Справа № 707/220/25
Суддя: Суходольський О. М.
Дата ухвалення: 2025-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

19 лютого 2025 року Черкаський районний суд Черкаської області, який діє як адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Суходольського О.М.

за участю секретаря Заруби Н.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови №4АВ07487572 від 23.09.2024 року про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 через свого представника, адвоката Демиденка В.А. звернулася до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови, №4АВ07487572 від 23.09.2024 року про адміністративне правопорушенняу сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, мотивуючи позов тим, що вказаною постановою на неї, як на власника автомобіля «ОПЕЛЬ АСТРА» д.н.з. НОМЕР_1 було накладено штраф за перевищення встановлених обмежень швидкості руху ТЗ. Транспортний засіб «ОПЕЛЬ АСТРА» д.н.з. НОМЕР_1 дійсно належить позивачці на праві власності. Однак з 09.05.2024 року позивачка зазначає, що працює на постійній основі за кордоном, а автомобіль надала в безоплатне та вільне користування громадянину ОСОБА_2 , який є її близьким знайомим. Згодом ОСОБА_1 поверталась в Україну та знову виїжджала за кордон, однак автомобіль до цього часу перебуває у його користуванні. Оскаржувана постанова була складена 23.09.2024 року, а інкриміноване правопорушення було вчинено 22.09.2024 року. ОСОБА_1 зазначає, що в період з 16.07.2024 по 08.12.2024 року вона перебувала за кордоном, що підтверджується відмітками у її закордонному паспорті. А тому ОСОБА_1 наголошує на тому, що правопорушення за яким було складено оскаржувану постанову не було здійснено безпосередньо нею, його вчинив громадянин ОСОБА_2 . Обставини, що вказані вище в повному обсязі підтверджуються письмовими поясненнями, які надав громадянин. Він підтверджує, що саме він скоїв правопорушення та готовий понести за це відповідальність. Оскільки ОСОБА_1 не вчиняла адміністративне правопорушення, вважає за можливе просити суд скасувати Постанову № 4АВ07487572 від 23.09.2024 року, так як це порушує її права.

Вважаючи постанову № 4АВ07487572 від 23.09.2024року по справі про адміністративне правопорушення незаконною, позивач просила скасувати її, провадження по адміністративній справі закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, проте в ухвалі про відкриття провадження від 22.01.2025 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву.

31.01.2025 року на адресу суду від Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому відповідач позовні вимоги не визнав та в задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі з наступних підстав. Відповідачем вказано, що відповідно до змісту оскаржуваної постанови серії № 4АВ07487572 від 23.09.2024 року о 09 год. 40 в м.Черкаси по вул.Сумгаїтська, 21 (в напрямку вул.Корольова) особа, яка керувала транспортним засобом «Opel Astra Caravan» д.н.з. НОМЕР_1 , перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 27 км/год., чим порушила пункт 12.9.б) Правил дорожнього руху України. За дане правопорушення ОСОБА_1 , як відповідальну особу було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Статтею 14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі несе відповідальна особа фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи. Крім того, статтею 279-3 КУпАП передбачено наступне: відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили: ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу; особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу. Таким чином, відповідач не погоджується з доводами позивача з тих підстав, що заява від особи, яка нібито керувала ТЗ до Департаменту патрульної поліції не зверталася, хоча мала можливість. Крім того, долучене ОСОБА_1 фото взагалі не відноситься до даної оскаржуваної постанови. Оскільки особа, яка керувала на момент вчинення зазначеного правопорушення не зверталася, то підстав для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі немає, а тому просить суд повністю відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

17.02.2025 року від ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення у справі. Згідно яких зазначила, що оскільки представник відповідача заперечуючи проти позову вказує, що він не підлягає до задоволення з тих підстав, що ОСОБА_2 в порядку визначеним законом мав право звернутись до ДПП із заявою про визнання вини у вчиненому правопорушенні та згоди на притягнення його до відповідальності у 20-ти денний строк з дня набрання законної сили оскаржуваної Постанови, однак цього не зробив. Попри дане, представник відповідача не зазначає надважливу обставину цієї справи, яка до речі й була підставою для поновлення процесуального строку на звернення із позовом до суду. Оскаржувану Постанову позивачка засобом поштового

зв`язку не отримувала з тих причин, що вона до неї не надходила. Про наявність оскаржуваної Постанови позивачці стало відомо лише 26.11.2024 року із застосунку "ДІЯ" та вона його сплатила. Оплата штрафу та не оскарження його протягом 10-ти днів була зумовлена саме тим, що в цей період часу позивачка перебувала за кордоном, а тому не мала змоги скористатись своїм правом на допомогу фахівця в галузі права, який би зміг захистити її інтереси. По приїзду в України, 01.01.2025 року уклала договір з адвокатом. Ч.1 ст. 285 КУпАП визначено, що постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Тобто неможливість вчасно звернутись до ДПП Білоусов Ю.М. навіть при такому бажанні - змоги не мав, оскільки про наявність оскаржуваної Постанови ДПП позивачку у спосіб передбачений Законом не повідомляли. В 3-х дений термін оскаржувана Постанова не направлялась. Крім того, на офіційному сайті ДПП, де й було завантажено зразок заяви ОСОБА_2 - немає жодних застережень про необхідіність звернення виключно особисто у відділ поліції чи електронно із накладенням КЕП. Таким чином вважаю, що позиція відповідача необґрунтована, а тому позов підлягає до задоволення.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази, а також відзив на позовну заяву та додаткові пояснення у справі, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Положеннями ч.1 ст.5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно до п.7 ч.1 ст.4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Аналізуючи вищевикладене, суд зазначає, що умовою надання адміністративним судом захисту прав є встановлення їх порушення відповідачем, який перебуває у відповідних публічних правовідносинах із позивачем, проте своїми протиправними рішеннями, діями (бездіяльністю) впливає на його обов`язки, права чи інтереси.

Предметом розгляду у даній справі є постанова інспектора поліції по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху про накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

За приписами ст.222 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, зокрема ч.1 ст.122 покладено на органи Національної поліції.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Судом встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення від 22.09.2024 року о 09 год. 40 хв. в м.Черкаси по вул.Сумгаїтська, 21 особа, яка керувала транспортним засобом «Opel Astra Caravan» д.н.з. НОМЕР_1 , перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 27 км/год., чим порушила пункт 12.9.б) Правил дорожнього руху України. За дане правопорушення ОСОБА_1 , як відповідальну особу: власника транспортного засобу, було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Статтею 251 КУпАП України передбачено, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, положення даної статті вказують на те, що ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень; припиняє виявлені адміністративні правопорушення; здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно з ч.1 ст.31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.

Згідно п. 1.3 ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 2.3.б) ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 1.10 ПДР визначено, що дорожня обстановка - це сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом. Безпечна швидкість - це швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах.

Згідно п.12.1 ПДР, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно п.12.4 ПДР, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50км/год.

Твердження позивача про те, що постанову №4АВ07487572 від 23.09.2024 року про накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, було складено із порушенням вимог чинного законодавства України, - не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. Позивачем не надано до суду належних доказів, порушення її права на захист, визначені ст.63 Конституції України.

Позивач посилається на ту обставину, що транспортним засобом керувала не вона, а громадянин ОСОБА_2 .

Разом з цим, статтею 14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі несе відповідальна особа фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб.

Позивачем не надано до суду даних про те, що до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про іншу особу- користувача відповідного транспортного засобу ( ОСОБА_2 ). Також, позивачем не дотримано вимог ст.279-3 КУпАП, а саме не надано суду та Департаменту патрульної поліції дані про те, що : 1) ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу; 2) особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Тому, доводи позивача з даного приводу суд вважає необгрунтованими і безпідставними.

Суд погоджується з доводами відповідача про те, що заява від особи, яка начебто керувала транспортним засобом, до Департаменту патрульної поліції не зверталася, хоча мала можливість. Долучене позивачкою фото взагалі не відноситься до оскаржуваної постанови. Оскільки особа, яка керувала на момент вчинення зазначеного правопорушення, не зверталася до ДПП, то немає підстав для звільнення позивачки від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі.

З огляду на наведене, доводи позивача, викладені у позовній заяві, не виключають ознак та складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, не спростовують її вини та не впливають на притягнення до адміністративної відповідальності, при цьому судом перевірені та проаналізовані всі докази та твердження сторін, яким надано належну правову оцінку.

Суд вважає доводи відповідача, викладені у відзиві, достатньо обгрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що постанова №4АВ07487572 від 23.09.2024 року про адміністративне правопорушенняу сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП є законною та обґрунтованою, відповідає вимогам КУпАП та КАС України, прийнята уповноваженим органом із дотриманням вимог чинного законодавства, за наявності належних і допустимих, достатніх та беззаперечних доказів, які поза розумним сумнівом доводять факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, тому підстави для визнання такої постанови протиправною та її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 122, 280, 283 КУпАП, ст.ст. 286 КАС України суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови №4АВ07487572 від 23.09.2024 року про адміністративне правопорушення відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя: О. М. Суходольський