Справа № 120/6817/24
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2025-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

21 лютого 2025 р. Справа № 120/6817/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Крапівницької Н.Л.,

розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області,

Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області

про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі- ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі- відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області (далі- відповідач 2), в якому зу рахуванням уточнених вимог, просить суд:

-визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 10 від 07.12.2023 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 71 від 22.12.2023 щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 згідно п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області призначити і виплачувати пенсію ОСОБА_1 згідно п. «а» ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» з 19.12.2023 із урахуванням пільгового стажу за Списком № 1 періодів роботи: з 10.01.1992 по 21.08.1992 (7 місяців 12 днів) на посаді майстра дільниці підготовки шихти Вінницького заводу ім. 60річчя Жовтня ВО «Жовтень»; - з 22.08.1992 по 30.06.1996 (3 роки 10 місяців 9 днів) на посаді майстра дільниці підготовки шихти Вінницького заводу ім. 60річчя Жовтня ВО «Жовтень»; - з 01.07.1996 по 14.05.1997 (10 місяців 14 днів) на посаді складальника шихти ВАТ «Вінницький ламповий завод».

Ухвалою від 29.05.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків.

Ухвалою від 11.06.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи. Також даною ухвалою встановлено відповідачам строк на подання відзивів на позов.

Від Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надійшов відзив на позов, в якому останній заперечив щодо задоволення позову. Зазначив, що Комісією при Головному управлінні з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, рішенням № 10 від 07.12.2023 року було:

-підтверджено період роботи позивача з 10.01.1992 року по 21.08.1992 року на посадах, що дають право на пільгове забезпечення відповідно до п.2 ч.2 ст. 114 Закону 1058.

-відмовлено в підтвердженні періоду роботи позивача з 02.09.1988 по 09.01.1992, з 22.08.1992 по 30.06.1996, з 01.07.1996 по 14.05.1997 року на посадах, що дають право на пільгове забезпечення відповідно до п.2 ч.2 ст. 114 Закону 1058.

Пільговий стаж позивача: - стаж роботи за списком № 2 - 0 років 07 місяців 12 днів.

Враховуючи вищевикладене, 22.12.2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Харківській області прийнято правомірне та обґрунтоване рішення №71 відмовити позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю пільгового стажу роботи, передбаченого пп.2. п.2. статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Від Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області також надійшов відзив на позов, в якому представник заперечив щодо задоволення позову. Зазначив, що підтверджений пільговий стаж особи - стаж роботи за списком № 2 - 0 років 07 місяців 12 днів.

Вказав, що рішенням Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Вінницькій області від 07.12.2023 № 10 прийнято рішення: зарахувати до стажу роботу за списком № 2 періоду з 10.01.1992 по 21.08.1992, відмовити в зарахуванні до пільгового стажу роботи за списком № 2 періодів: 02.09.1988 по 09.01.1992, 22.08.1992 по 30.06.1996, 01.07.1996 по 14.05.1997.

Враховуючи вищевикладене, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 22.12.2023 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 02.11.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою щодо підтвердження стажу роботи.

Рішенням Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 07.12.2024 № 10 підтверджено період роботи з 10.01.1992 по 21.08.1992, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відмовлено в підтвердженні періоду роботи з 02.09.1988 по 09.01.1992, з 22.08.1992 по 30.06.1996, з 01.07.1996 по 14.05.1997 на посадах, що дають право на пільгове забезпечення відповідно до п.2 ч.2 ст. 114 Закону 1058, оскільки в період з 02.09.1988 по 09.01.1992 професія диспетчер, за якою працював заявник не відповідає чинним на період роботи Спискам, в період з 22.08.1992 по 30.06.1996, оскільки відсутні дані про проведення та результати проведення атестації робочих місць, в період з 01.07.1996 по 14.05.1997, оскільки атестована професія, не відповідає чинним на період роботи Спискам.

19.12.2023 позивач звернувся до органів пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком за Списком № 1.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 22.12.2023 № 71 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В оскаржуваному рішенні зазначено, що вік заявника 55 років. Страховий стаж особи зараховано з урахуванням інформації в індивідуальних відомостях про застраховану особу та становить 35 років 04 місяці 20 днів.

До страхового стажу не зарахований період роботи, відображений в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 15.08.1985, а саме:

-01.10.2000 по 31.11.2000, оскільки на виконання Указу Президента України від 04.05.1998 № 401 та постанови КМУ від 04.06.1988 №794 персоніфікований облік відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування впроваджується протягом 1998-2000 років.

Починаючи з 01.07.2000, обчислення пенсій здійснюється із заробітку особи за період роботи після 01.07.2000 за даними системи персоніфікованого обліку (пункт 3 постанови 794).

В індивідуальних відомостях про застраховану особу за вищезазначений період відсутні нарахування та сплата страхових внесків до органів Пенсійного фонду України. Підтверджений пільговий стаж особи : - стаж роботи за списком № 2 - 0 років 07 місяців 12 днів.

Також вказано, що рішенням Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Вінницькій області від 07.12.2023 № 10 прийнято рішення: зарахувати до стажу роботу за списком № 2 періоду з 10.01.1992 по 21.08.1992, відмовити в зарахуванні до пільгового стажу роботи за списком № 2 періодів: 02.09.1988 по 09.01.1992, 22.08.1992 по 30.06.1996, 01.07.1996 по 14.05.1997.

Враховуючи зазначене, вирішено відмовити ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю пільгового стажу роботи, передбаченого пп.2. п.2. статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач не погоджується із прийнятими рішеннями, у зв`язку з чим звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі також Закон від 09.07.2003 № 1058-IV) законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

За визначенням, наданим в абзаці 22 статті 1 Закону № 1058-IV, пенсія це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Загальні умови призначення пенсії за віком визначені в частині першій статті 26 Закону № 1058-IV. Водночас відносини з приводу призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників врегульовані статтею 114 Закону № 1058-IV.

Так, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:

чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи;

жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Поряд з цим суд зазначає, що відносини з приводу призначення пенсії за віком на пільгових умовах врегульовані також і нормами Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі Закон № 1788-XII).

Пунктом "а" статті 13 Закону № 1788-XII (в редакції, що діяла до 01.04.2015) було передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 ( 36-2003-п ) виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінка

приписами статті 62 Закону № 1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників визначені пунктом 20 Порядку № 637, згідно з яким, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. При цьому, надання уточнюючих довідок підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 по справі № 235/805/17, від 06.12.2019 по справі №663/686/16-а, від 06.12.2019 по справі № 242/2536/16-а, від 12.09.2022 по справі №569/16691/16-а, від 01.01.2022 по справі № 620/1178/19 та інших.

Досліджуючи копію дубліката трудової книжки ОСОБА_1 , серії НОМЕР_2 від 05.10.2005, судом встановлено, що:

-02.09.1988 прийнятий в цех № 14 диспетчером у Вінницький завод ім. 60-річчя Жовтня (в подальшому перейменований ВАТ «Вінницький ламповий завод»)

-10.01.1992 переведений в цех № 14 майстром участку виготовлення (приготовления) шихти.

-01.07.1996 переведений составщиком шихти

-14.05.1997 звільнений у зв`язку з скороченням штату.

Такі записи в трудовій книжці містять посилання на відповідні документи, на основі яких вони вчинені (накази), засвідчені чітким відтиском печатки вказаного підприємства та не містять ні виправлень/підтирань, ні інших застережень, які б давали підстави сумніватись у їх правдивості.

Так, з метою підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах позивач подав заяву про підтвердження стажу роботи, яку розглядала Комісія при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Спірним рішенням Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 10 від 07.12.2023 року:

-підтверджено період роботи позивача з 10.01.1992 року по 21.08.1992 року на посадах, що дають право на пільгове забезпечення відповідно до п.2 ч.2 ст. 114 Закону 1058.

-відмовлено в підтвердженні періоду роботи позивача з 02.09.1988 по 09.01.1992, з 22.08.1992 по 30.06.1996, з 01.07.1996 по 14.05.1997 року на посадах, що дають право на пільгове забезпечення відповідно до п.2 ч.2 ст. 114 Закону 1058.

Позивач вказує, що хоч йому і підвередили період роботи з 10.01.1992 року по 21.08.1992 року на посадах, однак застосовано Список № 2 замість Списку № 1. Також вказує, що періоди роботи з 22.08.1992 по 30.06.1996, з 01.07.1996 по 14.05.1997 року мають бути підтверджені по Списку № 1.

Так, пунктом 3 Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731 (далі - Порядок № 383), встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

У період роботи позивача з 1992 по 1997 діяли наступні Списки:

-Список № 1, затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року №10, з якого слідує, що до підрозділу «г» розділу XIII якого включена посада майстра, зайнятого на ділянках з використанням окислів свинцю (код 1130000г-23187) та Список №2, затверджений цією ж постановою, до підрозділу 1 п. «б» розділу XVIII якого включені посади майстрів, зайнятих на дільницях підготовки шихти (код 2190100б- 23607)

- Список № 1, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994, до розділу XIII якого включено посаду майстра, зайнятого на дільницях і роботах з застосуванням окисів свинцю (код 1130000г-23187) та Список № 2, затверджений цією ж постановою, до розділу XVIII якого включені посади майстрів, зайнятих на дільницях підготовки шихти (код 2190100б-23187) та складальники шихти (код 2190100а-18740).

Відповідно до наказу № 82 від 01.02.1990, виданим ВО «Жовтень» Вінницького заводу ім. 60-річчя Жовтня підтверджено, що будівельним проектом скляний корпус цеху №14 призначався для виробництва склотрубки. У зв`язку з розвитком кольорового телебачення у СРСР виникла необхідність перепрофілювати корпус під виробництво конусів для кінескопів та циліндрів. В подальшому у цеху додатково була встановлена скловарювальна піч з випуску кришталю. На даний час у скловарювальних печах, що експлуатуються, здійснюється варіння свинцового скла зі складом оксиду свинця від 10,5% до 30%. Проектом не передбачалось розділення цеху на окремі ізольовані дільниці, в результаті процеси засипки шихти в бункери, завантаження шихти у піч, варки скломаси, вироблення скловиробів та їх переробки знаходяться на одних і тих же площах з однаковою атмосферою навколишнього середовища, де працюють робітники та інженерно-технічні робітники повний робочий день.

Відповідно до наказу № 54 від 30.06.1994 «Про затвердження професій та посад, що користуються пільговим пенсійним забезпеченням», виданим ВО «Жовтень» Вінницького заводу ім. 60-річчя Жовтня, яким підтверджено атестацію посади складальника шихти за Списком № 1.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач в спірний період працював в цеху № 14, де посада (професія ) «составщик шихты, занятый на работах с применением окислов свинца», по атестації робочого місця по умовах праці відноситься до Списку № 1.

Також відповідно до наказу № 11 від 18.04.1996 «Про затвердження професій та посад, що користуються пільговим пенсійним забезпеченням», яким атестовано робоче місце складальника шихти за Списком № 1.

Таким чином, суд з`ясував, що у трудовій книжці позивача, яка повинна братись до уваги як первинне джерело інформації про пільговий стаж позивача, наявні відповідні записи, які підтверджують факт його роботи та характер виконуваної роботи у спірному періоді на посаді як такій, що зазначена у Списку № 1, чинному у відповідний період часу.

В частині доводів відповідача щодо відсутності за період роботи з 04.05.1998 по 31.07.2004 даних про проведення та результати проведення атестації робочих місць, суд вказує, що 19.02.2020 Великою Палатою Верховного Суду прийнято постанову у справі №520/15025/16-а, в які зазначено, що з метою дотримання завдань адміністративного судочинства та забезпечення конституційних гарантій осіб на пенсійне забезпечення Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10.09.2013 у справі № 21-183а13, від 25.11.2014 у справі № 21-519а14, від 10 й 17 березня 2015 року у справах № 21-51а15, та № 21-585а14, від 14.04.2015 у справі № 21-383а14, від 02.12.2015 у справі № 21-1329а15, від 10.02.2016 у справі № 21-5432а15 та від 12.04.2016 у справі № 21-6501а15, щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Приймаючи зазначену вище постанову у справі № 520/15025/16-а, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього - поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.

Атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах.

Отже, особи, якій зайняті на роботах із шкідливими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону № 1788-XII.

Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими та важкими умовами праці не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Також Велика Палата Верховного Суду не вбачала підстав для відступу від висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 16.09.2014 у справі № 21-307а14, згідно яких, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку № 442 проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Отже, із урахуванням висновку Великої Палати Верховного Суду у справі №520/15025/16-а, суд зазначає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, враховуючи зазначені вище правові висновки Великої Палати Верховного Суду, суд вважає, що відсутність даних про проведення та результати проведення атестації робочих місць не може бути підставою для відмови у зарахуванні до пільгового стажу відповідного періоду роботи позивача.

Також, у Рішенні Комісії зазначено, що на розгляд Комісії надані архівні довідки вих. № Б/24/49702/24-30 від 19.06.2023 та № Б/24/49705/24-30 від 19.06.2023, де значиться, що Позивач працював на Вінницькому заводі ім. 60-річчя Жовтня ВО «Жовтень» диспетчером, майстром, готувачем шихти.

В період з 01.07.1996 по 14.05.1997 позивач працював на посаді складальника шихти, що підтверджується відповідним записом у трудовій книжці позивача. Зауваження до цього запису у відповідача відсутні.

Посада «складальник шихти» значилась у Загальносоюзному класифікаторі професій, посад та тарифних розрядів (скорочено ЗКППТР) під кодом 18740, в той час як у класифікаторі професій ДК 003-1995, затвердженому наказом Держстандарту України 27.07.199 №257 (у редакції наказу Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 13.06.2003 №105) у додатку А «Покажчик професійних назв робіт за кодами професій» значиться посада «готувач шихти» (код КП - 8139.2, код ОКІПДТР 18740), відтак посада «складальник шихти» була перейменована на посаду «готувач шихти».

Оскільки у період з 10.01.1992 по 14.05.1997 позивач працював в умовах використання окислів свинцю, та виконував роботу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, вищезазначений період роботи позивача на цих посадах підлягає зарахуванню до пільгового стажу.

Таким чином, рішення Комісії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 10 від 07.12.2023 є протиправним та підлягає скасуванню.

Крім того, як слідує з матеріалів справи, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області прийнято рішення № 71 від 22.12.2023, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії, оскільки рішенням Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Вінницькій області від 07.12.2023 № 10 прийнято рішення: зарахувати до стажу роботу за списком № 2 періоду з 10.01.1992 по 21.08.1992, відмовити в зарахуванні до пільгового стажу роботи за списком № 2 періодів: 02.09.1988 по 09.01.1992, 22.08.1992 по 30.06.1996, 01.07.1996 по 14.05.1997.

Відтак, відмова у призначенні пенсії мотивована тим, що рішенням комісії не підтверджено відповідний стаж позивача, а тому, з урахуванням скасування судом рішення комісії №10 від 07.12.2023, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області прийнято рішення № 71 від 22.12.2023 також підлягає скасуванню, як похідне.

Таким чином, рішення відповідачів є такими, що прийняті необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для його прийняття, та непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване рішення, а тому такі визнаються судом протиправними і такими, що підлягають скасуванню.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити і виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, суд зазначає наступне.

Суд вважає за необхідне зазначити, що у межах спірних правовідносин адміністративним судом не здійснюється призначення пенсії, а перевіряється виключно законність рішення органу пенсійного фонду про відмову в призначенні пенсії, за наслідками чого суд може визнати протиправними такі рішення, дії чи бездіяльність, а як наслідок зобов`язати вчинити певні дії.

Слід звернути увагу на те, що функції органів Пенсійного фонду щодо обчислення стажу особи та призначення пенсії за віком належать до виключної компетенції відповідача.

Так, відповідач у рішенні зазначає, що пільговий стаж позивача складає 07 місяців 12 днів.

Відповідно до п. «а» ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», з врахуванням Рішення Конституційного суду України від 23.01.2020 у справі № 1-5/2018, особи, що працювали до 15.04.2015р. на посадах, що дають право на пенсію на пільгових умовах, мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи випадку зайнятості повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам.

Відповідно до ст.12 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років.

Перевіривши в сукупності підстави відмови позивачу у призначенні пенсії за віком, що викладені в рішеннях пенсійного органу, суд вважає, що вимога про призначення пенсії позивачу є передчасною, оскільки Пенсійний орган в повній мірі не перевірив наявність підстав для призначення йому пенсії, не зарахувавши, при цьому, стаж роботи, що підтверджується записами в трудовій книжці та уточнюючими довідками, що встановлено судом в ході судового розгляду.

Поряд із цим, з метою належного захисту порушених прав позивача, суд приходить до висновку, що належним та достатнім способом відновлення прав позивача буде зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача за Списком №1 період його роботи з 10.01.1992 по 21.08.1992, з 22.08.1992 по 30.06.1996, з 01.07.1966 по 14.05.1997, а також повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 19.12.2023 з урахуванням висновків суду.

Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість основних доводів сторін, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина 3 статті 139 КАС України).

Отже, судовий збір в розмірі 605,60 грн. належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів пропорційно.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 10 від 07.12.2023 .

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 71 від 22.12.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи з 10.01.1992 по 21.08.1992; з 22.08.1992 по 30.06.1996; з 01.07.1966 по 14.05.1997 включно та повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 19.12.2023 з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти вимог позову, - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 302,80 грн (триста дві гривні 80 копійок).

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 302,80 грн (триста дві гривні 80 копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (пл. Свободи, 5, під. 3, пов. 2, м. Харків, )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, )

Суддя підпис Крапівницька Н. Л.

Згідно з оригіналом Суддя:

Секретар: