митної декларації країни відправлення № 03832752 від 27 жовтня 2023 року.

Крім того, на вимогу митного органу позивач додатково подав документи, зокрема: рахунок на оплату транспортних витрат № 92 від 26 січня 2024 року; уточнювальну довідку про транспортні витрати № 019/8/24 від 19 лютого 2024 року; акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 115 від 26 січня 2025 року; додаткову угоду від 24 жовтня 2023 року до договору про надання транспортно-експедиційних послуг від 01 червня 2023 року № К010623-33; переклад копії митної декларації країни відправлення № 03837520 від 28 жовтня 2023 року; висновок про вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № В-164 від 20 лютого 2024 року; платіжну інструкцію № 355 від 13 лютого 2024 року; банківський платіжний документ від 20 лютого 2024 року.

З наведеного суд висновує, що під час митного оформлення імпортованих товарів позивач надав митному органу наявні у нього документи, що визначені частиною другою статті 53 МК України, та перелічені судом вище.

Проте в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів митний орган вказав, що документи, подані для митного оформлення, містять розбіжності, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, а також відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, навівши у цих рішеннях відповідні обставини, що спонукали його дійти таких висновків.

Оцінюючи відповідні твердження митного органу, вказані у спірних рішеннях, суд зазначає таке.

Щодо рішення від 21 лютого 2024 року № UA101000/2024/000039/1 суд зазначає таке:

Митний орган вказує, що до митного оформлення надано та додатково надано банківські платіжні документи від 02 листопада 2023 року та від 20 лютого 2024, які не можуть бути використані для підтвердження митної вартості у зв`язку з тим, що документи містять посилання на рахунок-проформу, який до митного оформлення не надано. Вищевказані обставини можуть свідчити про те, що надані платіжні документи не стосуються оплати за оцінюваний товар та не можуть підтвердити ціну, що була фактично сплачена за нього.

Суд зазначає, що до митного оформлення позивач надав комерційний інвойс № СІ20231010-ZН006-1 від 10 жовтня 2023 року, згідно із яким погоджена сторонами контракту № 29/06/2020-SG від 29 червня 2020 року вартість товарів становить 73928,00 доларів США.

Оплата за вказані товари проведена позивачем згідно з банківськими платіжними документами (свіфтами) від 02 листопада 2023 року на суму 35000,00 доларів США та від 20 лютого 2024 року на суму 38928,00 доларів США, всього - 73928,00 доларів США.

Обидва зазначені банківські платіжні документи містять посилання на комерційний інвойс № СІ20231010-ZН006-1 від 10 жовтня 2023 року.

Отже, подані документи містять вичерпну інформацію щодо погодженої сторонами ціни та підтверджують її оплату у повному обсязі відповідно до вимог контракту № 29/06/2020-SG від 29 червня 2020 року з посиланням на підставу оплати (комерційний інвойс № СІ20231010-ZН006-1 від 10 жовтня 2023 року), що спростовує доводи митного органу в цій частині.

Митний орган вказує, що відповідно до довідки про транспортні витрати № 69/69/03 від 26 січня 2024 року вартість транспортування оцінюваного товару від SHANGHAI до Гданськ становить 40998,69 гривень, що еквівалентно 1081,00 доларів США. Зазначені обставини викликають обґрунтовані сумніви в достовірності декларування транспортних витрат, що відповідно до ст. 58 МК України є складовою митної вартості товару. Відповідно до пункту 2.2.7 договору про надання транспортно-експедиторських послуг від 01 червня 2023 року № К010623-33 замовник (ТОВ «СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ») вчасно оплачує послуги та штрафні санкції за понаднормовий простій контейнерів в порту і кінцевому місці призначення (демередж, детеншн, зберігання) за тарифами судноплавної лінії і порту призначення. Відповідно до відомостей з відкритих джерел мережі Інтернет (www.shippingline.org) вантаж 30 жовтня 2023 року був завантажений у контейнер MRSU5967860 за коносаментом № UTRUST23101587A у порту SHANGHAI, а 15 грудня 2023 року прибув у порт Гданськ. В накладній УМВС зазначено, що перевізник отримав вантаж до перевезення залізничним транспортом 08 лютого 2024 року. Тобто замовник (ТОВ «СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ») міг понести додаткові витрати за понаднормовий простій контейнеру в порту і кінцевому місці призначення (демередж, детеншн, зберігання).

Суд зазначає, що позивач під час митного оформлення імпортованих товарів надав митниці документи на підтвердження понесених витрат з їх перевезення, зокрема: довідку про транспортні витрати № 69/69/03 від 26 січня 2024 року; договір № К010623-33 про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів від 01 червня 2023 року; коносамент № UTRUST23101587A_від 30 жовтня 2023 року; накладну УМВС № 03180 від 08 лютого 2024 року; автотранспортну накладну № 0016915 від 15 лютого 2024 року; супровідний документ ТІ № 24PL322080NS6EG268 від 16 січня 2024 року.

Також позивач надав рахунок на оплату № 92 від 26 січня 2024 року та уточнювальну довідку про транспортні витрати перевізника ТОВ «Інтернешнл Карго Сервіс Ейч.Ді» від 19 лютого 2024 року вих. № 019/8/24, згідно із якою заборгованість з перевезення контейнерів MRSU5967860 та MSKU9269357 та згідно з рахунком № 92 від 26 січня 2024 року відсутня.

Рахунок на оплату № 92 від 26 січня 2024 року не містить вимоги про оплату будь-яких інших додаткових послуг, зокрема демередж, детеншн, зберігання тощо.

Обсяг наданих послуг щодо перевезення товарів підтверджує також акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 115 від 26 січня 2024 року, зі змісту якого видно, які саме послуги з перевезення були фактично надані позивачу.

Отже, наведені документи повністю спростовують твердження, а по суті припущення митного органу, що замовник (ТОВ «СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ») міг понести додаткові витрати за понаднормовий простій контейнеру в порту і кінцевому місці призначення (демередж, детеншн, зберігання).

Митний орган вказує, що відповідно до довідки про транспортні витрати від 26 січня 2024 року № 69/69/03 перевезення вантажу за маршрутом Гданськ - пункт переходу «Ізов-Грубушів» здійснювалось залізничним транспортом, що суперечить відомостям, зазначеним в накладній УМВС, відповідно до якої транспортування залізничним транспортом здійснювалось зі станції відправлення ЛХС Славков. Отже, документи не містять даних про вартість перевезення товару по маршруту Гданськ-ЛХС Славков (530 км) та не надано транспортний (перевізний) документ, на підставі якого здійснювалось переміщення товару на цій ділянці шляху.

Позивач пояснює, що станція ЛХС Славков є проміжною точкою перевезення за маршрутом Шанхай, Китай - Вінниця, Україна.

Доказів на спростування вказаних тверджень позивача відповідач не подав.

Водночас суд зазначає, що МК України не вимагає від декларанта надання документів на підтвердження перевезення товару між кожними проміжними пунктами на шляху (за маршрутом) перевезення вантажу. А документи на підтвердження загальної вартості перевезення за маршрутом перевезення та документи на підтвердження оплати декларантом були надані під час митного оформлення.

Митний орган вказує, що додатково надана додаткова угода від 24 жовтня 2023 року до договору на перевезення, відповідно до якої здійснювалось транспортно-експедиторське обслуговування партії товару вагою 24980,32 кг в одному 40-футовому контейнері за маршрутом порт завантаження - SHANGHAI, порт вивантаження - Гданськ. Вартість доставки вантажу становить 121391,49 грн. Цей документ містить різні відомості про вартість транспортних витрат і маршрут перевезення, на якому ці витрати понесені, що зазначені в додатково наданому рахунку на оплату від 26 січня 2024 року № 92, платіжній інструкції від 13 лютого 2024 року № 355 та довідці про транспортні витрати № 69/69/03 від 26 січня 2024 року.

Суд зазначає, що відповідно до додаткової згоди від 24 жовтня 2023 року до договору транспортного експедирування № К010623-33 від 01 червня 2023 року Виконавець - ТОВ «Інтернешнл Карго Сервіс Ейч.Ді» здійснює транспортно-експедиторське обслуговування партії товару вагою 24980,32 кг в одному 40-футовому контейнері за маршрутом: порт навантаження - SHANGHAI, порт вивантаження - Гданськ. Вартість доставки вантажу становить 121391,49 грн. У вартість входить фрахт, автоперевезення, жд, локальні витрати.

Довідка про транспортні витрати № 69/69/03 від 26 січня 2024 року визначає, що вартість фрахту контейнера становить 23626,35 грн без ПДВ, вартість навантажувально-розвантажувальних робіт - 17327,34 грн без ПДВ, вартість перевезення за маршрутом Гданськ, Польща - пункт переходу «Ізов-Грубушів» - 19804,47 грн без ПДВ. Разом 60758,16 грн без ПДВ.

Як убачається зі змісту цієї довідки вона містить інформацію щодо частини вантажу - PVB FILM за комерційним інвойсом № СІ20231010-ZН006-1, який поставлявся в контейнері MRSU5967860.

На підтвердження повної вартості перевезення під час митного оформлення декларант надав митниці рахунок на оплату № 92 від 26 січня 2024 року, акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 115 від 26 січня 2025 року, з яких убачається, що вартість перевезення включає організацію доставки вантажу територією України, транспортно-експедиційне обслуговування на території України, експедиторську винагороду (на території України).

В контейнері MRSU5967860, як видно з довідки про транспортні витрати № 69/69/01 від 26 січня 2024 року, перевозилася також інша частина вантажу GLASS ENAMEL, MEDIUM OIL за комерційним інвойсом № СТ2023-097). Вартість перевезення цієї частини вантажу (у т.ч. інші послуги, вказані у рахунку на оплату № 92 від 26 січня 2024 року, акті здачі-приймання робіт (надання послуг) № 115 від 26 січня 2025 року) становить 4966,22 грн без ПДВ. Митне оформлення цієї частини вантажу підтверджує митна декларація № 24UA35U1, додана до позовної заяви.

Отже, вартість доставки вантажу в контейнері MRSU5967860 становить 121391,49 грн, тож суд відхиляє доводи митного органу в цій частині.

Митний орган вказує, що додаткова угода від 24 жовтня 2023 до договору на перевезення містить ознаки підробки: підпис уповноваженої особи замовника та печатка має виділений контур прямокутної форми, що може свідчити про штучне накладання його на текст, а також реквізити виконавця не відповідають реквізитам, зазначеним в преамбулі договору.

Насамперед суд зазначає, що до митного позивач надав додаткову згоду, а не додаткову угоду до договору транспортного експедирування № К010623-33 від 01 червня 2023 року.

Твердження відповідача про наявність у цій згоді ознак підробки не підтверджується жодними доказами та є суб`єктивним припущенням самого відповідача.

Щодо невідповідності реквізитів, то, по-перше, окремою додатковою угодою № 1 від 24 жовтня 2023 року сторони виправили допущену помилку та вказали правильні реквізити, а по-друге, допущена технічна описка не впливає на правильність числового значення заявленої позивачем митної вартості імпортованих товарів.

Митний орган вказує, що додатково наданий акт надання послуг від 26 січня 2024 року не може бути використано для підтвердження складових митної вартості, оскільки стосується договору (2023№К010623-33 від 01 червня 2023 року), реквізити якого відрізняються від наданого до митного оформлення, та посилається на документ № 0000-000092 від 26 січня 2024 року, який до митного оформлення не надано.

Суд зазначає, що до митного оформлення позивач надав акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 115 від 26 січня 2024 року.

У графі «розрахунковий документ» цього акта дійсно вказано «№ 0000-000092 від 26 січня 2024 року». Тобто розрахунковим документом у цьому випадку є рахунок на оплату № 92 від 26 січня 2024 року.

Як зазначає позивач форма акту здачі-приймання робіт (надання послуг) містить можливість зазначення розрахункового документу, який би містив номер щонайменше з десяти цифр. У розглядуваній ситуації розрахунковий документ містить дві цифри в номері (92), тож автоматично відсутні цифри в програмі змінюються на « 0». Вказаний акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 115 від 26 січня 2024 року містить посилання на Договір № К010623-33 про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів від 01 червня 2023 року, містить посилання на номери контейнерів, що відповідно, дозволяє безумовно та безпомилково ідентифікувати акт як такий, що підтверджує заявлену до декларування митну вартість товарів.

Митний орган вказує, що у додатково наданому перекладі на українську мову копії митної декларації № 03837520 зазначено реквізити контракту, які не відповідають реквізитам, зазначеним в гр.44 поданої до митного оформлення декларації № 24UA80U1.

Позивач пояснює, що в митній декларації країни відправлення у графі «номер контракту» вказано номер комерційного інвойсу, а номер контракту.

Втім суд погоджується з твердженням позивача, що ця обставина не впливає на числові показники митної вартості імпортованого товару.

Митний орган вказує, що додатково наданий експертний висновок № В-164 від 20 лютого 2024 не може бути використаний як документ, що підтверджує митну вартість товару.

Суд зазначає, що до митного оформлення позивач надав усі основні документи, передбачені частиною другою статті 53 МК України, які підтверджували заявлену митну вартість імпортованих товарів, тож надання такого висновку не є визначальним у розглядуваній ситуації.

Митний орган вказує, що відповідно до частини третьої статті 53 МК України не надані такі додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару, а саме прайс-лист виробника товару.

Суд зазначає, що у постанові від 23 жовтня 2020 року у справі 810/690/17 Верховний Суд виснував, що прайс-лист не є основним документом відповідно до частини другої статті 53 МК України, яким підтверджується митна вартість товарів, тож доводи відповідача у цій частині суд відхиляє.

Щодо рішення від 21 лютого 2024 року № UA101020/2024/000030/1 суд зазначає таке:

Митний орган вказує, що до митного оформлення надано та додатково надано банківські платіжні документи від 12 жовтня 2023 року та від 20 жовтня 2023 року, які не можуть бути використані для підтвердження митної вартості у зв`язку з тим, що документи містять посилання на рахунок-проформу, який до митного оформлення не надано.

Суд зазначає, що до митного оформлення позивач надав комерційний інвойс № СІ20231010-ZН006-2 від 10 жовтня 2023 року, згідно із яким погоджена сторонами контракту № 29/06/2020-SG від 29 червня 2020 року вартість товарів становить 76028,40 доларів США.

Оплата за вказані товари проведена позивачем згідно з банківськими платіжними документами (свіфтами) від 12 жовтня 2023 року на суму 35000,00 доларів США та від 20 жовтня 2023 року на суму 41028,40 доларів США, всього 76028,40 доларів США.

Обидва зазначені банківські платіжні документи містять посилання на комерційний інвойс № СІ20231010-ZН006-2 від 10 жовтня 2023 року.

Отже, подані документи містять вичерпну інформацію щодо погодженої сторонами ціни та підтверджують її оплату у повному обсязі відповідно до вимог контракту № 29/06/2020-SG від 29 червня 2020 року з посиланням на підставу оплати (комерційний інвойс № СІ20231010-ZН006-2 від 10 жовтня 2023 року), що спростовує доводи митного органу в цій частині.

Митний орган вказує, що відповідно до довідки про транспортні витрати № 69/69/03 від 26 січня 2024 року, вартість транспортування оцінюваного товару від SHANGHAI до Гданськ (Польща) становить 44347,35 гривень, що еквівалентно 1167,90 доларам США. Зазначені обставини викликають обґрунтовані сумніви в достовірності декларування транспортних витрат, що відповідно до статті 58 МК України є складовою митної вартості товару. Відповідно до пункту 2.2.7 договору про надання транспортно-експедиторських послуг від 01 червня 2023 року № К010623-33 замовник (ТОВ «СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ») вчасно оплачує послуги та штрафні санкції за понаднормовий простій контейнерів в порту і кінцевому місці призначення (демередж, детеншн, зберігання) за тарифами судноплавної лінії і порту призначення. Відповідно до відомостей з відкритих джерел мережі Інтернет (www.shippingline.org) вантаж 30 жовтня 2023 року був завантажений у контейнер MSKU9269357 за коносаментом № UTRUST23101587A у порту SHANGHAI (Китай), а 15 грудня 2023 року прибув у порт Гданськ (Польща). В накладній УМВС зазначено, що перевізник отримав вантаж до перевезення залізничним транспортом 08 лютого 2024 року. Тобто замовник (ТОВ «СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ») міг понести додаткові витрати за понаднормовий простій контейнеру в порту і кінцевому місці призначення (демередж, детеншн, зберігання).

Суд зазначає, що позивач під час митного оформлення імпортованих товарів надав митниці документи на підтвердження понесених витрат з їх перевезення, зокрема: довідку про транспортні витрати № 69/69/02 від 26 січня 2024 року; договір № К010623-33 про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів від 01 червня 2023 року; коносамент № UTRUST23101587В_від 30 жовтня 2023 року; накладну УМВС № 03180 від 08 лютого 2024 року; автотранспортну накладну № 0016916 від 15 лютого 2024 року; супровідний документ ТІ № 24PL322080NS6EG268 від 16 січня 2024 року.

Також позивач надав рахунок на оплату № 92 від 26 січня 2024 року та уточнювальну довідку про транспортні витрати перевізника ТОВ «Інтернешнл Карго Сервіс Ейч.Ді» від 19 лютого 2024 року вих. № 019/8/24, згідно із якою заборгованість з перевезення контейнерів MRSU5967860 та MSKU9269357 та згідно з рахунком № 92 від 26 січня 2024 року відсутня.

Рахунок на оплату № 92 від 26 січня 2024 року не містить вимоги про оплату будь-яких інших додаткових послуг, зокрема демередж, детеншн, зберігання тощо.

Обсяг наданих послуг щодо перевезення товарів підтверджує також акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 115 від 26 січня 2024 року, зі змісту якого видно, які саме послуги з перевезення були фактично надані позивачу.

Отже, наведені документи повністю спростовують твердження, а по суті припущення митного органу, що замовник (ТОВ «СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ») міг понести додаткові витрати за понаднормовий простій контейнеру в порту і кінцевому місці призначення (демередж, детеншн, зберігання).

Митний орган вказує, що відповідно до довідки про транспортні витрати від 26 січня 2024 року № 69/69/03 перевезення вантажу за маршрутом Гданськ - пункт переходу «Ізов-Грубушів» здійснювалось залізничним транспортом, що суперечить відомостям, зазначеним в накладній УМВС, відповідно до якої транспортування залізничним транспортом здійснювалось зі станції відправлення ЛХС Славков. Отже, документи не містять даних про вартість перевезення товару по маршруту Гданськ-ЛХС Славков (530 км) та не надано транспортний (перевізний) документ, на підставі якого здійснювалось переміщення товару на цій ділянці шляху.

Позивач пояснює, що станція ЛХС Славков є проміжною точкою перевезення за маршрутом Шанхай, Китай - Вінниця, Україна.

Доказів на спростування вказаних тверджень позивача відповідач не подав.

Водночас суд зазначає, що МК України не вимагає від декларанта надання документів на підтвердження перевезення товару між кожними проміжними пунктами на шляху (за маршрутом) перевезення вантажу. А документи на підтвердження загальної вартості перевезення за маршрутом перевезення та документи на підтвердження оплати декларантом були надані під час митного оформлення.

Митний орган вказує, що додатково до митного оформлення надано додаткову угоду від 24 жовтня 2023 року до договору транспортного експедирування від 01червня 2023 року № К010623-33, відповідно до якої транспортно-експедиторське обслуговування партії товару вагою 23622,95 кг в одному 40 футовому контейнері буде здійснюватись за маршрутом порт завантаження - SHANGHAI (Китай), порт вивантаження - Гданськ (Польща). Вартість доставки вантажу становить 121391,49 грн. Цей документ містить різні відомості про вартість транспортних витрат і маршрут перевезення, на якому ці витрати понесені, що зазначені в додатково наданому рахунку на оплату від 26 січня 2024 року № 92, платіжній інструкції від 13 лютого 2024 року № 355 та довідці про транспортні витрати від 26 січня 2024 року № 69/69/03.

Суд зазначає, що відповідно до додаткової згоди від 24 жовтня 2023 року до договору транспортного експедирування № К010623-33 від 01 червня 2023 року виконавець - ТОВ «Інтернейшнл Карго Сервіс Ейч.Ді» здійснює транспортно-експедиторське обслуговування партії товару вагою 23622,95 кг в одному 40-футовому контейнері за маршрутом порт навантаження - SHANGHAI, порт вивантаження - Гданськ. Вартість доставки вантажу становить 121391,49 грн. У вартість входить фрахт, автоперевезення, жд, локальні витрати.

Позивач слушно зауважує, що до митного оформлення товарів такий документ як довідка про транспортні витрати від 26 січня 2024 року № 69/69/03 за митною декларацією № 24UA83U9 від 19 лютого 2024 не надавалася. Натомість до митного оформлення надавалась інша довідка - довідка про транспортні витрати від 26 січня 2024 року № 69/69/02, яка визначає, що вартість фрахту контейнера становить 25556,10 грн без ПДВ, вартість навантажувально-розвантажувальних робіт - 18791,25 грн без ПДВ, вартість перевезення за маршрутом Гданськ, Польща - пункт переходу «Ізов-Грубушів» - 21422,03 грн без ПДВ. Разом 65769,38 грн без ПДВ.

Крім того, рахунок на оплату № 92 від 26 січня 2024 року включає організацію доставки вантажу територією України, транспортно-експедиційне обслуговування на території України, експедиторську винагороду (на території України).

Отже, вартість доставки вантажу становить 120451,93 грн без ПДВ (121391,495 грн з ПДВ), тож суд відхиляє доводи митного органу в цій частині.

Митний орган вказує, що додаткова угода від 24 жовтня 2023 року до договору транспортного експедирування містить ознаки підробки: підпис уповноваженої особи замовника та печатка має виділений контур прямокутної форми, що може свідчити про штучне накладання його на текст, а також реквізити виконавця не відповідають реквізитам, зазначеним в преамбулі договору.

Насамперед суд зазначає, що до митного позивач надав додаткову згоду, а не додаткову угоду до договору транспортного експедирування № К010623-33 від 01 червня 2023 року.

Твердження відповідача про наявність у цій згоді ознак підробки не підтверджується жодними доказами та є суб`єктивним припущенням самого відповідача.

Щодо невідповідності реквізитів, то, по-перше, окремою додатковою угодою № 1 від 24 жовтня 2023 року сторони виправили допущену помилку та вказали правильні реквізити, а по-друге, допущена технічна описка не впливає на правильність числового значення заявленої позивачем митної вартості імпортованих товарів.

Митний орган вказує, що додатково наданий акт надання послуг від 26 січня 2024 року не може бути використано для підтвердження складових митної вартості, оскільки стосується договору (2023№К010623-33 від 01 червня 2023 року), реквізити якого відрізняються від наданого до митного оформлення (від 01 червня 2023 року № К010623-33) та посилається на документ № 0000-000092 від 26 січня 2024 року, який до митного оформлення не надано.

Суд зазначає, що до митного оформлення позивач надав акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 115 від 26 січня 2024 року.

У графі «розрахунковий документ» цього акта дійсно вказано «№ 0000-000092 від 26 січня 2024 року». Тобто розрахунковим документом у цьому випадку є рахунок на оплату № 92 від 26 січня 2024 року.

Як зазначає позивач форма акту здачі-приймання робіт (надання послуг) містить можливість зазначення розрахункового документу, який би містив номер щонайменше з десяти цифр. У розглядуваній ситуації розрахунковий документ містить дві цифри в номері (92), тож автоматично відсутні цифри в програмі змінюються на « 0». Вказаний акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 115 від 26 січня 2024 року містить посилання на Договір № К010623-33 про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів від 01 червня 2023 року, містить посилання на номери контейнерів, що відповідно, дозволяє безумовно та безпомилково ідентифікувати акт як такий, що підтверджує заявлену до декларування митну вартість товарів.

Митний орган вказує, що в додатково наданому перекладі на українську мову копії митної декларації Республіки Китай № 03832752 зазначено реквізити контракту, які не відповідають реквізитам, зазначеним в гр.44 поданої до митного оформлення декларації № 24UА83U9, оскільки цей документ стосується іншої зовнішньоекономічної діяльності, тому цей документ не може бути використано для підтвердження митної вартості.

Позивач пояснює, що в митній декларації країни відправлення у графі «номер контракту» вказано номер комерційного інвойсу, а номер контракту.

Втім суд погоджується з твердженням позивача, що ця обставина не впливає на числові показники митної вартості імпортованого товару.

Митний орган вказує, що відповідно до частини третьої статті 53 МК України не надані такі додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару, а саме прайс-лист виробника товару.

Суд зазначає, що у постанові від 23 жовтня 2020 року у справі 810/690/17 Верховний Суд виснував, що прайс-лист не є основним документом відповідно до частини другої статті 53 МК України, яким підтверджується митна вартість товарів, тож доводи відповідача у цій частині суд відхиляє.

Суд відзначає, що факт наявності в автоматизованій системі митного органу інформації, що товари, які задекларовані позивачем, розмитнювалися ним раніше чи іншими особами за відмінною вартістю, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює.

Викладена правова позиція відповідає правовому висновку Верховного Суду, наведеному у постановах від 07 серпня 2018 року у справі № 815/3400/17 та від 05 травня 2022 року у справі № 2040/6019/18.

Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами.

Отже, вказані доводи митного органу про наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах не знаходять свого підтвердження.

У спірних рішеннях про коригування митної вартості товарів відповідач всупереч вказаним вище правовим нормам не зазначив обґрунтованих сумнівів щодо заявленої митної вартості товарів, за наслідками яких розпочалась процедура консультацій та причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (основним методом).

Більше того, матеріалами справи документально не підтверджено факту надання позивачем документів, що містять ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари, на підставі чого контролюючий орган розпочав процедуру консультацій.

Не наведення митницею в рішеннях про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товарів, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

У постанові від 22 серпня 2019 року у справі № 810/2784/18 Верховний Суд зазначив, що ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

З аналізу матеріалів справи та норм права суд дійшов висновку про те, що надані позивачем разом з митними деклараціями документи підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, тому у контролюючого органу були відсутні підстави для визначення митної вартості ввезених товарів не за ціною договору (основним методом).

Проаналізувавши доводи митного органу, що слугували підставою для відмови у визнанні митної вартості, заявленої позивачем, суд констатує, що відповідач не довів, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість імпортованих товарів та що в документах, поданих до митного оформлення, були відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари.

Зі змісту спірних рішень слідує, що митний орган не надав належної оцінки поданим документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню товарів за основним методом визначення митної вартості.

Водночас матеріалами справи підтверджується, що визначена позивачем у відповідних митних деклараціях митна вартість товарів базується на об`єктивних, документально підтверджених даних і піддається обчисленню.

Інших доводів, що можуть вплинути на правильність вирішення судом спору, який розглядається, матеріали справи не містять.

Ураховуючи викладене, суд уважає необґрунтованим висновок митного органу про те, що подані позивачем до митного оформлення документи мають розбіжності, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, а також відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Оцінюючи, водночас, рішення про коригування митної вартості товарів в частині, що стосується визначення митної вартості товару за ціною договору щодо ідентичних товарів, суд ураховує таке.

Письмове рішення митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів відповідно до МК України має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Отже, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом під час визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням відповідного методу.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

В оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів застосування методу визначення митної вартості товару за ціною договору щодо ідентичних товарів обґрунтовано митним органом посиланням на митну декларацію № 23UA11U8 від 15 грудня 2023 року.

Утім відповідач не пояснив: чому як джерело інформації ним обрано саме цю митну декларацію; чому не обрано митні декларації, у яких здійснювалося митне оформлення за ціною договору (зокрема, чи були оформлені митницями України інші митниці декларації з таким кодом товару згідно УКТЗЕД та описом товару).

Отже, суд констатує, що митний орган не навів жодних пояснень чи розрахунків щодо здійснених коригувань, а також детальної інформації про товари, які було використано як джерело інформації, про числові значення митної вартості таких товарів, умови поставки, країну походження, фактурну вартість, діапазон декларованих цін за ідентичні чи подібні товари тощо. Тому зазначення лише номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, без будь-якого обґрунтування її вибору, без пояснення критеріїв відбору, а також докладної інформації щодо номенклатури, характеристик товару, умов поставки тощо не підтверджує обґрунтованість визначеної відповідачем митної вартості товарів та свідчить про свавільність оскаржених рішень.

Ураховуючи наведені вище мотиви у сукупності, суд дійшов висновку про те, що спірні рішення про коригування митної вартості товарів від 21 лютого 2024 року №№ UA101000/2024/000039/1, UA101020/2024/000030/1 є необґрунтованими, а відповідач не довів правомірності їх в частині визначення митної вартості імпортованих товарів, тому такі рішення належить визнати протиправними та скасувати.

Крім того, оскільки вищевказані рішення про коригування митної вартості стали підставою для складення Житомирською митницею спірних карток відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 21 квітня 2024 року №№ UA101020/2024/006411, UA101020/2024/006412, то позовні вимоги про визнання їх протиправними та скасування також підлягають задоволенню.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до вимог частини першої, пункту 2 частини другої статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити повністю.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

За змістом частин першої, третьої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (абзац перший частини першої статті 139 КАС України).

Суд встановив, що за подання цього позову до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 7267,20 грн. Отже, поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сума судового збору в розмірі 7267,20 грн.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то у позовній заяві позивач просить вирішити питання про їх відшкодування після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

З огляду на це питання розподілу витрат на правничу допомогу вирішуватиметься судом із урахуванням та в порядку, передбаченому частиною сьомою статті 139, статтею 252 КАС України.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ» (вул. Джерельна, 38, м. Львів, 79007) до Житомирської митниці Державної митної служби (вул. Перемоги, 25, м. Житомир, 10003) про визнання протиправними та скасування рішень, карток відмови задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Житомирської митниці про коригування митної вартості товарів від 21 лютого 2024 року № UA101000/2024/000039/1 та від 21 лютого 2024 року № UA101020/2024/000030/1.

Визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 21 квітня 2024 року № UA101020/2024/006411 та від 21 квітня 2024 року № UA101020/2024/006412, складені Житомирською митницею.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Житомирської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ» (вул. Джерельна, 38, м. Львів, 79007, ) 7267,20 грн сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 20 лютого 2025 року.

СуддяКлименко Оксана Миколаївна