Справа № 640/12768/19
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2025-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2025 року м. Київ № 640/12768/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенка О.Д., розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження) адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання незаконними наказів, поновлення на службі, виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання незаконними наказів № 386 від 28.02.2019 та № 129/ос від 11.03.2019, поновлення на службі, виплата грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що звільнення позивача зі служби в поліції на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби), відбулось безпідставно, необґрунтовано, без з`ясування всіх обставин справи та за відсутності встановлення і перевірки всіх фактичних подій та надання їм належної оцінки. Позивач вважає, що висновок службового розслідування щодо неправомірного застосування фізичної сили та спеціальних засобів при затриманні, не відповідає дійсності, адже у зв`язку із вчиненням громадянином ОСОБА_2 непокори працівникам поліції, позивач був змушений застосувати фізичну силу. Позивач вказав, що службове розслідування, було здійснено із порушенням порядку проведення такого розслідування.

Ухвалою Окружного адміністративного суду у місті Києві від 30.07.2019 справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

15.12.2022 набрав чинності Закон України від 13.12.2022 № 2825-IX Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду.

Відповідно до абзаців 1-3 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень зазначеного закону, Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя, а до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом. Окружний адміністративний суд міста Києва невідкладно, протягом десяти робочих днів, передає судові справи, які перебувають у його володінні, до Київського окружного адміністративного суду.

Відтак, розгляд зазначеної справи підпадає під територіальну юрисдикцію Київського окружного адміністративного суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею у даній справі визначено суддю Головенка О.Д.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.12.2023 справу прийнято до свого провадження та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження).

Відповідач своїм правом надання відзиву на позовну заяву не скористався.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 175 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Щодо клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та надання додаткового строку для надання доказів, суд вважає, що у даному випадку, відсутні підстави для його задоволення, позаяк, не наведено відповідних підстав та обґрунтувань, до того ж, під час розгляду даного спору в Окружному адміністративному суді міста Києва, відповідача було зобов`язано ухвалою від 03.10.2022 надати суду копії матеріалів особової справи позивача, довідки про розмір грошового забезпечення тощо, яку було отримано відповідачем (а.с. 49), однак не було виконано без обґрунтування причин. Також, на виконання ухвали Київського окружного адміністративного суду від 12.12.2023, відповідачем не надано вказаних у клопотанні матеріалів, не подано відзив на позовну заяву у встановлений строк.

На підставі наведеного, справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та зазначено позивачем, позивач проходив службу на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 2 Васильківського відділу поліції ГУ НП у Київській області.

16.01.2019 Начальником ГУНП в Київській області видано наказ № 69 «Про призначення службового розслідування», згідно якого, призначено службове розслідування за інформацією, викладеною у поданні «Про усунення виявлених недоліків та вжиття заходів реагування щодо можливих неправомірних дій окремих працівників Васильківського ВП ГУНП в Київській області» .

Висновком службового розслідування встановлено, що в діях позивача убачаються порушення вимог ст. 2, 3, пп. 1, 2 та 4 ст. 7, п. 1 ст. 8, п. 3 ст. 11, пп. 1, 2 та 3 п. ст. 18, ст. 19, ст. 43, 44, 45, 64 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пп. 2 п. 10 розділу 6 Інструкції з організації діяльності чергової служби органів Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 23.05.2017 №440, пп. 2, 3, 6, 7, 8, 9 п. 1, п. 4, 5 розділу 9 Інструкції з організації реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 16.02.2018 за № 111, які виразилися у жорстокому поводженні з ОСОБА_2 , що призвело до отримання останнім тілесних ушкоджень, приниження його честі та гідності, не доповіді безпосередньому керівництву про факти жорстокого поводження з громадянами, не попередженні ОСОБА_2 про застосування відносно нього фізичної сили та спеціальних засобів, не доповіді керівництву про застосування заходів примусу відносно останнього, не наданні невідкладної медичної допомоги останньому в результаті застосування заходів примусу, не реєстрації в журналі обліку доставлених, відвідувачів та запрошених ОСОБА_2 , неналежному з`ясуванні на місці події інформації заявника (потерпілого), обставин правопорушення або події, не інформуванні диспетчера (оперативного чергового) про реагування на правопорушення або подію, проявленні нещирості під час надання письмових пояснень.

28.02.2019 року Головним управлінням Національної поліції в Київській області було видано наказ № 386 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Київській області», в якому зазначено, що за порушення службової дисципліни, звільнити поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 2 Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області сержанта поліції ОСОБА_1 . (а.с. 4)

11.03.2019 Головним управлінням Національної поліції в Київській області прийнято наказ № 129 о/с "По особовому складу", яким позивача, на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби), звільнено зі служби з 12.03.2019 (а.с. 13).

Позивач вважає, що він не вчиняв дисциплінарного проступку, у зв`язку із чим його звільнення зі служби є незаконним та безпідставним, а тому, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

При вирішенні спору, суд виходить з наступного.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України врегульовано Законом України "Про Національну поліцію" № 580-VІІІ від 02.07.2015 (далі - Закон № 580-VІІІ).

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 17 Закону № 580-VІІІ поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

У ч. 1 ст. 18 Закону № 580-VІІІ передбачені обов`язки поліцейського зокрема: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28.04.2016 № 326, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.05.2016 за № 778/28908, затверджено Правила етичної поведінки працівників апарату Міністерства внутрішніх справ України, територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС. Ці Правила як зібрання основних професійно-етичних норм визначають для працівників МВС принципи етики, якими є зокрема гідна поведінка: повага до гідності інших осіб; ввічливість та дотримання високої культури спілкування; доброзичливість і запобігання виникненню конфліктів у стосунках з громадянами; недопущення, у тому числі поза роботою, дій і вчинків, які можуть зашкодити роботі чи негативно вплинути на репутацію працівників МВС.

Статтею 64 Закону № 580-VІІІ визначено текст Присяги працівника поліції.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 19 Закону № 580-VІІІ у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Дисциплінарний статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Відповідно до приписів ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Частиною 1 ст. 12 Статуту передбачено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

За порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно положень ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту, до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 893 від 07.11.2018, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28.11.2019 за № 1355/32807, затверджено «Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України» (далі - Порядок № 893).

Пунктом першим Розділу V Порядку № 893 закріплено, що проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

На підставі пункту першого Розділу VІ Порядку № 893, зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

У разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Слід звернути увагу на те, що на підставі отриманого подання від Департаменту внутрішньої безпеки НП України про усунення виявлених недоліків та вжиття відповідних заходів реагування, посадовими особами відповідача ініційоване службове розслідування, результати якого, стали підставою для прийняття оскаржуваних наказів.

Так, в основу висновків відповідача про порушення позивачем службової дисципліни, покладено твердження комісії щодо жорстокого поводження позивача з гр. ОСОБА_2 , що призвело до отримання останнім тілесних ушкоджень.

Згідно норм ст. 42 Закону України "Про Національну поліцію України" поліція під час виконання повноважень, визначених цим Законом, уповноважена застосовувати такі заходи примусу: фізичний вплив (сила), застосування спеціальних засобів, застосування вогнепальної зброї.

Стаття 44 Закону України «Про Національну поліцію України» регулює підстави застосування фізичної сили, до яких відноситься: забезпечення особистої безпеки або/та безпеки інших осіб, припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом.

Стаття 43 Закону України "Про Національну поліцію" визначає, що поліцейський зобов`язаний заздалегідь повідомити особу про застосування фізичної сили, спеціальних засобів і надати їй достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського, крім випадку коли зволікання може спричинити посягання на життя і здоров`я особи чи та/або поліцейського або інші тяжкі наслідки, або в ситуації, що склалася, таке попередження є невиправданим або неможливим.

Водночас, відповідачем не доведено та не вказано, що у ході розслідування, дисциплінарною комісією досліджувався факт того, чи позивач виконав вимоги спеціального закону, у частині попередження про намір застосування спочатку сили, а потім кайданок до громадянина ОСОБА_2 . Суд наголошує, що встановлення саме цих обставин, у чіткій послідовності подій, є визначальним для розмежування дій позивача, вчинених 17.12.2018, а саме: жорстоке поводження з ОСОБА_2 (перевищення влади або службових повноважень), або ж забезпечення особистої безпеки, у зв`язку із злісною непокорою.

Позивач повідомляє про те, що прибувши на місце події, вони з напарником представились і попросили гр. ОСОБА_2 надати документи для встановлення його особи, однак останній не реагував, та почав ображати поліцейських, кричати на них, лаятись. При цьому, у ході розмови, вони декілька разів звертались до гр. ОСОБА_2 з вимогою надати документи, які засвідчують його особу, проте він не реагував на прохання працівників поліції та продовжував вести себе грубо, після чого, тримаючи руки у кишені, почав наближатись у сторону позивача та його напарника. Тому, у зв`язку із наведеним, з метою забезпечення особистої безпеки, відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України Про Національну поліцію України, він, попередньо попередивши, застосував спеціальний засіб та фізичну силу до ОСОБА_2 .

Матеріли справи містять постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04.03.2019 (справа № 362/7383/18, 362/7384/18), мотивувальні частини яких, містять твердження, що 17.12.2018 своїми діями ОСОБА_2 вчинив правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП України (дрібне хуліганство, нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян), а також, правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185 КУпАП України (злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків). (а.с. 14-17)

Вказаними постановами громадянина ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачено статтями 173 та 185 КУпАП України. (а.с. 14-17)

Отже, матеріалами справи підтверджується, що 17.12.2019 громадянин ОСОБА_2 порушував громадський порядок і спокій громадян, агресивно поводився на законну вимогу працівників поліції припинити протиправні дії, а також чинив злісну непокору позивачу та його напарнику.

За таких обставин, суд зазначає, що застосування позивачем фізичної сили під час служби 17.12.2019, відбулось на підставі та у відповідності до вимог Закону України "Про національну поліцію", оскільки дії позивача характеризуються забезпеченням особистої безпеки та безпеки інших осіб, а також припиненням правопорушення.

Суд наголошує, що відповідності до положень ч. 6 ст. 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, службове розслідування проводиться на засадах неупередженості, а ч. 4 ст. 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України передбачає, що включення до складу дисциплінарної комісії осіб, зацікавлених у результатах розслідування забороняється.

Беручи до уваги вищевказане суд вважає, що дисциплінарною комісією, всупереч ч. 2 ст. 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України під час здійснення службового розслідування не проведено повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, а також не встановлено ступінь вини позивача у вчиненні дисциплінарного проступку, тому наказ Головного управління Національної поліції у Київській області від 28.02.2019 № 386 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Київській області" в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача у вигляді звільнення зі служби в поліції та наказ Головного управління Національної поліції у Київській області від 11.03.2019 № 129/ос «По особовому складу» в частині звільнення зі служби позивача, є протиправними та підлягають скасуванню.

Також, слід звернути увагу, що до позивача відповідачем було прийнято рішення про застосування найвищого дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби, яке є найсуворішим.

Крім того, суд вважає, що звільнення позивача зі служби, є передчасним заходом реалізації дисциплінарного стягнення, адже на момент його звільнення, ще здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження - перевищення влади або службових повноважень.

Суд звертає увагу, що звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника.

З урахуванням зазначених обставин суд приходить до висновку, що відповідач щодо притягнення до відповідальності позивача, не надав суду належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів, як визначено ст. ст. 72-77 КАС України щодо порушення закону, нормативно-правових актів.

Відповідно до положень, закріплених ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено обґрунтованість висновків службового розслідування щодо позивача та законність оскаржуваних наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби в поліції. Позивні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

У позовній заяві позивач просить суд поновити на службі в поліції на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 2 Васильківського відділу поліції ГУНП в Київській області з 12.03.2019. На думку суду, належним способом захисту порушених прав та інтересів позивача, є поновлення позивача на посаді, з якої його було незаконно звільнено, тобто на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 2 Васильківського відділу поліції ГУНП в Київській області.

Частиною 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок №100).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

За приписами абзацу 3 пункту 3 Порядку № 100 усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Пунктом 8 Порядку № 100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

З урахуванням того, що в матеріалах справи відсутня довідка про грошове забезпечення позивача, яку не було надано до матеріалів справи починаючи з відкриття провадження у даній справі 30.07.2019, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в цій частині, шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, починаючи з 13.03.2019 по дату прийняття рішення суду в даній справі.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно норм ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

На підставі встановлених обставин, враховуючи, що мотивація та докази, наведені відповідачем під прийняття оскаржуваних наказів, не дають суду підстав для висновків, які б спростовували доводи позивача, а позивачем доведено суду обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Згідно із п. 2-3 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про: присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи, суд дійшов висновку про те, що постановами суду громадянина ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачено ст. 173 та 185 КУпАП.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, встановленими є обставини того, що 17.12.2019 громадянин ОСОБА_2 порушував громадський порядок і спокій громадян, агресивно поводився на законну вимогу працівників поліції припинити протиправні дії, а також чинив злісну непокору позивачу та його напарнику.

За таких обставин, застосування позивачем фізичної сили та спеціальних засобів під час служби 17.12.2019 не можна визнати невиправданим чи таким, що відбулось не на підставі та не у відповідності до вимог Закону України «Про національну поліцію», оскільки дії позивача характеризуються забезпеченням особистої безпеки та безпеки інших осіб, а також припиненням правопорушення.

Тож, застосовуючи до позивача найсуворіше дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції та прийнявши наказ про звільнення позивача, відповідач діяв протиправно, з огляду на що спірні накази підлягають скасуванню, а позивач підлягає поновленню на роботі із виплатою на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Відповідачем під час розгляду даного спору в суді не було доведено законності та обґрунтованості прийняття оскаржуваних наказів.

За наслідком розгляду даного спору, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, та знайшли своє підтвердження під час розгляду спору, а тому, підлягають частковому задоволенню, шляхом визнання протиправними та скасування оскаржуваних наказів, поновлення позивача на посаді та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Судові витрати не підлягають розподілу.

Керуючись статтями 6, 9, 77, 90, 241-247, 255, 293, 295-297, 371 КАС України, суд,

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання незаконними наказів, поновлення на службі, виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Київській області від 28.02.2019 № 386 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Київській області" у частині притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 2 Васильківського відділу ОСОБА_1 у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Київській області від 11.03.2019 № 129/ос «По особовому складу» у частині звільнення зі служби за п. 6 ч. 1 ст. 77 "Про національну поліцію" поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 2 Васильківського відділу Хоменка Едуарда Олеговича з 12.03.2019.

Поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції №2 Васильківського відділу поліції ГУНП в Київській області з 13.03.2019.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Київській області здійснити на користь ОСОБА_1 нарахування та виплату суми середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 13.03.2019 по 15.02.2025.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.