Справа № 673/1362/24
Суддя: Ягодіна Т. В.
Дата ухвалення: 2025-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 673/1362/24
Провадження № 2-а/673/5/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" лютого 2025 р.

Деражнянський районний суд Хмельницької області в складі

головуючої - судді Ягодіної Т.В.,

з участю секретаря судового засідання Осієвської Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі

встановив:

В грудні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову від 31.10.2024 за справою про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП відносно нього, закрити справу про адміністративне правопорушення.

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 31.10.2024р. начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. Як вбачається зі змісту постанови 31.10.2024 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 притягнув ОСОБА_1 в порушення вимог абзацу 1 частини 1 ст.22 Закону України « Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пункту 2 частини 1 додатку «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», визначених Постановою КМУ №1487 від 30.12.2022 року «Про затвердження порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а саме 15.10.2024 року на 11год. 00хв. не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 по повістці, яку отримав 05.10.2024 року. Вважає, що вказана постанова є протиправною та підлягає скасуванню з огляду на те, що з 11.10.2019 року перебуває на військовому обліку та 08.07.2024 року поновив свої дані в ІНФОРМАЦІЯ_3 . При цьому, являючись працівником Державної служби України з надзвичайних ситуацій 09.08.2024 року отримав відстрочку від призову на військову службу на період мобілізації та на військовий час терміном на 12 місяців, в зв`язку з чим вважав, що у відповідача були відсутні підстави для його виклику. Крім того, стверджував, що повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 не отримував, остання не надходила на його домашню адресу. Також оскаржувана постанова відповідачем не вручалась та не надсилалась за адресою проживання позивача, а про її існування довідався лише 04.12.2024 року, а тому просив задоволити позовні вимоги та стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Ухвалою судді від 11.12.2024 року поновлено позивачу строк на звернення до суду із позовом, позовну заяву прийнято до розгляду із відкриттям провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 30.12.2024 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі повернуто заявнику без розгляду.

Ухвалою суду від 17.01.2025 року задоволено клопотання сторони позивача про витребування у відповідача доказів.

21.02.2025 року судом ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Позивач та його представник, будучи присутніми в попередньому судовому засіданні вимоги позову підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, в подальшому до суду не з`явилися, подали заяви про завершення розгляду справи у їх відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, однак належним чином був повідомлений про розгляд, про причини неявки не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Враховуючи неявку сторін в судове засідання та обмежені строки розгляду справи, передбачені ч. 1 ст. 286 КУпАП, у відповідності до ст. 205 КАС України, справу розглянуто за відсутності учасників справи на підставі наявних у ній доказів.

Згідно вимог частини 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини 5 статті 250 КАС України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 31.10.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 винесено постанову №12903/1 за справою про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.

Згідно вказаної постанови ОСОБА_1 в порушення вимог абзацу 1 частини 1 ст.22 Закону України « Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пункту 2 частини 1 додатку «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», визначених Постановою КМУ №1487 від 30.12.2022 року «Про затвердження порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а саме 15.10.2024 року на 11год. 00хв. не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 по повістці, яку отримав 05.10.2024 року. Скоїв адміністративне правопорушення під час дії особливого періоду.

Указаною Постановою на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 17000,00 грн.

Вказана постанова не містить інформації про присутність ОСОБА_1 під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 25.10.2024 року, відсутні підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та відомості про отримання такої постанови останнім.

Також, у оспорюваній постанові відсутні посилання на підстави для виклику ОСОБА_1 за повісткою до ТЦК та СП.

Згідно з наданою відповідачем копією повістки №324376 про виклик ОСОБА_1 , 26.03.1992 року на 15.10.2024 року на 11год. 00хв. до ІНФОРМАЦІЯ_4 (Деражня), мета виклику-уточнення даних.

Згідно роздруківки «Резерв+» ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 перебуває на обліку як військовозобов`язаний, облік дійсний до 09.08.2025 р, дані уточнено вчасно.

Згідно тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 11.10.2019р, ОСОБА_1 , 1992 р.н. визнаний придатним до військової служби, повторне медичне пересвідчення 04.10.2024р.

На зворотньому боці вказаного посвідчення наявні відмітки - 14.01.2022 року знятий з військового обліку, а 08.07.2024 року повторно взятий на військовий облік.

Згідно посвідчення №17 від 09.08.2024 року про відстрочку від призову на військову службу на період мобілізації та на воєнний час, виданого ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_1 надано відстрочку від призову на військову службу на період мобілізації та на воєнний час на 12 місяців.

Дана інформація щодо наявності у ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації наявна у реєстрі «Оберіг» про що свідчить відповідь ІНФОРМАЦІЯ_4 №14967 від 19.12.2024р.

Протокол про адміністративне правопорушення №203 відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП, складений 25.10.2024р., відповідно до якого, постановою від 31.10.2024р. останнього притягнуто до відповідальності та накладено штраф в сумі 17000 грн.

Інших буд-яких доказів, пов`язаних з винесенням оскаржуваної постанови, матеріали справи не містять.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами суд враховує наступне.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зі ст.5 КАС України вбачається, що кожному гарантується право на захист його прав, свобод або законних інтересів.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

У відповідності до ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п.1 ст.247 КпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 252 КУпАП та ч.1 ст.90 КАС України орган (посадова особа) та суд оцінюють докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За положеннями статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу. Суб`єкт владних повноважень має довести правомірність прийнятого ним рішення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У частині 3 ст.210-1 КУпАП визначена відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Згідно ч.1 ст.210-1 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Дана норма права є бланкетною, тобто закріплює лише загальні ознаки правила поведінки, а для їх встановлення необхідно керуватись положеннями інших нормативно-правових актів.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу", Закон України "Про борону України", Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", "Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів" затверджений постановою КМУ №1487 від 30.12.2022, інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про оборону України" особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено на всій території України воєнний стан, який триває і по теперішній час.

З метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, Указом Президента України від 24.02.2022 №65/2022 "Про загальну мобілізацію" на всій території України оголошено проведення загальної мобілізації.

З огляду на викладене, з 24 лютого 2022 року на всій території Україні триває особливий період.

Відповідно до ч.10 ст.1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно п.1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, вбачається, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно ч.1 ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно п.п.21, 23, 24 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМ України від 16.05.2024 №560 (далі- Порядок №560), За викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби. Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форми власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка). У разі неприбуття у строк, визначений у повістці, громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ), повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ) або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», який набрав чинності 18 травня 2024 року, був встановлений обов`язок громадян щодо уточнення військово-облікових даних, відповідно до якого усім військовозобов`язаним необхідно уточнити військово-облікові дані протягом 60 днів.

19 травня 2024 року набув чинності Закон України №3696-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

У ст.210 КУпАП передбачено відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку (зокрема, у разі порушення обов`язку громадянами вчасно встати на облік або оновити свої військово-облікові дані).

У ст.210-1КУпАП встановлено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. До таких дій, зокрема, може належати неявка громадян за повісткою про первинний виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Порушення зазначеного вище законодавства також тягне за собою накладення штрафу, який з 19 травня 2024 року обчислюється у таких розмірах: накладення штрафу на громадян від 300 до 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (51008500 грн) і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб і громадських об`єднань - від 1000 до 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17000-25500 грн). Якщо ці дії вчинені повторно, накладається штраф на громадян від 500 до 700 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (850011900 грн) і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб і громадських об`єднань - від 1500 до 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (25 50034 000 грн). В особливий період вчинення зазначених вище дій тягне накладення штрафу на громадян від 1000 до 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян грн) і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб і громадських об`єднань - від 2000 до 3500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (34 000-42 500 грн).

Варто зазначити, що правопорушення, визначені ст.ст. 210,210-1 КУпАП, розглядаються територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі СБУ або СЗРУ), а повноваженнями щодо накладення стягнення за вчинення правопорушень наділяються керівники таких формувань.

При цьому, відповідно примітки до ст.210 КУпАП положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Тобто, якщо Міністерство оборони України як держатель такого реєстру може отримати відомості про особу шляхом синхронізації з іншими державними електронними реєстрами, то особу не може бути притягнуто до відповідальності за неповідомлення таких відомостей.

Як слідує з матеріалів адміністративної провадження відносно ОСОБА_1 , останній викликався повісткою на 15.10.2024 року для уточнення облікових даних. Зазначений виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки не є первинним, оскільки відповідно до наявного військово-облікового документу, ОСОБА_1 ,1992р.н., перебував на військовому обліку в Деражнянському РВС з 11.10.2019 року та повторно взятий на облік з 08.07.2024 року. Згідно реєстру Резерв + Категорія обліку "військовозобов`язаний", дійсний до 09.08.2025 року. Номер в реєстрі "ОБЕРІГ" 1. Також вказаний документ містить інформацію про те, що дані уточнено вчасно 02.08.2024 року.

Суд вважає, що відповідачу на час винесення оскаржуваної постанови було достеменно відомо про те, що ОСОБА_1 є особою, яка на підставі п.2 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та військову службу під час мобілізації» не підлягає призову на військову службу. На той час його облікові дані були оновлені в мобільному застосунку для уточнення облікових даних та отримання обмеженої інформації з реєстру «Оберіг» «Резерв+», що свідчить про відсутність підстав для його виклику до ТЦК та СП для "уточнення облікових даних", оскільки з часу їх останнього оновлення вони не змінювалися. При цьому, відповідачем суду не доведено які саме облікові дані щодо ОСОБА_1 в період з 25.10.2024 року по 31.10.2024 року уточнювалися.

Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення від 31.10.2024 року і накладенні стягнення за ч.3 ст.210-1 КУпАП - штрафу у 17000,00 грн. начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 не були враховані зазначені обставини.

Встановлені судом обставини дають підстави для висновку, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку і не ухилявся від такого. За вказаних обставин, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутня вина у порушенні законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку і мобілізацію, зокрема і Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що виключає можливість притягнення до відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Відповідно до ст.62 Конституції України і в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, яка притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Надані суду і досліджені докази підтверджують відсутність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

З приводу посилань відповідача у оскаржуваній постанові щодо отримання 05.10.2024р. ОСОБА_1 повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_7 суд вказує на наступні обставини.

Відповідно до пункту 2 частини 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року № 560, а також відповідно до Додатку 11 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року № 1487, у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку, належним підтвердженням оповіщення про виклик до Р(М)ТЦК та СП є: 1) день отримання поштового відправлення; 2) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення; 3) день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання.

Згідно наданих відповідачем документів, вбачається, що повістка про виклик ОСОБА_1 направлялася ПАТ «Укрпошта» рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою АДРЕСА_1 . Разом з тим повідомлення про вручення поштового відправлення не містить відомостей про його отримання. Згідно довідки про причини невручення ПАТ «Укрпошта» поштове відправлення повертається так як адресат відсутній за вказаною адресою.

Згідно трекінгу відстеження поштового відправлення у виді повістки про виклик ОСОБА_1 за № 214, 14.10.2024 року мала місце невдала спроба вручення, а 16.10.2024 року таке відправлення повернуто відправнику.

Отже, за приписами чинного законодавства повістка про виклик ОСОБА_1 вважається врученою.

Позивач зазначає, що при винесенні постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності , в протоколі він вказав,що не знав про повістку в ТЦК ,так як працює в агрофірмі і був задіяний на збиранні врожаю.

Так, повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до ТЦК може бути надіслана засобами поштового зв`язку з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання. Тобто, з 16 липня 2024р.

У разі неуточнення резервістом або військовозобов`язаним своєї адреси місця проживання повістка надсилається на його адресу зареєстрованого/задекларованого місця проживання.

Повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до ТЦК або його відділу надсилається адресату не пізніше, ніж протягом наступного дня після підпису повістки відповідним керівником. При цьому день явки за викликом резервіста або військовозобов`язаного визначається не раніше 14-го дня від дня надсилання повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , відповідно до вимог законодавства вчасно уточнив свої дані в Єдиному електронному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», що підтверджується військово-обліковим документом «Резерв+», який сформовано 18.01.2025 року та отримав відстрочку (тип відстрочки п. 1 ч. 3 ст. 23 ) до 09.08.2025 року. З часу оновлення даних будь-яких змін не вносилося.

Згідно даних військово-облікового документа, адресою проживання ОСОБА_1 вказано: АДРЕСА_1 .

Отже, позивач місце проживання не змінював, на телефонні дзвінки відповідача завжди мав можливість відповісти, повідомлень про наявність на ім`я позивача будь-яких листів, ні від працівників ТЦК та СП чи працівників пошти не отримував.

При цьому, відповідачем не надано жодних доказів того, що повістка була доставлена за вказаною адресою проживання ОСОБА_1 та вчинення дій працівниками поштового зв`язку, спрямованих на отримання повістки.

Разом з тим, суд приймає до уваги, що позивачем доведено факт поважності причин не отримання повістки та відсутність його за місцем проживання, оскільки останній з 08год 15 жовтня до 08год. 16 жовтня 2024 року ніс службу, перебуваючи у наряді на службу ІІ чергового караулу.

Крім того, вирішуючи позовні вимоги, суд зважає, що згідно вимог ч.3ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, вказаною нормою процесуального закону передбачені повноваження суду щодо скасування рішення суб`єкта владних повноважень та одночасного вирішення питання про закриття справи про адміністративне правопорушення. Проте такі повноваження відсутні в частині визнання оскаржуваної постанови протиправною, а тому в цій частині вимоги позову не підлягають до задоволення.

Враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом часткового задоволення позову.

За приписами ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті, відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню 605,60 грн. судового збору, сплаченого за подання адміністративного позову.

На підставі ст. ст. 210-1, 251, 252, 280 КУпАП, керуючись ст. ст. 77, 241-246, 286 КАС України, суд

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі задовольнити частково.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення №12903/1 від 31.10.2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

В решті вимог позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 605 грн. 60 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення апеляційної інстанції.

Суддя: Т. В. Ягодіна