Справа № 160/16248/24
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.,
за участі секретаря судового засідання: Галайди А.В.,
представника позивача: Бабцева Ю.О.,
представника відповідача: Матвєєнко Г.М.,
розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії, -
24.06.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду засобами поштового зв`язку надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України, оформлене пунктом 17 протоколу № 4/в від 09.02.2024р. комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, про відмову призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю її сина військовослужбовця солдата ОСОБА_2 , що настала в результаті нещасного випадку, пов`язаного з проходженням військової служби;
- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з загибеллю її сина військовослужбовця солдата ОСОБА_2 , що настала в результаті нещасного випадку, пов`язаного з проходженням військової служби в розмірі 500- кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2022 року, а саме 1 300 000 (один мільйон триста тисяч) гривень на рахунок: IВАN НОМЕР_1 , рахунок НОМЕР_2 , в АТ КБ Приватбанк, РНОКПП одержувача НОМЕР_3 , одержувач ОСОБА_1 .
В обґрунтування позовних вимог зазначається, що ОСОБА_1 є матір`ю померлого військовослужбовця солдата ОСОБА_2 , який помер під час проходження ним військової служби в результаті нещасного випадку, пов`язаного з проходженням військової служби, що підтверджено рішенням 18 регіональної військово-лікарської комісії та протоколом від 13.03.2023 №1104 з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця, відтак, позивачка має право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої підпунктом 2 пункту 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) та п.5 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. №975 (далі - Порядок №975), в розмірі 500- кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2022 року, а саме 1300000,00грн. Проте, оскаржуваним рішенням Міністерства оборони України, оформленим пунктом 17 протоколу №4/в від 09.02.2024р. комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, ОСОБА_1 безпідставно та протиправно відмовлено у призначенні та виплаті такої одноразової грошової допомоги, з посиланням на те, що смерть ОСОБА_2 є наслідком дорожньо-транспортної пригоди, при цьому аварія сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху, тобто внаслідок адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 КУпАП. Разом з цим, відповідачем не надано жодних доказів того, що смерть ОСОБА_2 була пов`язана з вчиненням ним адміністративного правопорушення, оскільки відсутній причинно-наслідковий зв`язок між смертю військовослужбовця та вчиненням ним адміністративного правопорушення. За фактом дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої загинув військовослужбовець ОСОБА_2 , вину останнього у вчиненні злочину судом не встановлено, а кримінальне провадження за вказаним фактом закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. Також за інформацією Національної поліції України стосовно ОСОБА_2 протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 КУпАП не складався, останній до адміністративної відповідальності не притягувався. Таким чином, оскаржуване рішення відповідача про відмову в призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення грубо порушує вимоги законодавства, а також не підтверджене належними та допустимими доказами, тож підлягає скасуванню.
08.09.2024 року до суду від Міністерства оборони України надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач пред`явлений позов не визнав та заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що відповідно до витягу з протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №4/в від 09.02.2024 комісія дійшла висновку про відмову в призначені одноразової грошової допомоги матері загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 військовослужбовця ОСОБА_2 у зв`язку із тим, що смерть останнього є наслідком дорожньо-транспортної пригоди, при цьому аварія сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху, тобто внаслідок адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 КУпАП, водночас, згідно зі статтею 16-4 Закону №2011-XII призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення адміністративного правопорушення або дій у стані алкогольного сп`яніння. Тобто, відмовляючи у призначенні спірної допомоги, Міністерство оборони України діяло відповідно до вимог чинного законодавства.
09.09.2024 року до суду від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, в якій позивачем висловлено позицію, аналогічну викладеній у позовній заяві.
21.10.2024 року до суду надійшла заява представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та електронного цифрового підпису згідно з вимогами Положення про Єдину судову інформаційну-телекомунікаційну систему з використанням сервісу (vkz.court.gov.ua), в обґрунтування якої останній посилався на віддаленість його місяця перебування.
У підготовчому судовому засіданні 30.10.2024р. представниками сторін подано письмові заяви зі згодою про закриття підготовчого провадження та розгляд справи по суті у цей самий день після закінчення підготовчого судового засідання відповідно до ч.7 ст.181 КАС України.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з огляду на таке.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 09.02.1973 відділом (бюро) запису актів громадянського стану виконкому Сєвєродонецької міської Ради депутатів Ворошиловградської області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно до контракту з Міністерством оборони України громадянин ОСОБА_2 у період з 28.02.2020 по 14.09.2022 проходив військову службу в Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу, зокрема у військових частинах НОМЕР_5 , НОМЕР_6 .
ІНФОРМАЦІЯ_5 військовослужбовець солдат ОСОБА_2 загинув у дорожньо-транспортній пригоді, що підтверджується сповіщенням сім`ї №4955 від 15.09.2022 начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 , лікарським свідоцтвом про смерть №167 від 15.09.2022 та свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_7 , виданим 15.09.2022.
Також в Акті службового розслідування від 23.09.2022р. зазначено, що за попередніми відомостями органів досудового слідства, ймовірною причиною ДТП могло стати порушення правил дорожнього руху з боку солдата ОСОБА_2 . Трагічний інцидент за участі військовослужбовця, містить формальні ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України. На разі в частині наявні незначні та малочисельні за кількістю офіційні відомості про інцидент, оскільки, враховуючи суспільний резонанс та наявні формальні ознаки кримінального правопорушення, вивченням та дослідженням події займаються уповноваженні органи Міністерства внутрішніх справ та Спеціалізованої прокуратури в військовій і оборонній сферах. Необхідні експертизи, дослідження та інші слідчі дії, передбаченні Кримінально-процесуальним кодексом України, наразі тривають, а більш детальна інформація про обставини та умов інциденту є таємницею слідства. Враховуючи викладене вище, зробити остаточний висновок про ступінь вини у вчиненні кримінального правопорушення військовослужбовця військової частини НОМЕР_6 в рамках поточного службового розслідування не передбачається можливим та є некоректним. Зазначений військовослужбовець дійсно міг порушити вимоги Правил дорожнього руху, що призвело до тяжких наслідків, проте, інцидент за своїм змістом не пов`язаний з виконанням військовослужбовцем службових обов`язків та остаточно робити висновок про наявність доведених, конкретних неправомірних дій наразі передчасно. В поточний час точно визначити причини, передумови та обставини, за яких стався трагічний інцидент не передбачається можливим. Серед можливих причин аварії (дорожньої-транспортної пригоди) може бути прикрий збіг обставин, або наявність конкретних неправомірних дій учасників дорожнього руху, достовірність якої буде доведена лише після завершення усіх необхідних слідчих дій та експертиз органами досудового слідства.
Згідно з рішенням 18 регіональної військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця, оформленим протоколом від 13.03.2023 №1104, травма, отримана ОСОБА_2 14.09.2022, яка призвела до смерті, одержана в результаті нещасного випадку та ТАК, пов`язана з проходженням військової служби.
У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулася через ІНФОРМАЦІЯ_7 з заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої підпунктом 1 пункту 2 статті 16 Закону №2011-XII, з долученням до неї відповідного пакету документів.
Вказана заява ОСОБА_1 з долученими до неї документами направлені ІНФОРМАЦІЯ_7 до ІНФОРМАЦІЯ_8 і отриманні останнім 08.08.2023 (вх. №866).
Рішенням Міністерства оборони України, оформленим Витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 09 лютого 2024 року №4/в (пункт 17) ОСОБА_1 відмовлено у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю її сина - військовослужбовця солдата ОСОБА_2 , що настала внаслідок нещасного випадку, що мав місце в період проходження ним військової служби.

Вказане рішення обґрунтоване тим, що смерть ОСОБА_2 є наслідком ДТП, при цьому відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 30.11.2022 №0000431 ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , керуючи автомобілем, рухаючись по автодорозі, не впорався з керуванням, виїхав на зустрічну смугу, де допустив зіткнення з автобусом, який рухався в зустрічному напрямку, і в результаті ДТП ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці, отже, аварія сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху, тобто внаслідок адміністративного правопорушення. Стаття 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил дорожнього руху. Водночас, згідно зі ст.16-4 Закону №2011-XII призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення кримінального або адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням відповідача про відмову ОСОБА_1 у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю її сина - військовослужбовця солдата ОСОБА_2 , що настала внаслідок нещасного випадку, що мав місце в період проходження ним військової служби, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-XII (далі - Закон №2232-XII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Закон України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Дія цього Закону поширюється, зокрема, на військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти (підпункт 2 пункту 1 статті 3 Закону №2011-ХІІ).

Пунктом 1 статті 16 Закону України №2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.

Згідно зі статтею 16-1 Закону №2011-XII у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Відповідно до підпункту «а» пункту 1 статті 16-2 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:

750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону;

500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2-3 пункту 2 статті 16 цього Закону.

Пунктом 1 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ передбачено, що одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.

Згідно з ч.9 ст.16-3 Закону №2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок №975).

Згідно із пунктом 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Пунктом 10 Порядку №975 визначено, що члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), такі документи: заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги; витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу); витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

До заяви додаються копії: документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства; свідоцтва про смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста; свідоцтва про народження військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - для виплати одноразової грошової допомоги батькам загиблого (померлого); свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові); документів (відповідних сторінок за наявності), що посвідчують особу (паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту) членів сім`ї, з даними про прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) особи, до яких внесено відомості про реєстрацію місця проживання, та довідку про реєстрацію місця проживання (у разі коли відомості про реєстрацію місця проживання до таких документів не внесені); свідоцтва про народження дитини - для виплати одноразової грошової допомоги дитині; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою); рішення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті, сільської, селищної ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування (у разі здійснення опіки або піклування над дітьми військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста); рішення суду або нотаріально посвідченого правочину, що підтверджуватиме факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) (надають особи, які не були членами сім`ї загиблого (померлого), але перебували на його утриманні); постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку смерті (контузії, травми або каліцтва), захворювання. У разі наявності рішення суду, яке набрало законної сили, з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується допомога, подають уповноваженому органові документи, копії документів, зазначені в абзацах другому - шістнадцятому цього пункту, та копію відповідного рішення суду.

Згідно із пунктом 12 Порядку №975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 №530, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 20.10.2014 за №1294/26071, затверджено Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей (далі - Положення № 530).

Абзацом четвертим пункту 1.1 розділу I Положення №530 встановлено, що ним визначається порядок виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» (зі змінами).

Відповідно до абз.1 п.4.5 розділу IV Положення №530 за рахунок коштів, передбачених у Державному бюджеті України на утримання Збройних Сил України, здійснюється виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 (зі змінами) (далі - Порядок виплати допомоги).

За приписами абз.3-4 п.4.6 розділу IV Положення №530 з метою визначення причинного зв`язку загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста командиром військової частини, де проходив службу (збори) військовослужбовець, військовозобов`язаний чи резервіст, здійснюються такі заходи: на розгляд штатної військово-лікарської комісії (далі - ВЛК), яка приймає постанову про причинний зв`язок загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста, надсилаються копії документів, що свідчать про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста, зокрема про те, що загибель (смерть) не пов`язана із вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства (висновок ВЛК про причинний зв`язок загибелі (смерті) військовослужбовця, лікарське свідоцтво про смерть, акт спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним або тяжким наслідком командира військової частини або Військової служби правопорядку у Збройних Силах України чи документи правоохоронних органів за результатами перевірки обставин смерті).

Документи на одержання одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) оформлюються та подаються в Департамент соціального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_9 (абз.6 п.4.6 розділу IV Положення №530).

Згідно з п.4.9 розділу IV Положення №530 висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги уповноважені органи (військові частини, військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів, установи, організації та ТЦКСП), які здійснюють оформлення документів для призначення одноразової грошової допомоги, подають до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України в 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів. Якщо документи, необхідні для прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги, відсутні, уповноважені органи (військові частини, військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів, установи, організації та ТЦКСП), які здійснюють оформлення документів для призначення одноразової грошової допомоги, надають заявникам допомогу в їх розшуку. У разі наявності технічних можливостей документи, необхідні для прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги, можуть подаватися уповноваженими органами через систему електронного документообігу з дотриманням встановлених вимог. Отримані документи опрацьовуються структурними підрозділами апарату Міністерства оборони і Генерального штабу відповідно до їх повноважень та подаються на розгляд Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, яка в своїй діяльності керується наказом Міністерства оборони України від 26 жовтня 2016 року №564 «Про затвердження Положення про Комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2016 року за № 1497/29627.

Пунктом 1 статті 16-4 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:

а) вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення;

б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;

в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);

г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Аналогічні положення закріплені у пункті 19 Порядку №975.

Таким чином, подання зазначених у пункті 10 Порядку №975 документів при зверненні за призначенням одноразової грошової допомоги є необхідною умовою для призначення такої допомоги та ґрунтується на необхідності перевірити відсутність обставин, встановлених у статті 16-4 Закону №2011-XII, за наявності яких особа позбавляється права на отримання такої допомоги.

Надані позивачем документи на підтвердження причин та обставин смерті військовослужбовця ОСОБА_2 , зокрема, рішення 18 регіональної військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця, оформлене протоколом від 13.03.2023 №1104, та Акт службового розслідування від 23.09.2022р. не містять висновків про те, що смерть ОСОБА_2 пов`язана із вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства.

Разом з цим, в рішенні 18 регіональної військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця, оформленому протоколом від 13.03.2023 №1104, чітко зазначено, що травма, отримана ОСОБА_2 14.09.2022, яка призвела до смерті, одержана в результаті нещасного випадку та ТАК, пов`язана з проходженням військової служби.

Водночас, в Акті службового розслідування від 23.09.2022р., зокрема, було вказано, що за фактом ДТП, в якій загинув ОСОБА_2 , було розпочато досудове розслідування та внесено відомості до ЄРДР за номером кримінального провадження №0000431 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, при цьому за попередніми відомостями органів досудового слідства, ймовірною причиною ДТП могло стати порушення правил дорожнього руху з боку солдата ОСОБА_2 , однак, наразі наявні незначні та малочисельні за кількістю офіційні відомості про інцидент, оскільки, враховуючи суспільний резонанс та наявні формальні ознаки кримінального правопорушення, вивченням та дослідженням події займаються уповноваженні органи Міністерства внутрішніх справ та Спеціалізованої прокуратури в військовій і оборонній сферах; необхідні експертизи, дослідження та інші слідчі дії, передбаченні Кримінально-процесуальним кодексом України, наразі тривають, а більш детальна інформація про обставини та умови інциденту є таємницею слідства, тож зробити остаточний висновок про ступінь вини у вчиненні кримінального правопорушення військовослужбовця військової частини НОМЕР_6 в рамках поточного службового розслідування не передбачається можливим та є некоректним, і остаточно робити висновок про наявність доведених, конкретних неправомірних дій наразі передчасно. В поточний час точно визначити причини, передумови та обставини, за яких стався трагічний інцидент не передбачається можливим. Серед можливих причин аварії (дорожньої-транспортної пригоди) може бути прикрий збіг обставин, або наявність конкретних неправомірних дій учасників дорожнього руху, достовірність якої буде доведена лише після завершення усіх необхідних слідчих дій та експертиз органами досудового слідства.

Таким чином, Акті службового розслідування від 23.09.2022р. також не містив висновку, що смерть ОСОБА_2 пов`язана із вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення, навпаки, в цьому Акті, зокрема, зазначено, що серед можливих причин аварії (дорожньої-транспортної пригоди) може бути прикрий збіг обставин або наявність конкретних неправомірних дій учасників дорожнього руху, достовірність якої буде доведена лише після завершення усіх необхідних слідчих дій та експертиз органами досудового слідства.

При цьому, як встановлено судом, постановою про закриття кримінального провадження від 30.11.2022р., винесеною слідчим СВ ВП №9 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Якімовим О.Ю., кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000431 від 14.09.2022, закрито у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Як слідує зі змісту цієї постанови, яка досліджена судом, в ній також відсутній висновок про те, що ОСОБА_2 було порушено Правила дорожнього руху та скоєно адміністративне правопорушення.

Крім цього, листом Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 01.05.2024р. за вих.№2/К-145 Аз, наданим у відповідь на запит представника позивача, підтверджено, що 30.11.2022 за результатами досудового розслідування СВ ВП №9 Дніпровського РУП ГУНП кримінальне провадження №0000431 закрито у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, при цьому ОСОБА_2 за даним фактом дорожньо-транспортної події до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався.

Таким чином, жоден з вищеперелічених документів не містить висновку про те, що смерть ОСОБА_2 пов`язана із вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення.

Припущення з цього приводу були наведені в Акті службового розслідування, поряд із наведеними в ньому припущеннями і того, що серед можливих причин аварії (дорожньої-транспортної пригоди) може бути і прикрий збіг обставин, тобто не обов`язково наявність конкретних неправомірних дій учасників дорожнього руху, при цьому в Акті наголошено, що достовірність таких може бути доведена лише після завершення усіх необхідних слідчих дій та експертиз органами досудового слідства. Натомість, як вказано вище, за результатами досудового розслідування кримінального провадження №0000431 не встановлено в діяннях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, а також не зроблено висновків про порушення ним Правил дорожнього руху та вчинення адміністративного правопорушення.

За таких обставин, зроблений відповідачем у спірному рішенні про відмову у призначенні і виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю її сина - військовослужбовця солдата ОСОБА_2 , що настала внаслідок нещасного випадку, що мав місце в період проходження ним військової служби, висновок про те, що аварія, в якій загинув ОСОБА_2 , сталася в результаті порушення ним Правил дорожнього руху, тобто внаслідок вчинення ним адміністративного правопорушення, є безпідставним та необґрунтованим і спростовується дослідженими судом доказами, які також були подані відповідачу разом із заявою позивача про призначення і виплату спірної одноразової грошової допомоги.

З огляду на наведене, суд доходить висновку про визнання протиправним та скасування рішення Міністерства оборони України, оформленого Витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 09 лютого 2024 року №4/в (пункт 17) про відмову у призначенні і виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю її сина - військовослужбовця солдата ОСОБА_2 , що настала внаслідок нещасного випадку, що мав місце в період проходження ним військової служби, та, відповідно, про задоволення позовних вимог в цій частині.

Щодо частини позовних вимог про зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з загибеллю її сина військовослужбовця солдата ОСОБА_2 , що настала в результаті нещасного випадку, пов`язаного з проходженням військової служби в розмірі 500- кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2022 року, суд зазначає наступне.

Як слідує з положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010р. №1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 року у справі № 21-87а13.

Так, призначення і виплата спірної одноразової грошової допомоги є дискреційним повноваженням Міноборони (комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум). Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Відповідно до частин 1, 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

У випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Оскільки оскаржуваним рішенням відповідача було протиправно відмовлено позивачеві у призначенні і виплаті спірної одноразової грошової допомоги лише через те, що відповідач дійшов висновку про те, що смерть військовослужбовця ОСОБА_2 була пов`язана із вчиненням ним адміністративного правопорушення, натомість, судом встановлено помилковість та необґрунтованість такого висновку через не підтвердження його належними та допустимим доказами, водночас, відповідачем не зазначено та не доведено існування інших обставин, які б у розумінні приписів п.1 ст.16-4 Закону № 2011-ХІІ могли б бути підставою для відмови у призначенні і виплаті спірної одноразової грошової допомоги, суд вважає, що у даному випадку у відповідача відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень і єдиним варіантом поведінки останнього у цьому випадку є саме призначення та виплата ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю її сина військовослужбовця солдата ОСОБА_2 , що настала в результаті нещасного випадку, пов`язаного з проходженням військової служби, у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня 2022 року.

Враховуючи викладене у сукупності, на підставі оцінки наданих доказів, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.

Згідно з абз.1 ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачкою при зверненні до суду з цією позовною заявою у розмірі 15140,00грн., підлягають відшкодуванню на користь останньої шляхом стягнення цієї суми коштів з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись ст. ст. 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Міністерства оборони України (, місцезнаходження: просп. Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168) про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України, оформлене Витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 09 лютого 2024 року №4/в (пункт 17) про відмову у призначенні і виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю її сина - військовослужбовця солдата ОСОБА_2 , що настала внаслідок нещасного випадку, що мав місце в період проходження ним військової служби.

Зобов`язати Міністерство оборони України (, місцезнаходження: просп. Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168) призначити та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю її сина військовослужбовця солдата ОСОБА_2 , що настала в результаті нещасного випадку, пов`язаного з проходженням військової служби, у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня 2022 року.

Стягнути з Міністерства оборони України (, місцезнаходження: просп. Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 15140,00грн. (п`ятнадцять тисяч сто сорок гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: О.М. Турова