Справа № 240/15990/24
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2025-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/15990/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Нагірняк Микола Федорович

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

20 лютого 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якій просив визнати протиправною бездіяльність щодо не здійснення перерахунку та виплати пенсії з 01.07.2024 без обмеження максимальним розміром та зобов`язати здійснити перерахунок.

Обґрунтовано позовні вимоги тим, що на виконання рішень суду Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснило йому перерахунок пенсії, однак після такого перерахунку її виплата безпідставно проводиться із обмеженням максимальним розміром.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 07 січня 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо виплати ОСОБА_1 пенсії з обмеженням її максимального розміру з 01.07.2024.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром з 01.07.2024, з урахуванням виплачених сум.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Вказує, що застосування таких обмежень зумовлено вимогами Закону України від 08.07.2011 №3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (далі - Закон № 3668-VI), в ред. Закону № 911-VIII, та Закону України 27 березня 2014 №1166-VII "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" (далі-Закон №1166-VII).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги Управління посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.

За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що Позивач перебуває на пенсійному обліку та отримує пенсію призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-XII від 09 квітня 1992 року (далі - Закон № 2262-XII).

На виконання рішень Житомирського окружного адміністративного суду управлінням здійснено Позивачу перерахунок основного розміру пенсії.

За підсумками перерахунку розмір пенсійного забезпечення Позивача становив 28 850 грн. 34 коп., однак її виплата здійснювалася відповідно до положень Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08 липня 2011 року №3668-VI, з урахуванням максимального розміру у розмірі 23 610 грн.

Позивач звернувся до Відповідача із заявою, в якій просив здійснити перерахунок пенсії та виплату без обмеження максимальним розміром.

На звернення Позивача Головне управління Пенсійного фонду у Житомирській області листом повідомило, що Позивачу проведено перерахунок пенсії однак, з обмеження максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність. В дослідженому судом листі Відповідача не наведено жодних механізму та правових обґрунтувань обмеження Позивачу максимального розміру пенсії в 23 610,00 грн.

Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та умов пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на службі в Збройних силах України, в тому числі щодо порядку перерахунку таких пенсій, регулюються правовими нормами Закону України від 9 квітня 1992 pоку № 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-XII), в редакції що були чинні на день виникнення спору.

Встановлено, що Позивач перебуває на пенсійному обліку та отримує пенсію призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-XII від 09 квітня 1992 року (далі - Закон № 2262-XII).

На виконання рішень Житомирського окружного адміністративного суду управлінням здійснено Позивачу перерахунок основного розміру пенсії.

За підсумками перерахунку розмір пенсійного забезпечення Позивача становив 28 850 грн. 34 коп., однак її виплата здійснювалася відповідно до положень Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08 липня 2011 року №3668-VI, з урахуванням максимального розміру у розмірі 23 610 грн.

Позивач звернувся до Відповідача із заявою, в якій просив здійснити перерахунок пенсії та виплату без обмеження максимальним розміром.

На звернення Позивача Головне управління Пенсійного фонду у Житомирській області листом повідомило, що Позивачу проведено перерахунок пенсії однак, з обмеження максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність. В дослідженому судом листі Відповідача не наведено жодних механізму та правових обґрунтувань обмеження Позивачу максимального розміру пенсії в 23 610,00 грн.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянтом зазначається, що застосування максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність, зумовлено вимогами Закону України від 08.07.2011 № 3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (далі - Закон № 3668-VI), в редакції Закону № 911-VIII, та Закону України 27 березня 2014 року № 1166-VII "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" (далі - Закон № 1166-VII).

Колегія суддів зауважує, що такі доводи та рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області не в повній мірі ґрунтується на вимогах чинного законодавства з огляду на таке.

Так, приписами статті 2 Закону № 3668-VI, в редакції Закону № 911-VIII, передбачено, що максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих), окрім іншого, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність

Аналогічно Законом № 3668-VI були внесені зміни до ст.43 Закону № 2262-XII, які передбачали, що "максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність".

Більш того, вказану частину, яка в подальшому стала частиною сьомою, ст.43 Закону № 2262-XII Законом № 911-VIII доповнено другим реченням, а саме "тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень".

Правові норми Закону № 3668-VI набрали чинності з 01.10.2011 року, а правові норми Закону №911-VIII набрали чинності з 01.01.2016 року.

Колегія суддів зауважує, що вказані правові норми (в цілому) ч.7 ст.43 Закону № 2262-XII, що набули чинності відповідно до Закону № 3668-VI та Закону № 911-VIII, були предметом судового розгляду Конституційним Судом України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (справа № 1-38/2016).

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 обидва речення ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-XII визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Отже, з дня набрання чинності вказаного рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 обмеження пенсій, призначених відповідно до положень Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність, є неконституційними.

За приписами частини третьої статті 51 Закону № 2262-XII перерахунок пенсій, що зумовлюється зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Вказані правові норми не передбачають при проведенні такого перерахунку обмеження розміру перерахованої пенсії або встановлення її максимального розміру.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що слід визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо обмеження пенсії Позивача з 01.07.2024 максимальним розміром та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження максимальним розміром з 01.07.2024, з урахуванням виплачених сум.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07 січня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Ватаманюк Р.В. Сапальова Т.В.