Справа № 380/171/25
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2025-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

21 лютого 2025 рокусправа №380/171/25

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Кравців О.Р. розглянув в письмовому провадженні клопотання відповідача про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, про визнання протиправним та скасування наказу,-

в с т а н о в и в :

До Львівського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Міністерства юстиції України (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати Наказ Міністерства юстиції України №2615/5 від 23.07.2021 «Про задоволення скарги».

Ухвалою суду від 13.01.2025 позовну заяву залишено без руху. Позивач у встановлений строк недоліки позовної заяви усунула належним чином.

Ухвалою суду від 31.01.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.

Ухвалою суду від 20.02.2025 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про залучення до участі у справі третьої особи.

Ухвалою суду від 20.02.2025 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про зміну виду провадження.

Відповідач подав до суду клопотання про закриття провадження у справі. В обґрунтуванні вказав, що звернення до суду із цим позовом зумовлене необхідністю захисту майнових прав позивача, а цей спір не є публічно-правовим та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Зауважив, що представник позивача у позовній заяві вказує на те, що оскаржений наказ «стосується захисту імовірного цивільного права третіх осіб, яке повинно доводитись у судових інстанціях». З викладеного висновується, що позовні вимоги заявлені на поновлення порушеного майнового права позивача, а тому, правовідносини, що склалися між ОСОБА_1 та Залізничною районною адміністрацією Львівської міської ради, як виконавчого органу Львівської міської ради, є цивільно-правовими та не можуть бути предметом спору в адміністративному процесі, оскільки в цьому випадку є спір про цивільне право, а саме: про визнання прав, свобод та інтересів, що виникають із майнових відносин. Вважає, що позовні вимоги в цій справі є похідними при вирішенні питання щодо правомірності набуття права власності на спірне майно і можуть впливати на майнові права та інтереси її учасників, незважаючи на участь у спорі суб`єкта владних повноважень.

Суд зауважує, що на день прийняття ухвали у справі представник позивача не подав до суду жодного клопотання щодо власної правової позиції з питань закриття провадження у справі та щодо викладених у клопотанні відповідача обставин.

Вирішуючи клопотання суд керується таким.

Суд встановив, що предметом спору у цій справі є правомірність наказу Міністерства юстиції України №2615/5 від 23.07.2021 «Про задоволення скарги», прийнятого на підставі висновків центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного територіальних органів Міністерства юстиції від 18.06.2021 за результатами розгляду скарги Львівської міської ради від 23.10.2020, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.10.2020 за №23757-26-20.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Пунктами 1 та 2 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Згідно з частиною 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

При цьому, термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим і відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Водночас поняття «позов, який не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства» необхідно тлумачити більш широко: вказане поняття стосується як позову, який не може розглядатися за правилами адміністративного судочинства, так і тих позовів, які не підлягають судовому розгляду.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто, передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказав, що після ознайомлення із змістом висновку та спірного наказу вважає їх не обґрунтованими та такими, що не стосуються питання можливих чи допущених реєстратором порушень, а стосуються захисту імовірного цивільного права третіх осіб, яке повинно доводитись в судових інстанціях, а не при розгляді скарг на рішення державних реєстраторів. Вказав, що Міністерство юстиції України не наділено повноваженнями встановлювати право чи його відсутність, відомості про яке не міститься в офіційних джерелах та визнаних державою реєстрах. У цьому випадку, відповідачем фактично розглянуто спір про право. Також, зауважив, що законодавством не передбачено встановлення за органом місцевого самоврядування права власності на земельну ділянку та позбавлення власника його майна в обхід встановленій процедурі судового розгляду. Вчинення таких дій суб`єктом владних повноважень безумовно свідчить про порушення принципу належного урядування та безпідставне втручання в майнові права фізичної особи.

Тобто, спірні правовідносини у цій справі виникли у зв`язку незгодою позивача із прийнятим за результатами розгляду скарги Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради рішенням (наказом) відповідача, оскільки ним фактично розглянуто спір про право за відсутності відповідних повноважень встановлювати право чи його відсутність. Проте не з підстав дотриманням чи недотриманням відповідачем процедури розгляду скарги у сфері державної реєстрації, наслідком якого стало прийняття спірного рішення (наказу).

З огляду на викладене суд погоджується із покликаннями відповідача про те, що позовні вимоги заявлені на поновлення порушеного майнового права позивача, права власності на земельну ділянку, а тому, правовідносини, що склалися між ОСОБА_1 та Залізничною районною адміністрацією Львівської міської ради, як виконавчого органу Львівської міської ради, є цивільно-правовими та не можуть бути предметом спору в адміністративному процесі.

Також, суд враховує, що у постанові від 17.10.2019 у справі №826/13993/17 Верховний Суд зауважив, що виникнення спірних правовідносин у цій справі зумовлено незгодою позивача з наказом Мін`юсту щодо задоволення скарги та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Позовні вимоги у справі заявлено на поновлення порушеного цивільного (майнового) права позивача та є похідними від вирішення судом питання щодо правомірності набуття права власності на об`єкт нерухомого майна та можуть впливати на майнові права й інтереси цих осіб. Незважаючи на участь у спорі суб`єкта владних повноважень, цей спір не є публічно-правовим і не належить до адміністративної юрисдикції.

Розгляд адміністративної справи лише щодо наказу Мін`юсту, яким скасовано реєстраційні дії, може призвести до ситуації, коли реєстраційні записи у відповідному державному реєстрі не співпадатимуть з юридичними фактами, на підставі яких вони вчинені, та не відображатимуть реальний правовий стан. Тому спірні правовідносини є неподільними, а правова оцінка наказу Мін`юсту на предмет дотримання процедури не може превалювати над оцінкою права власності.

Суд зауважує, що якщо порушення своїх прав особа бачить у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією майнових або особистих немайнових інтересів особи, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту її цивільних прав та інтересів.

При цьому, розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів.

Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права у подібних відносинах викладений, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2018 у справі №761/33504/14-а, від 20.06.2018 у справі №727/10968/17, від 12.06.2019 у справі №1903/944/12.

Частиною 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Таким чином, розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто, випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Проте якщо в результаті прийняття рішення особа набуває речового права на об`єкт нерухомого майна, то спір стосується цивільного права і за суб`єктним складом сторін має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Викладене узгоджується із позицією Великої Палати Верховного Суду, сформованою, зокрема, у постанові від 29.05.2019 у справі №826/9341/17.

Крім того, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Згідно з 1 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на встановлені обставини та викладені норми, суд висновує, що спір у цій справі підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, отже провадження у справі слід закрити.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що клопотання відповідача слід задовольнити.

Керуючись статтями 238, 239, 241-243, 248, 256, 294 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

1. Клопотання відповідача про закриття провадження у справі задовольнити.

2. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, про визнання протиправним та скасування наказу закрити.

3. Копію ухвали надіслати сторонам.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала суду може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали суду.

СуддяКравців Олег Романович