Справа № 160/32630/24
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2025-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення в частині, зобов`язання вчинити певні дії,-
10.12.2024 ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства оборони України (далі відповідач), в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати пункт 3 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 16.08.2024 №22/д про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги як члену сім`ї загиблого молодшого сержанта ОСОБА_2 її сина, та направлені на доопрацювання для отримання виплати за постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975;
- зобов`язати Міністерство оборони України призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу як члену сім`ї загиблого молодшого сержанта ОСОБА_2 її сина, внаслідок захворювання та причини смерті, пов`язаних із захистом Батьківщини, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022№168 та Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 15 000 000,00 грн та здійснити оплату одноразової грошової допомоги у розмірі 15 000 000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що позивач є матір`ю загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 , який брав безпосередню участь у бойових діях та одержав МВТ, акубаротравму під час виконання бойового завдання захищаючи Батьківщину в Луганській області. Перебуваючи на лікуванні син позивача помер від гострої коронарної недостатності внаслідок ішемічної хвороби серця. Відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії від 06.02.2024 №837, захворювання і причина смерті ОСОБА_2 пов`язані із захистом Батьківщини. За вказаних обставин, у позивача виникло право на отримання одноразової грошової допомоги, як члена сім`ї загиблого, відповідно до Постанови КМУ від 28.02.2022 №168, у зв`язку з чим остання звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про призначення та виплату їй одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю її сина. Проте, згідно Витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 16.08.2024 №22/д комісія дійшла висновку про повернення на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги, оскільки підстав для виплати одноразової грошової допомоги не має. Позивач вважає таку відмову в призначенні одноразової грошової допомоги протиправною, що порушує її право на отримання такої допомоги, як члену сім`ї загиблого, у зв`язку з чим вимушена звернутись до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів з цим позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.12.2024 відкрито провадження у адміністративній справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами з 10.01.2025, відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
24.12.2024 до суду через систему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник у задоволенні позову просив відмовити повністю, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер. Згідно із висновком експерта № 91 від 13.02.2023 при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_2 будь-яких тілесних ушкоджень, травматизації кісток скелету та суглобів в усіх анатомічних ділянках тіла, не виявлено. Смерть ОСОБА_2 настала в результаті гострої коронарної недостатності, яка розвинулась внаслідок захворювання на ішемічну хворобу серця. Відповідно до витягу з протоколу 20 Регіональної військово-лікарської комісії №878 від 18.07.2023 причина смерті «Захворювання, яке призвело до смерті та причина смерті, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини». Згідно витягу з протоколу Центральної військово-лікарської комісії № 837 від 06.02.2024 причина смерті «Захворювання, яке призвело до смерті та причина смерті, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини». Позивач вважає, що після введення правового режиму воєнного стану законодавець визначив єдиний розмір одноразової грошової допомоги, яка вплачується членам сім`ї у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час дії воєнного стану 15 000 000,00 грн, тому вважає, що має право на отримання одноразової грошової допомоги внаслідок загибелі її сина, військовослужбовця, молодшого сержанта ОСОБА_3 під час дії воєнного стану відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України №168. Проте, Міноборони не погоджується з такими висновками позивача. Так, 16.08.2024 комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, було прийнято рішення №22/д про повернення документів на доопрацювання у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 помер внаслідок захворювання, яке не пов`язане з пораненням (контузією, трамваю, каліцтвом), отриманим у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, а тому право на отримання одноразової грошової допомоги визначається відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови №975. Звертав увагу суду, що в залежності від причинного зв`язку, загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців законодавець визначив певний порядок щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги. Згідно із п. 2 постанови №168 виплата одноразової грошової допомоги здійснюється сім`ям загиблих осіб, а також сім`ям осіб, зазначених у п. 1 цієї постанови, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення). Відповідно до ч. 1 п. 4 постанови №975 одноразова грошова допомога призначається у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби. Таким чином, прийняте рішення про повернення документів на доопрацювання є правомірним, оскільки порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги членам сім`ї померлого солдата ОСОБА_2 внаслідок захворювання визначається Постановою №975. На підставі викладеного у задоволенні позову просив відмовити.
Відповідно до положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Згідно із ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 призваний на військову службу за мобілізацією 21.04.2022, проходив військову службу в лавах Збройних сил України у складі Військової частини НОМЕР_1 на посаді командира такелажного відділення такелажного взводу реактивного артилерійського дивізіону.
З 05.07.2022 ОСОБА_2 брав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, що підтверджується довідкою від 07.06.2023, виданою Військовою частиною НОМЕР_1 .
24.12.2022 молодший сержант ОСОБА_2 одержав МВТ, акубаротравму під час виконання бойового завдання захищаючи Батьківщину в Луганській області, що підтверджується копією довідки про обставини травми №1181 від 28.02.2023.
Перебуваючи на лікуванні у КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги» ПОР у м. Полтава, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер внаслідок гострої коронарної недостатності при ішемічній хворобі серця, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №101 від 27.01.2023, а також свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Криничанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
28.01.2023 ОСОБА_1 надійшло сповіщення сім`ї №2/КР/188 про смерть її сина, у якому зазначено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Полтава, КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги» від гострої коронарної недостатності внаслідок ішемічної хвороби серця.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.05.2023 №123 молодшого сержанта ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок гострої коронарної недостатності при ішемічній хворобі серця, виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 27.01.2023. Смерть пов`язана з виконанням обов`язків військової служби (захистом Батьківщини).
Як вбачається з акту службового розслідування за фактом смерті молодшого сержанта ОСОБА_2 , встановлено, що смерть ОСОБА_2 настала внаслідок захисту Батьківщини та виконання бойового завдання в зоні ведення бойових дій. Висновком комісії запропоновано вважати смерть молодшого сержанта ОСОБА_2 такою, що сталась під час проходження військової служби та пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.
Відповідно до витягу з протоколу №878 від 18.07.2023 засідання 20 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця, захворювання молодшого сержанта ОСОБА_2 : «гостра коронарна недостатність при ішемічній хворобі серця», яке згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.05.2023 №123, сповіщення №63 від 27.01.2023, виданого командиром військової частини НОМЕР_1 , лікарського свідоцтва про смерть №101 від 27.01.2023, виданого КЗ «Полтавське обласне бюро судово-медичної експертизи», свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 28.01.2023, виданого Криничанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), послужило причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 захворювання і причини смерті, так, пов`язані із захистом Батьківщини.
Військовою частиною НОМЕР_1 видано довідку від 07.06.2023 №1520 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до якої молодший сержант ОСОБА_2 дійсно в період з 06.07.2022 по 03.11.2022, з 16.11.2022 по 23.12.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в м. Мар`їнка Покровського району Донецької області, с. Площанка Сватівського району Луганської області.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю загиблого молодшого сержанта ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 01.03.1999.
26.02.2023 ОСОБА_4 звернулася до Другого відділу у смт. Кринички ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) ІНФОРМАЦІЯ_2 її сина, молодшого сержанта ОСОБА_2 , відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 16.08.2024 №22/д, комісія, розглянувши заяву та подані документи, дійшла висновку про повернення на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги матері померлого внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, молодшого сержанта ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що смерть не є наслідком отримання поранення (контузії, травми, каліцтва) як передбачено порядком №168, а настала внаслідок захворювання. Зважаючи на ці обставини, право на одержання одноразової грошової допомоги має визначатися відповідно до Постанови №975 та ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Отже, спір між сторонами виник з підстав правомірності прийняття комісією Міністерства оборони України п. 3 рішення, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 16.08.2024 №22/д, про повернення на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги на підставі Постанови №168.
Вирішуючи спір по суті пред`явлених вимог, суд виходить з наступного.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25.03.1992 року №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-ХІІ).
Згідно із ст. 41 Закону №2232-ХІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Закон України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Приписами п. 1-3 ч. 2, 3 ст. 16 Закону №2011-XII унормовано, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:
1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;
2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби;
3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві;
Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».
За правилами п. 1 ст. 16-1 Закону № 2011-XII у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).
Пунктом 1 ст. 16-2 Закону №2011-XII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:
а) 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону;
500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2-3 пункту 2 статті 16 цього Закону;
б) 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).
Відповідно до ч. 3 ст. 16-2 Закону №2011-XII розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України.
Зі змісту п. 1 ст. 16-3 Закону № 2011-XII вбачається, що одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.
Пунктом 6 ст. 16-3 Закону № 2011-XII встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
Згідно із п. 7 ст. 16-3 Закону №2011-XII, якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за її вибором.
Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права (п. 8 ст. 16-3 Закону №2011-XII).
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (п. 9 ст. 16-3 Закону № 2011-XII).
Статтею 16-4 Закону №2011-XII регламентовано, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:
а) вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення;
б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;
в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
З аналізу положень ст. 16-3 Закону №2011-XII вбачається, що право на отримання одноразової грошової допомоги у членів сім`ї, батьків та утриманців загиблого виникає з часу загибелі військовослужбовця.
З наведеними нормативними положеннями кореспондується абз. 2 Постанови від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова №168), за змістом якого особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.
З огляду на те, що у позивача право на отримання одноразової грошової допомоги виникло 26.01.2023 (дата смерті ОСОБА_2 ), до спірних правовідносин щодо виплати такої допомоги підлягає застосуванню закон, чинний станом на 26.01.2023.
Суд звертає увагу, що спірним у цій справі є питання визначення саме розміру одноразової грошової допомоги, який регламентується різними постановами Кабінету Міністрів України, а саме: Постановою від 25.12.2013 №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» (далі - Постанова №975) або Постановою №168, оскільки право позивача на отримання такої допомоги не заперечується відповідачем.
Щодо вибору норм права, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.
Абзацом 1 п.п. «а» ч.1 ст. 16-2 Закону №2011-XII встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 Закону №2011-XII.
Аналогічні норми щодо підстав та розмірів виплати одноразової грошової допомоги містяться у Постанові №975.
Водночас, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, постановлено:
- ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб;
- військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України Про правовий режим воєнного стану заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави;
- у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».
Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022, затвердженим Законом України від 03.03.2022 № 2105-IX, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Під час розгляду справи судом встановлено, військовослужбовець ОСОБА_2 з 21.04.2022 призваний на військову службу в лавах Збройних сил України у складі Військової частини НОМЕР_1 на посаді командира такелажного відділення такелажного взводу реактивного артилерійського дивізіону. Зарахований до списків та призначений на посаду наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.04.2022 №6.
Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть від 27.01.2023 №101, виданого Комунальним закладом «Полтавське обласне бюро судово-медичної експертизи», Полтавськоъ обласної ради» ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуваючи на лікуванні у КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги» ПОР у м. Полтава, внаслідок гострої коронарної недостатності при ішемічній хворобі серця.
При цьому, 24.12.2022 молодший сержант ОСОБА_2 одержав МВТ, акубаротравму під час виникнення бойового завдання захищаючи Батьківщину в Луганській області, що підтверджується копією довідки про обставини травми №1181 від 28.02.2023.
З 06.07.2022 по 03.11.2022, з 16.11.2022 по 23.12.2022 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в м. Мар`їнка Покровського району Донецької області, с. Площанка Сватівського району Луганської області, що підтверджується довідкою від 07.06.2023 №1520, виданою Військовою частиною НОМЕР_1 .
З акту службового розслідування вбачається, що смерть ОСОБА_2 настала внаслідок захисту Батьківщини та виконання бойового завдання в зоні ведення бойових дій.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.05.2023 №123 підтверджено, що смерть молодшого сержанта ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , пов`язана з виконанням обов`язків військової служби (захистом Батьківщини).
Відповідно до витягу з протоколу №878 від 18.07.2023 засідання 20 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця, захворювання молодшого сержанта ОСОБА_2 і причини смерті, так, пов`язані із захистом Батьківщини.
Враховуючи встановлені обставини, суд доходить висновку, що ОСОБА_2 помер безпосередньо під час проходження військової служби та його смерть пов`язана з виконанням обов`язків військової служби внаслідок захисту Батьківщини.
Зазначені обставини спростовують доводи відповідача, що ОСОБА_2 не є померлим, внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого під час захисту Батьківщини, а мати загиблого військовослужбовця не має права на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі встановленому Постановою КМУ № 168.
Суд звертає увагу, що 28.02.2022 на виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №168.
Абзацом 1 п. 2 Постанови №168 у редакції, чинній станом на 26.01.2023 (дата смерті ОСОБА_4 ), встановлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.
Відтак, після прийняття Кабінетом Міністрів України Постанови №168 положення п.2 цієї постанови щодо визначення розміру одноразової грошової допомоги, яка виплачується сім`ям загиблих військовослужбовців Збройних Сил вступали у правову колізію з положенням абз. 1 пп «а» п. 1 ст. 16-2 Закону № 2011-XII, а відтак і п. 5 Постанови № 975, які визначають значно менший розмір такої одноразової грошової допомоги, а саме розмір 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.
У зв`язку з цим, Законом України від 29.07.2022 № 2489-IX «Про внесення змін до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги» (далі - Закон № 2489-IX) ст. 16-2 Закону №2011-XII доповнено ч. 3 такого змісту: «Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України».
У п. 1 розділу ІІ Прикінцеві положення Закону №2489-IX зазначено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, крім п. 3 розділу I цього Закону, який набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та застосовується з 24.02.2022.
Тобто, приписи ч. 3 ст. 16-2 Закону № 2011-XII, якою передбачено, що розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України, підлягають застосуванню з 24.02.2022.
Суд звертає увагу, що зворотня дія в часі цього нормативного положення фактично розширює право особи, адже її застосування призведе до отримання сім`ями загиблих військовослужбовців більшого розміру одноразової грошової допомоги, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 58 Конституції України.
Таким чином, з аналізу викладеного вбачається, що починаючи з 24.02.2022 особам, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, така допомога виплачується у розмірі, визначеному п.2 Постанови №168, а не у розмірах, визначених п.п. «а» п.1 ст.16-2 Закону №2011-XII та п.5 Постанови №975.
Отже, до 23.02.2022 включно діяли положення, які диференціювали розмір одноразової грошової допомоги в залежності від випадку смерті (загибелі) військовослужбовця:
- у випадках, передбачених п.п. 1 п.2 ст.16 Закону №2011-XII у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму;
- у випадках, передбачених п.п. 2 п.2 ст.16 Закону №2011-XII у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму.
Проте, після введення правового режиму воєнного стану законодавець визначив єдиний розмір одноразової грошової допомоги, яка вплачується членам сім`ї у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану, 15 000 000,00 гривень.
За таких обставин, суд доходить висновку, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги внаслідок загибелі військовослужбовця молодшого сержанта ОСОБА_2 під час дії воєнного стану відповідно до п. 2 Постанови №168.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 17.07.2024 у справі № 600/548/23-а, від 22.08.2024 у справі 380/9868/23.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про протиправність дій відповідача щодо повернення на доопрацювання документів для виплати одноразової грошової допомоги позивачу, передбаченої ст. 16 Закону №2011-XII, з покликанням на те, що одноразова грошова допомога повинна виплачуватися в розмірі, визначеному Постановою №975, та свідчить про те, що оскаржуваний п.3 рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 16.08.2024 №22/д, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
У зв`язку із скасуванням п.3 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 16.08.2024 №22/д, підлягає задоволенню вимога про зобов`язання відповідача призначити позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі, передбаченому п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», як члену сім`ї загиблого військовослужбовця Військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_2 під час захисту Батьківщини.
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а за змістом ст. 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову в розмірі 1 211,20 грн, що документально підтверджується квитанцією від 04.12.2024.
Враховуючи викладене, сплачений позивачем судовий збір за подачу позову до суду в сумі 1 211,20 грн підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України.
Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати пункт 3 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 16.08.2024 №22/д, про повернення документів на доопрацювання.
Зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі, передбаченому п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», як члену сім`ї загиблого під час захисту Батьківщини військовослужбовця ОСОБА_2 .
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець