Справа № 620/1998/25
Суддя: Ольга ТКАЧЕНКО
Дата ухвалення: 2025-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
20 лютого 2025 року Чернігів Справа № 620/1998/25
Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Ткаченко О.Є., розглянувши у письмовому провадженні заяву Комунального підприємства «АТП-2528» Чернігівської міської ради щодо вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом Комунального підприємства «АТП-2528» Чернігівської міської ради до Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області про визнання протиправними та скасування припису та постанови,
18.02.2025 за допомогою системи «Електронний суд» Комунальне підприємство «АТП-2528» Чернігівської міської ради звернулось до суду з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області, у якому просить:
- визнати протиправним та скасувати припис Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області щодо припинення порушення прав споживачів за особовими рахунками №1096730 та №122143 щодо перерахунку вартості послуг з управління побутовими відходами з дотриманням вимог чинного законодавства №01 від 10.01.2025;
- визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області про накладення штрафу за порушення законодавства про захист прав споживачів УЗС №002 від 12.02.2025.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 19.02.2025 справа передана на розгляд судді Ткаченко О.Є.
Водночас представник Комунального підприємства «АТП-2528» Чернігівської міської ради подав заяву про забезпечення позову, в якій просить зупинити дію індивідуальних актів припису №01 від 10.01.2025 та постанови Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області до моменту проголошення судом рішення.
Заява обґрунтована тим, що оскільки подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваних рішень суб`єкта владних повноважень, а постанова є взагалі виконавчим документом, з метою забезпечення ефективного захисту прав та інтересів позивача шляхом забезпечення своєчасного та справедливого судового розгляду його позовних вимог до відповідача та унеможливлення виконання індивідуальних актів - припису № 01 від 10.01.2025 та постанови відповідача від 12.02.2025 УЗС №002 до розгляду судом позовних вимог про визнання їх протиправними та скасування, є необхідність у застосуванні такого засобу забезпечення позову як зупинення їх дії до проголошення судом рішення у справі.
Дослідивши підстави, на яких ґрунтується заява про забезпечення позову, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України і матеріалів справи, суд зважає на таке.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частини 1 та 2 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України).
За приписами частини 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
За своїм змістом забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, яке допускається, якщо не вжиття цих заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.
Заявник обов`язково повинен обґрунтувати своє клопотання і з цією метою подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язує застосування певного заходу забезпечення позову. Доказами у даному випадку вважатимуться будь-які відомості, що вказують на ймовірне порушення чиїхось прав (свобод, інтересів) під час провадження у справі. При цьому тягар доказування при розгляді клопотання покладається виключно на заявника.
Своєю чергою розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Згідно з Рекомендацією № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акту. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.
Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.
Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику. Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно якоїсь із сторін у спорі; їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ`я сторін.
Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.
Водночас будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.
При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Із аналізу наведеного вбачається, що обов`язковою передумовою вжиття заходів для забезпечення позову, є обґрунтована заява сторони, в тому числі, із зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення та неможливість в подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи.
Із оскаржуваних припису та постанови Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області, на переконання суду, неможливо зробити однозначний висновок про їх протиправність. Водночас, висновки суду про протиправність індивідуальних актів до розгляду справи по суті, з огляду на предмет позову, означатимуть надання оцінки оскаржуваним індивідуальним актам (припису та постанові) без урахування усіх доводів та доказів учасників справи у сукупності. Тому, наведені у позовній заяві доводи щодо протиправності припису Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області від 10.01.2025 №01 та постанови Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області від 12.02.2025 УЗС №002 підлягають перевірці судом у ході судового розгляду справи по суті.
Суд зазначає, що незгода з рішенням суб`єкта владних повноважень, відсутність волевиявлення щодо виконання рішення та оскарження рішення до суду не є підставою для застосування заходів забезпечення позову відповідно до статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України.
Крім того, відсутні підстави вважати, що матимуть місце правові ускладнення щодо подальшого відновлення прав позивача без вжиття судом тих заходів забезпечення позову, про які йдеться у заяві.
Таким чином, у випадку встановлення в ході розгляду справи порушення прав позивача, їх відновлення в даному випадку можливе лише за наслідками розгляду такої справи по суті, що не може підміняти собою необхідність вжиття запобіжних заходів у даному випадку та на даній стадії.
Зважаючи на викладене, на думку суду, позивач не довів обґрунтованості застосування заходу забезпечення позову з огляду на неможливість забезпечити ефективний захист або поновлення у майбутньому порушених прав у випадку задоволення позову.
Таким чином, заявником не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити поновлення його порушених прав та інтересів.
З огляду на вказане суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви щодо вжиття заходів забезпечення позову.
Керуючись статтями 150, 151, 154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У задоволенні заяви Комунального підприємства «АТП-2528» Чернігівської міської ради щодо вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом Комунального підприємства «АТП-2528» Чернігівської міської ради до Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області про визнання протиправною та скасування припису та постанови відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали суду складено 20 лютого 2025 року.

Суддя Ольга ТКАЧЕНКО