Справа № 440/9826/24
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2025-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 р. Справа № 440/9826/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.09.2024, головуючий суддя І інстанції: А.О. Чеснокова, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 16.09.24 по справі № 440/9826/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якій просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 49 від 04.07.2024 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, зарахувавши до загального страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком відповідно до ч. 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", періоду роботи в колгоспі "Дружба" з 01.07.1980 по 31.12.1997.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач протиправно відмовив йому у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", чим на думку позивача порушено її право на пенсійні виплати у зв`язку з досягненням пенсійного віку.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16.09.2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 49 від 04.07.2024 про відмову в призначенні пенсії за віком.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в колгоспі "Дружба" з 01.07.1980 по 31.12.1997.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 26.06.2024 з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди (Герцена), 10, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29013, ).

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так в апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що суд І інстанції дійшов до хибного висновку щодо наявності підстав для зарахування до страхового стажу періоду роботи з 01.07.1980 по 31.12.1997, відповідно до записів трудової книжки колгоспника від 24.03.1988, оскільки дата народження дописана та відсутній запис про підтвердження вказаних змін.

Зазначає, що зарахувати до страхового стажу даний період роботи відповідно до архівних довідках від 21.06.2024 №01-07/1478, №01-07/98, немає можливості, оскільки ім`я та по батькові заявника зазначено скорочено. Згідно паспорта виданого 20.11.1996 року Козельщинським РО МВД України в Полтавській області позивач ОСОБА_1 .

Враховуючи наявні розбіжності між первинними документами та паспортними даними, у головного управління відсутні підстави для зарахування до страхового стажу заявника періоди роботи, згідно довідок, виданих трудовим архівом Козельщенської селищної ради від 21.06.2024 №01-07/1478, №01-07/98.

Позивач не скористався своїм правом на подання відзиву до Другого апеляційного адміністративного суду на апеляційну скаргу відповідача.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 26.06.2024 позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії у зв`язку з досягненням пенсійного віку, до якої приєднав усі необхідні документи.

Зазначені документи з урахуванням принципу екстериторіальності розглядались Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, яке рішенням № 49 від 04.07.2024 відмовило в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком у зв`язку із відсутністю достатньої тривалості страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Підставою для відмови позивачу в призначенні пенсії є незарахування періоду роботи в колгоспі з 01.07.1980 по 31.12.1997 відповідно до записів трудової книжки колгоспника від 24.03.1988, оскільки дата народження та дата вступу дописані, та відсутній запис про підтвердження вказаних змін ( зарахувати до страхового стажу даний період згідно архівних довідок №01-07/1478 від 21.06.2024 та 01-07/98 від 21.06.2024 року немає можливості, оскільки ім`я/по батькові заявника зазначено скорочено).

Позивач не погодився з позицією відповідача, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення відповідача є протиправним та підлягає скасуванню. Також суд вбачав підстави для зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 01.07.1980 по 31.12.1997 в колгоспі "Дружба" та відповідно зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 26.06.2024 з урахуванням висновків суду.

Судова колегія враховує, що предметом даного апеляційного розгляду є рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, оскільки рішення суду щодо відмовлених позовних вимог не оскаржується, за відсутності обставин, визначених ч. 2 ст. 308 КАС України, судова колегія не надає правової оцінки доводам суду в частині відмовлених позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

У спірних правовідносинах із 01.01.2004 таким законом є Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV.

Статтею 8 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1058, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з статтею 56 Закону України Про пенсійне забезпечення до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує трудовий стаж є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними документами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, пунктом 1 якого передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктами 2.2 та 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 № 162, заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. У трудову книжку вносяться, зокрема відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою записи про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до пунктів 1, 2, 5 та 6 Основних положень про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310, трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу. У трудову книжку колгоспника вносяться, зокрема: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, припинення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання. Всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою.

Згідно із зразком трудової книжки колгоспника, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310, у трудовій книжці колгоспника зазначається в розділі V відомості про трудову участь в загальному господарстві, зокрема прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві та причини невиконання такого річного мінімуму.

З аналізу наведених норм випливає, що трудова книжка, в якій містяться всі необхідні та точні записи про періоди роботи, є основним документом, що підтверджує стаж роботи. За наявності такої трудової книжки підтверджувати трудовий стаж іншими документами законодавством не вимагається.

Крім того, колегія суддів зазначає, що обов`язок щодо заповнення трудової книжки колгоспника покладався на голову колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи, а не на працівника.

Так, Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію, викладену, зокрема, у постановах від 28 лютого 2018 року у справі № 428/7863/17 та від 16.04.2020 у справі №159/4315/16-а про те, що певні недоліки в заповненні трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи організації, і не може мати негативні наслідки для особи, яка звернулася за пенсією.

Однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Крім того, Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

ЄСПЛ також наголошує на особливій важливості принципу "належного урядування", зокрема, у справі "Лелас проти Хорватії" (заява № 55555/08) - держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу" (пункт 74).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що така обставина як наявність дописувань щодо року народження та року вступу в члени колгоспу на титульній сторінці трудової книжки є формальною та не може бути підставою для обмеження особи у реалізації її права на соціальний захист.

Крім того зазначені дописування не суперечать відомостям паспортних даних позивача, а відтак зазначені недоліки, допущені під час оформлення трудової книжки колгоспника, не можуть нести негативних юридичних наслідків.

Як встановлено з копії трудової книжки колгоспника від 24.03.1988 позивач працював трактористом у колгоспі "Дружба" Кобеляцького району в Полтавській області (який реорганізовано в КСП "Дружба", а в подальшому перейменовано в ПСП "Василівське"), також зазначено відомості про прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі в громадському господарстві та про виконання позивачем річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві та нарахованої заробітної плати.

У правовій позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Щодо тверджень відповідача, що зарахувати до страхового стажу даний період роботи відповідно до архівних довідках від 21.06.2024 №01-07/1478, №01-07/98, немає можливості, оскільки ім`я та по батькові заявника зазначено скорочено, колегія суддів зазначає наступне.

Так, до заяви про призначення пенсії позивач надав архівні довідки від 21.06.2024 № 01-07/1478 та № 01-07/98 Комунальної установи Об`єднаний трудовий архів Козедьщинської селищної ради.

У вказаних довідках зазначено прізвище " ОСОБА_2 ", однак ім`я та по батькові позивача містять скорочення, такі як " ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Вас, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ".

Згідно доданого до матеріалів справи паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 виданого 20.11.1996 року Козельщинським РВ УМВС України в Полтавській області, прізвище, ім`я, по батькові позивача зазначено - ОСОБА_1 .

Тому, оскільки вказані довідки містять скорочені відомості про ім`я та по батькові позивача, йому не зарахованого до страхового стажу період роботи в колгоспі з 01.07.1980 по 31.12.1997 та відповідно також стали причиною відмови у перерахунку пенсії.

Оцінюючи існуючу невідповідність написання даних позивача в архівних довідках та паспортних даних, колегія суддів зазначає, що вказані довідки видані саме ОСОБА_1 , про що в ній безпосередньо зазначено.

При цьому, колегія суддів вважає надмірним формалізмом не зарахування спірного періоду до страхового стажу позивача, з тих підстав, що в ній зазначено скорочено його ім`я та по батькові.

Отже, незважаючи на те, що ім`я та по батькові позивача у вказаних довідках вказано скорочено, відсутні достатні підстави вважати, що вони не відповідають паспортним даним позивача, а тим паче дійти висновку про те, що довідка видана не стосовно позивача.

Враховуючи наведене, колегія суддів поділяє висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 01.07.1980 по 31.12.1997 в колгоспі "Дружба".

Отже, спірне рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області прийнято не на підставі та не у спосіб, що визначені законодавством України, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 49 від 04.07.2024 про відмову в призначенні пенсії за віком, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в колгоспі "Дружба" з 01.07.1980 по 31.12.1997 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 26.06.2024 з урахуванням висновків суду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги відповідача висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.09.2024 року по справі № 440/9826/24 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.09.2024 по справі № 440/9826/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)О.А. Спаскін
Судді(підпис) (підпис) О.В. Присяжнюк Л.В. Любчич