Справа № 580/12814/24
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2025-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року справа № 580/12814/24
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши правилами спрощеного письмового провадження адміністративну справу за позовом СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОГО ВИРОБНИЧОГО КООПЕРАТИВУ КОЗАЦЬКИЙ до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправним і скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

23.12.2024 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОГО ВИРОБНИЧОГО КООПЕРАТИВУ КОЗАЦЬКИЙ (20240, Черкаська обл., Звенигородський р-н., с.Козацьке, вулиця Центральна, будинок 41; ) (далі позивач) до Головного управління ДПС у Черкаській області (18002, м.Черкаси, вул.Хрещатик, буд.235; ) (далі відповідач) про:

визнання протиправним і скасування рішення від 28.11.2024 №18242/23-00-07-04-01;

стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на його користь судового збору у розмірі 4519,18грн.

Вважає спірне рішення неповним, надуманим і безпідставним. Зокрема, вважає безпідставним не врахування відповідачем зареєстрованих податкових накладних (далі - ПН), наявності достатніх документів для висновку про реальність його правочинів, ТОВ «БІО-АГРІКО», ТОВ «Знаменівський олійноекстраційний завод». Придбана продукція використана у господарській діяльності. З приводу оформлення товарно-транспортних накладних (далі ТТН) зауважує на наявності підписів водіїв та відсутності обов`язку скріплення печатками, а відсутність конкретної адреси пояснюється розташуванням складу за межами населеного пункту. Відсутність розшифрування у видаткових накладних (далі ВН) підпису особи, що прийняла товар, компенсується довіреністю на такі дії. Сертифікати відповідності не є первинними документами, з огляду на що їх відсутність не доводить безтоварності господарських операцій. Відсутність реєстрації ПН в ЄРПН перевізниками відповідач безпідставно урахував безвідносно їх ймовірного податкового статусу неплатників ПДВ. Крім того відсутні обвинувальні вироки, які набрали законної сили, щодо фіктивної діяльності.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 27.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та вирішено її розглядати в спрощеному провадженні.

21.01.2025 суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Стверджує, що позивач безпідставно взяв податкових кредит за рахунок безтоварних операцій. Зокрема, перевіркою не підтверджено реальність здійснення господарських операцій з придбання товарів у зв`язку зі встановленням невідповідності (дефектності) оформлення первинних бухгалтерських документів і ТТН, із-за яких можливо ідентифікувати безпосередніх учасників правочинів, відсутністю сертифікатів відповідності. Контрагенти позивача не дотрималися періодичності подання податкової звітності, не мали основних засобів та будь-яких ресурсів для реального виконання правочинів чи ведення господарської діяльності, формували податкові кредити за рахунок ризикових контрагентів, що позбавлені статусу платників ПДВ. Походження товару позивач під час податкової перевірки не підтвердив первинними документами.

27.01.2025 позивач подав суду відповідь на відзив, в якій вказав про відсутність доводів спростування його правової позиції, що вказана у позовній заяві.

Оскільки сторони обґрунтованих клопотань про судовий розгляд справи з їх викликом у відкриті судові засідання не надали, зважаючи на відсутність доцільності допиту свідків і призначення експертизи, суд вирішив спір у письмовому провадженні.

Дослідивши письмові докази, оцінивши заявлені доводи сторін, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на таке.

З відомостей ЄДРПОУ суд установив, що позивач зареєстрований, як юридична особа, з 28.03.2000 і перебуває на обліку відповідача. Зареєстрований основний вид господарської діяльності « 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур». Інші: « 01.13 Вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів», « 01.19 Вирощування інших однорічних і дворічних культур», « 01.41 Розведення великої рогатої худоби молочних порід», « 01.46 Розведення свиней», «10.61 Виробництво продуктів борошномельно-круп`яної промисловості», « 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин», « 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах», « 01.29 Вирощування інших багаторічних культур», « 01.42 Розведення іншої великої рогатої худоби та буйволів», « 01.43 Розведення коней та інших тварин родини конячих», « 01.50 Змішане сільське господарство», « 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві», « 01.62 Допоміжна діяльність у тваринництві», « 01.63 Післяурожайна діяльність», « 10.11 Виробництво м`яса», « 10.41 Виробництво олії та тваринних жирів», « 10.85 Виробництво готової їжі та страв», « 10.91 Виробництво готових кормів для тварин, що утримуються на фермах», « 46.33 Оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами», « 49.41 Вантажний автомобільний транспорт», « 52.10 Складське господарство», « 56.29 Постачання інших готових страв», « 81.30 Надання ландшафтних послуг».

На підставі наказу від 20.09.2024 №2198-п відповідач провів документальну позапланову невиїзну перевірку з питань дотримання ним вимог податкового законодавства з ПДВ у правовідносинах з ТОВ «Знаменівський олійноекстраційний завод» () за березень 2021 року та ТОВ «ФОНПЕР» (попередня назва ТОВ «БІО-АГРІКО», ) за серпень 2018 року з урахуванням вимог п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України (далі - ПК України). За результатами складено Акт від 06.11.2024 №13920/23-00-07-04-01/3792740 (далі - Акт перевірки), в якому зафіксовані порушення позивачем вимог п.п.44.1, 44.6 ст.44, п.п.198.1-198.3, 198.6 ст.198 ПК України, ст.ст.1, 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, п.2.3 Положення про документальне забезпечення записів бухгалтерського обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 №168/704 (далі Положення №88), у результаті чого занижене ПДВ на загальну суму 241023,00грн: за серпень 2018року на 130615,00грн, за березень 2021 року на суму 110408,00грн.

В Описовій частині Акту перевірки зафіксовано завищення позивачем у вказаному періоді податкового кредиту за рахунок безтоварних операцій з ТОВ «БІО-АГРІКО» - за серпень 2018року на 783690,00грн ПДВ-130615грн щодо поставки жмиха соняшникового та з ТОВ «Знаменівський олійноекстраційний завод» - за березень 2021 року щодо поставки шрота соняшникового на суму 662448,00грн, у т.ч. ПДВ 110408,00грн.

Згідно з Актом перевірки безтоварність правочинів у серпні 2018 року з ТОВ «БІО-АГРІКО» обґрунтована таким. Відсутній підпис покупця в ВН від 20.08.2018 №33, відсутнє розшифрування підписів осіб у ВН від 03.08.2018 №29, 18.08.2018 №32, 20.08.2018 №33. Не надані бухгалтерські регістри (оборотно-сальдові відомості, картки рахунків та інше). Вказані в ТТН автоперевізники (ФОП) не реєстрували ПН щодо таких послуг, також наявність за вказаними в них пунктами навантажень товару складів чи інших об`єктів оподаткування згідно з повідомленнями форми 20-ОПП суб`єктами господарювання не декларувались і податковий кредит щодо оренди не формувався. ТТН не містять підписів і печаток представників вказаних в них автомобільних перевізників, конкретних адрес пунктів навантаження товару. Не надані передбачені умовами договору сертифікати якості товару. Основний вид діяльності оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів не відповідає правочину з позивачем. Свідоцтво платника ПДВ анульоване у вересні 2023 року із-за ненадання податкових декларацій протягом року. Остання звітність за жовтень 2021 року. Згідно з фінансовим звітом за 2018 рік основні засоби відсутні. Рішенням від 30.07.2021 визнаний ризиковим контрагентом. Згідно з ЄРПН за весь період діяльності, а саме з квітня 2017 року відсутні виробничі обладнання, устаткування, складські приміщення, у т.ч. орендовані основні фонди, оплата комунальних послуг, телефонного зв`язку чи інтернет-мережею. Відповідно до Державного реєстру речових прав відсутні об`єкти нерухомого майна. Податковий кредит сформований виключно за рахунок декларування правочинів з суб`єктами, що мають ознаки ризиковості: ТОВ «САФІНА ЛТД» (основний вид діяльності виробництво електричного устаткування, 3 працівники згідно зі звітністю та формувало податковий кредит виключно з придбання цукру, стільців барних, гомілки, серця гусячі, матраци, печиво, сосиски тощо): ТОВ «ГАММА ЗЕРНО» (основний вид діяльності оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням, кормами для тварин; 1 працівник, ліквідовано у травні 2020 року; відсутнє нерухоме майно згідно з реєстрами речових прав).

Безтоварність правочинів позивача з ТОВ «Знаменівський олійноекстраційний завод» за березень 2021 року відповідно до Акту перевірки обґрунтована таким. Відсутнє розшифрування підписів осіб у ВН від 01.03.2018 №Р21 000021 та 15.03.2021 №Р21 000025. Не надані бухгалтерські регістри (оборотно-сальдові відомості, картки рахунків та інше). Вказані в ТТН автоперевізники (ФОП) не реєстрували ПН щодо таких послуг, не отримували доходів, а також наявність за вказаними в них пунктами навантажень товару складів чи інших об`єктів оподаткування згідно з повідомленнями форми 20-ОПП суб`єктами господарювання не декларувались і податковий кредит щодо оренди не формувався. ТТН не містять підписів і печаток представників вказаних в них автомобільних перевізників, конкретних адрес пунктів навантаження товару. Не надані передбачені умовами договору сертифікати якості товару. Основний вид діяльності виробництво олії та тваринних жирів не відповідає правочину з позивачем. Свідоцтво платника ПДВ анульоване у вересні 2023 року із-за ненадання податкових декларацій протягом року. Остання звітність за липень 2022 року. Рішеннями від 14.05.2020 №42393, 25.05.2020 №45407, 03.06.2020 №47798 визнаний ризиковим контрагентом. Згадується у великій кількості кримінальних проваджень щодо ухилення від сплати податків: №0000095 від 18.08.2020, №00000006 від 26.01.2021.

28.11.2024 відповідач виніс ППР №18242/23-00-07-04-01 про донарахування ПДВ 301279,00грн (241023,00грн - основне зобов`язання, 60256,00грн штрафна санкція 25%) (далі спірне ППР).

Тому позивач звернувся в суд позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним обставинам, суд урахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Контролюючі органи згідно з п.75.1 ст.75 ПК України мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Контролюючий орган відповідно до підп.54.3.2 п.54.3 ст.54 ПК України зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми ПДВ платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми ПДФО, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми ПДВ платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Згідно з п.58.1 ст.58 ПК України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків ППР, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт:

невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації;

завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми ПДВ, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу;

заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій (митній) декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з ПДВ, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки;

завищення сум податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету, заявлених у податкових деклараціях, зокрема при використанні права на податкову знижку відповідно до розділу IV цього Кодексу;

наявності помилок при визначенні обов`язкових реквізитів ПН та/або відсутності реєстрації ПН та/або РК до ПН протягом граничних строків, передбачених цим Кодексом.

Оскільки зміст податкового порушення, щодо якого прийняте спірне ППР, стосується донарахування ПДВ та обґрунтованості взяття податкового кредиту, суд урахував.

Відповідно до п.201.1 ст.201 ПК України сума ПДВ, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума згідно з п.200.2. підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Порядок формування податкового кредиту урегульований нормами ст.198 ПК України.

Зокрема, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного капіталу та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з рахунку платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг на оплату товарів/послуг, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата списання електронних грошей платника податків як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець постачальника;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником ПН за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в ЄРПН.

Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи;

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні засоби почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п.201.10 ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти ПН, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою.

ПН, складена та зареєстрована в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

ПН, які не надаються покупцю, а також ПН, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в ЄРПН.

Реєстрація ПН та/або РК до ПН у ЄРПН повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для ПН /РК до ПН , складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для ПН /РК до ПН , складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

для зведених ПН та/або РК до таких зведених ПН , складених за операціями, визначеними пунктом 198.5 статті 198 та пунктом 199.1 статті 199 цього Кодексу, - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем місяця, в якому вони складені;

для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до ПН , що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого РК до ПН отримувачем (покупцем).

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Платник податку має право зареєструвати в ЄРПН ПН та/або розрахунок коригування, складені починаючи з 1 липня 2015 року, в яких загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.

Якщо сума, визначена відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу, є меншою, ніж сума податку в податковій накладній та/або розрахунок коригування, які платник повинен зареєструвати в ЄРПН , то платник зобов`язаний перерахувати потрібну суму коштів із свого поточного рахунку на свій рахунок в системі електронного адміністрування ПДВ.

Порядок ведення ЄРПН встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої ПН на відповідність із даними ЄРПН.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг ПН в ЄРПН не дає права покупцю на включення сум ПДВ до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми ПДВ, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Виявлення розбіжностей даних податкової декларації та даних ЄРПН є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.

Згідно з п.187.1 ст.187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань ПДВ з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.

Не відносяться до податкового кредиту згідно з п.198.6 ст.198 ПК України суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в ЄРПН ПН/РК до таких ПН чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

ПН, отримані з ЄРПН, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму ПДВ на підставі отриманих ПН /РК до таких ПН, зареєстрованих в ЄРПН, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення ПН/РК .

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в ПН /розрахунках коригування до таких ПН, зареєстрованих в ЄРПН з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано ПН/РК до таких ПН в ЄРПН, але не пізніше ніж через 365 календарних днів з дати складення ПН/РК до таких ПН.

Платники податку, які застосовують касовий метод податкового обліку, суми податку, зазначені в ПН/РК до таких ПН, зареєстрованих в ЄРПН, та не включені до податкового кредиту протягом періоду 365 календарних днів з дати складення таких ПН /РК до таких ПН у зв`язку з відсутністю фактів списання коштів з банківського рахунку (видачі з каси) платника податку або надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів/послуг, мають право на включення таких сум до податкового кредиту у звітному податковому періоді, в якому відбулося списання коштів з банківського рахунку (видачі з каси) платника податку або надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів/послуг, але не пізніше ніж через 60 календарних днів з дати такого списання, надання інших видів компенсацій.

Тобто, належним чином оформлена та зареєстрована в ЄРПН ПН є умовою надання платнику права на податковий кредит. Як наслідок, відомості ЄРПН відповідач обґрунтовано врахував для з`ясування, чи декларували платники податків, вказані в товаросупровідних документах для позивача, зобов`язання та податковий кредит за такими правовідносинами. Відсутність такого декларування обґрунтовано надавало відповідачу сумніви в достовірності документів щодо таких правочинів.

Окрім зазначеного, чинне законодавство передбачає вимогу, що право на податковий кредит наявне виключно за умови реальності господарських операцій, за рахунок яких він оформлений, що обґрунтовується наступним.

Як визначено підп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до підп.а п.185.1 ст.185 ПК України об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Підпунктом 14.1.191 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Згідно з підп.14.1.202 п.14.1 ст.14 ПК України продаж (реалізація) товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів.

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, визначені нормами ст.44 ПК України у редакції станом на дату її формування.

Так, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Якщо документи, визначені у пункті 44.1 цієї статті, пов`язані з предметом перевірки, проведенням процедури адміністративного оскарження прийнятого за її результатами ППР або судового розгляду, такі документи повинні зберігатися до закінчення перевірки та передбаченого законом строку оскарження прийнятих за її результатами рішень та/або вирішення справи судом, але не менше строків, передбачених пунктом 44.3 цієї статті.

У разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов`язаний у п`ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації.

Платник податків зобов`язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.

У разі неможливості проведення перевірки платника податків у випадках, передбачених цим підпунктом, терміни проведення таких перевірок переносяться до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах визначених цим підпунктом строків.

У разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта перевірки, платник податків має право подати контролюючому органу, що проводив перевірку, заперечення та/або додаткові документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

У разі якщо під час проведення перевірки платник податків надає документи менше ніж за три дні до дня її завершення або коли надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу менше ніж за три дні до дня завершення перевірки, проведення перевірки продовжується на строк, визначений статтею 82 цього Кодексу.

У разі якщо надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу після завершення перевірки або у разі надання таких документів відповідно до абзацу другого цього пункту, контролюючий орган має право не приймати рішення за результатами проведеної перевірки та призначити позапланову документальну перевірку такого платника податків.

Тобто, податкова звітність платника податку має формуватися на підставі наявних у нього документів належного бухгалтерського обліку. Ці документи мають надаватися контролюючим органам під час податкової перевірки у визначені строки. За умови їх ненадання презюмується, що вони відсутні. Випадки втрати мають бути підтверджені доказами з наступним їх відновленням.

Згідно зі ст. 9 Закону України 16 липня 1999 року № 996-XIV Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України:

назву документа (форми);

дату складання;

назву підприємства, від імені якого складено документ;

зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку з використанням електронних засобів оброблення інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.

Підприємство вживає всіх необхідних заходів для запобігання несанкціонованому та непомітному виправленню записів у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку та забезпечує їх належне зберігання протягом встановленого строку.

Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Тобто, платник зобов`язаний формувати податкову звітність виключно на підставі належно оформлених первинних бухгалтерських документах, якими посвідчені реальні господарські операції. Неістотні недоліки оформлення їх дійсність не спростовують.

У вказаному контексті суд урахував, що істотним недоліком первинного бухгалтерського документа є відсутність детальних відомостей про учасників, які брали участь у їх складанні, відсутність змісту господарської операції та її дата. Для цього важливе значення мають договірні умови, відповідно до яких вчиняється відповідний правочин.

Змістом договорів позивача зі вказаними вище контрагентами підтверджено, що поставка товару має відбувається між різними пунктами призначення з обов`язковим зважуванням, обов`язковими лабораторними дослідженнями встановлення якості товару. Однак докази вчинення таких дій відсутні. Відсутні як докази зважування, так і якості товару. Такі відомості не зазначені в ТТН на поставку товару. Крім того, залучення для переміщення автоперевізниками вказаних у ТТН ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 не підтверджене податковою звітністю.

Сертифікати відповідності не є первинними документами для поставки товару. Проте укладена домовленість в договорі про обов`язок доказів якості за їх фактичної відсутності та відсутності доказів подальшого використання у господарській діяльності позивача обґрунтовано надає відповідачу сумніви в реальності поставки товару.

ВН, на підставі яких позивач сформував спірний у цій справі податковий кредит, мають розшифрування підписів посадових осіб. Проте наявні довіреності на отримання товару за умов їх ненадання відповідачу обґрунтовано не враховано. Відповідно до підп.1.31 п.1, підп.2.1 п.2 Положення №88 господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в регістрах бухгалтерського обліку провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі первинні документи).

Первинні документи відповідно до підп.2.3 п.2 Положення №88 повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у грошовому та за можливості у натуральних вимірниках), посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: печатка, ідентифікаційний код підприємства, установи з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Згідно з підп.2.4 п.2 Положення №88 документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Використання при оформленні первинних документів факсимільного відтворення підпису допускається у порядку, встановленому законом, іншими актами цивільного законодавства.

Повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи або фізичної особи - підприємця одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим договором, довіреністю, актом органу юридичної особи тощо.

Господарські операції, наведені у внутрішньому первинному документі (акті), відповідно до абзацу третього підп.2.5 п.2 Положення №88 оцінюються в порядку, визначеному національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку або міжнародними стандартами фінансової звітності.

Згідно з підп.2.14-2.15 п.2 Положення №88 первинні документи підлягають обов`язковій перевірці (в межах компетенції) працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству у сфері бухгалтерського обліку, логічна ув`язка окремих показників. У разі виявлення невідповідності первинного документа вимогам законодавства у сфері бухгалтерського обліку такі документи з письмовим обґрунтуванням передаються керівнику підприємства, установи. До окремого письмового рішення керівника такі документи не приймаються до виконання.

Зберігання первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку, що пройшли обробку і були підставою для складання звітності, а також бухгалтерської та іншої звітності, оформлення і передачу їх до архіву згідно з підп.6.7 п.6 Положення №88 забезпечує головний бухгалтер підприємства, установи або особа, яка забезпечує ведення бухгалтерського обліку підприємства.

У разі пропажі або знищення первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку і звітності керівник підприємства, установи відповідно до підп.6.10. п.6 Положення №88 письмово повідомляє про це правоохоронні органи та наказом призначає комісію для встановлення переліку відсутніх документів та розслідування причин їх пропажі або знищення. Для участі в роботі комісії запрошуються представники слідчих органів, охорони і державного пожежного нагляду. Результати роботи комісії оформляються актом, який затверджується керівником підприємства, установи. Копія акта надсилається органу, в сфері управління якого перебуває підприємство, установа, а також територіальним органам центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, та центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну митну політику, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань митної справи, - підприємствами та місцевому фінансовому органу - установами, в 10-денний строк.

Отже, відсутність документів для підтвердження формування показників податкової звітності означає безпідставність декларування відповідних податків і зборів. Для висновків про реальність господарських операцій наявності договору, первинних документів (ВН) та перерахування коштів не завжди достатньо із-за специфіки визначених видів правочинів.

Оскільки висновки про безтоварність операцій позивача стосувалися поставок лушпиння соняшникового та шроту, докази їх походження та переміщення мають вагоме значення в сукупності з відомостями щодо наявності в постачальників засобів виконувати ці поставки особисто або із залученням інших суб`єктів господарювання. То ж з приводу встановлених фактів і обставин у цьому контексті відповідач обґрунтовано урахував наступне.

Щодо реєстраційних даних вказаних контрагентів позивача суд з ЄДРПОУ установив:

ТОВ «БІО-АГРІКО» змінило з 06.04.2017 назву на ТОВ «ФОНПЕР» - , зареєстроване з 03.04.2017 у м.Дніпро та у подальшому змінено на м.Київ. Основний вид діяльності з 06.04.2017 « 45.31 Оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів», що змінив попередній « 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин» (https://opendatabot.ua/c/41253356, https://youcontrol.com.ua/catalog/company_details/41253356/). Керівник Проценко Наталія Леонідівна 21.09.2019 змінена на ОСОБА_3 а. 15.09.2023 - анульовано свідоцтво ПДВ за рiшенням контролюючого органу;

ТОВ "ЗНАМЕНІВСЬКИЙ ОЛІЙНОЕКСТРАКЦІЙНИЙ ЗАВОД" - , зареєстрований з 23.10.1992 та остання адреса в м.Дніпро. Основний вид господарської діяльності «10.41 Виробництво олії та тваринних жирів». Інші: « 01.45 Розведення овець і кіз», « 01.46 Розведення свиней», « 17.12 Виробництво паперу та картону», « 46.11 Діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами», « 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин», « 46.33 Оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами», « 82.99 Надання інших допоміжних комерційних послуг, н.в.і.у.», « 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля», « 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна», « 38.11 Збирання безпечних відходів», « 38.32 Відновлення відсортованих відходів», « 52.10 Складське господарство». У реєстрі судових рішень значна кількість судових рішень в порядку кримінальних проваджень, в яких згадуються його документи у правовідносинах з іншими суб`єктами господарювання, діяльність яких організована для ухилення від сплати податків (.https://youcontrol.com.ua/catalog/company_details/19153456/#:~:text=Згідно%20з%20даними%20Єдиного%20державного,ЗНАМЕНІВСЬКИЙ%20ОЛІЙНОЕКСТРАКЦІЙНИЙ%20ЗАВОД"%20-%).

Тобто, поставки позивачу лушпиння соняшникового та шроту не передбачені їх зареєстрованими видами діяльності у 2018 році, хоча зі вказаними підприємствами в позивача наявні договори, ВН, ПН та ТТН. Податковою перевіркою не встановлено з податкової звітності правочинів вказаних контрагентів позивача з суб`єктами господарювання, в діяльності яких може бути створений відповідний товар або куплений згідно з ЄРПН. Водночас такі товари можуть бути отримані внаслідок основної господарської діяльності позивача.

З приводу доказів переміщення на дату виписування ТТН порядок заповнення ТТН визначали Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 № 363. Зокрема, відповідно до п.11.1. основним документом на перевезення вантажів є ТТН, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил. Суб`єкт господарювання може оформлювати її без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора. ТТН на перевезення вантажів автомобільним транспортом виписує Замовник (вантажовідправник) у трьох примірниках (п.11.3). Час прибуття (вибуття) автомобіля для завантаження і розвантаження Замовник зобов`язаний зазначати відповідно до пунктів 8.25, 8.26 глави 8 цих Правил (п.11.7).

Відсутність підписів уповноважених осіб перевізника та його печатки, відомостей про час заїзду/виїзду автомобіля, в сукупністю з відсутністю доказів належності вказаних у ТТН транспортних засобів такому перевізнику і декларування цих перевезень свідчить про обґрунтованість сумнівів відповідача щодо реальності посвідчуваних такими ТТН операцій. Пояснення позивача про обґрунтовану відсутність даних ЄРПН таких відомостей не враховано із-за відсутності доказів відсутності іншого статусу платника перевізника та наявністю статусу платників ПДВ в його безпосередніх контрагентів, що викликало обов`язок виписати та зареєструвати ПН на неплатника ПДВ. Крім того відсутність доказів нарахування вказаним автоперевізниками доходів позивачем та/або його контрагентами додатково підтверджують обґрунтованість сумнівів податкового органу щодо їх реальної участі в посвідчуваних ТТН правочинах.

Відповідач обґрунтовано урахував для висновків податкову інформацію про об`єкти оподаткування вказаних контрагентів позивача. Зокрема, відповідно до п.8.1 Порядку обліку об`єктів оподаткування та об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням, урегульований нормами розділу VIIІ Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 09.12.2011 № 1588 (у редакції наказу Міністерства фінансів України 22.04.2014 № 462), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2011 року за № 1562/20300 (далі Порядок №1588), платник податків зобов`язаний повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючий орган за основним місцем обліку у порядку, встановленому цим розділом.

Відповідно до вимог пункту 8.4 Порядку №1588 у редакції наказу Міністерства фінансів № 323 від 24.06.2020 повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків. У повідомленні за формою № 20-ОПП надається інформація про всі об`єкти оподаткування, що є власними, орендованими або переданими в оренду. Під час надання повідомлень за формою № 20-ОПП застосовується принцип укрупнення інформації, яка надається про об`єкт оподаткування (наприклад, якщо подається інформація про об`єкти оподаткування - офіс, склад, склад-магазин, розташовані в одному офісному центрі за одною адресою, достатньо надати інформацію за одним із типів об`єктів оподаткування, зазначивши у найменуванні: офіс, склад, склад-магазин). Принцип укрупнення інформації не застосовується під час надання інформації про об`єкти рухомого та нерухомого майна, які підлягають реєстрації у відповідному державному органі з отриманням відповідного реєстраційного номера (наприклад, у повідомленні за формою № 20-ОПП надається інформація і про земельну ділянку, і про об`єкт нежитлової нерухомості, що розташований на такій земельній ділянці). Інформація про однотипні (за видом, використанням, станом та видом права власності) автомобільні транспортні засоби, які не є пунктами пересувної роздрібної торгівлі, громадського харчування або послуг, інших ніж пасажирські та вантажні перевезення, може бути подана в повідомленні за формою № 20-ОПП як узагальнена з типом об`єкта оподаткування автомобільні транспортні засоби та зазначенням кількості таких транспортних засобів в графі Реєстраційний номер об`єкта оподаткування.

Згідно з п.8.5. Порядку №1588 у редакції наказу Міністерства фінансів № 323 від 24.06.2020 у разі зміни відомостей про об`єкт оподаткування, а саме: зміна типу, найменування, місцезнаходження, виду права або стану об`єкта оподаткування, платник податків надає до контролюючого органу за основним місцем обліку повідомлення за формою № 20-ОПП з оновленою інформацією про об`єкт оподаткування, щодо якого відбулися зміни, в такому самому порядку та строки, як і при реєстрації, створенні чи відкритті об`єкта оподаткування. При цьому в разі зміни призначення об`єкта оподаткування або його перепрофілювання інформація щодо такого об`єкта оподаткування надається в повідомленні двома рядками, а саме: в одному рядку зазначається інформація про закриття об`єкта оподаткування, призначення якого змінюється, у другому - оновлена інформація про об`єкт оподаткування, який створено чи відкрито на основі закритого, при цьому ідентифікатор об`єкта оподаткування змінюється.

Відсутність в контрагентів основних засобів, у т.ч за вказаними в ТТН пунктами навантаження, підтверджується відсутністю довідок 20-ОПП з такими відомостями в податкових органах та фінансових звітів з такими даними. Відсутність достатніх для виробництва шроту та отримання лушпиння працівників звітністю щодо нарахованого доходу фізичним особам, відсутністю відповідних статистичних звітів. Анульовані свідоцтва платників ПДВ через неподання звітності та відсутність задекларованих доходів, об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням, додатково доводять висновки про відсутність в контрагентів умов для ведення господарської діяльності, що мала би вплив на складання ПН.

Інформація про доходи, витрати, прибутки і збитки, інший сукупний дохід та сукупний дохід підприємства за звітний період згідно з п.8 розділу ІІ Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 Загальні вимоги до фінансової звітності, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 № 73, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 лютого 2013 року за №336/22868, розкривається у звіті про фінансові результати.

Методичні рекомендації щодо заповнення форм фінансової звітності затверджені наказом Міністерства фінансів України від 28.03.2013 № 433 (далі Методичні рекомендації).

Відповідно до п.3.2 розділу ІІІ Методичних рекомендацій у звіті про фінансові результати наводяться доходи і витрати, які відповідають критеріям, визначеним в національних положеннях (стандартах) бухгалтерського обліку.

Згідно з п.3.10 розділу ІІІ Методичних рекомендацій у статті "Інші операційні доходи" відображаються суми інших доходів від операційної діяльності підприємства, крім чистого доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг): дохід від операційної оренди активів; дохід від операційних курсових різниць; відшкодування раніше списаних активів; дохід від роялті, відсотків, отриманих на залишки коштів на поточних рахунках в банках, дохід від реалізації оборотних активів (крім фінансових інвестицій), необоротних активів, утримуваних для продажу, та групи вибуття, дохід від списання кредиторської заборгованості, одержані штрафи, пені, неустойки тощо. До цієї статті можуть наводитись додаткові статті: "Дохід від зміни вартості активів, які оцінюються за справедливою вартістю", в якій відображається дохід від зміни вартості всіх активів (фінансових інструментів, інвестиційної нерухомості, біологічних активів та інших), які оцінюються за справедливою вартістю. Підприємства, основною діяльністю яких є торгівля цінними паперами, у цій статті відображають дохід від зміни вартості фінансових інструментів, які оцінюються за справедливою вартістю. "Дохід від первісного визнання біологічних активів і сільськогосподарської продукції", в якій відображається дохід від первісного визнання біологічних активів і сільськогосподарської продукції, одержаних унаслідок сільськогосподарської діяльності. До розрахунків приймається загальна сума інших операційних доходів.

У п.3.12 розділу ІІІ Методичних рекомендацій вказано, що в статті "Витрати на збут" відображаються витрати підприємства, пов`язані з реалізацією продукції (товарів), - витрати на утримання підрозділів, що займаються збутом продукції (товарів), рекламу, доставку продукції споживачам тощо.

Визнання витрат урегульоване нормами пунктів 5-9 Положення бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року №318, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 року за №27/424819 січня 2000 року за №27/4248 (далі Положення №318).

Зокрема, витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань.

Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені.

Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Якщо актив забезпечує одержання економічних вигод протягом кількох звітних періодів, то витрати визнаються шляхом систематичного розподілу його вартості (наприклад, у вигляді амортизації) між відповідними звітними періодами.

Не визнаються витратами й не включаються до звіту про фінансові результати:

платежі за договорами комісії, агентськими угодами та іншими аналогічними договорами на користь комітента, принципала тощо;

попередня (авансова) оплата запасів, робіт, послуг;

погашення одержаних позик;

інші зменшення активів або збільшення зобов`язань, що не відповідають ознакам, наведеним у пункті 6 цього Національного положення (стандарту);

витрати, які відображаються зменшенням власного капіталу відповідно до Національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку;

балансова вартість валюти.

Відповідно до п.17 Положення №318 витрати, пов`язані з операційною діяльністю, які не включаються до собівартості реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг), поділяються на адміністративні витрати, витрати на збут та інші операційні витрати.

До адміністративних витрат згідно з п.18 Положення №318 відносяться такі загальногосподарські витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством:

загальні корпоративні витрати (організаційні витрати, витрати на проведення річних зборів, представницькі витрати тощо);

витрати на службові відрядження і утримання апарату управління підприємством та іншого загальногосподарського персоналу;

витрати на утримання основних засобів, інших матеріальних необоротних активів загальногосподарського використання (операційна оренда, страхування майна, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, водопостачання, водовідведення, охорона);

винагороди за професійні послуги (юридичні, аудиторські, з оцінки майна тощо);

витрати на зв`язок (поштові, телеграфні, телефонні, телекс, факс тощо);

амортизація нематеріальних активів загальногосподарського використання;

витрати на врегулювання спорів у судових органах;

податки, збори та інші передбачені законодавством обов`язкові платежі (крім податків, зборів та обов`язкових платежів, що включаються до виробничої собівартості продукції, робіт, послуг);

плата за розрахунково-касове обслуговування та інші послуги банків, а також витрати, пов`язані з купівлею-продажем валюти;

інші витрати загальногосподарського призначення.

Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про доходи підприємства та її розкриття у фінансовій звітності визначає Національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 "Дохід", затверджене наказом Міністерства фінансів України 29.11.99 №290 (далі Стандарт №15). Зокрема, відповідно до п.7 - визнані доходи класифікуються в бухгалтерському обліку за такими групами:

дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг);

чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг);

інші операційні доходи;

фінансові доходи;

інші доходи.

Дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) - загальний дохід (виручка) від реалізації продукції, товарів, робіт або послуг без вирахування наданих знижок, повернення раніше проданих товарів та непрямих податків і зборів (податку на додану вартість, акцизного збору тощо).

Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) визначається шляхом вирахування з доходу від реалізації продукції, товарів, робіт, послуг наданих знижок, вартості повернутих раніше проданих товарів, доходів, що за договорами належать комітентам (принципалам тощо), та податків і зборів.

До складу інших операційних доходів включаються суми інших доходів від операційної діяльності підприємства, крім чистого доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), зокрема: дохід від операційної оренди активів; дохід від операційних курсових різниць; відшкодування раніше списаних активів; дохід від роялті, відсотків, отриманих на залишки коштів на поточних рахунках в банках, дохід від реалізації оборотних активів (крім фінансових інвестицій), необоротних активів, утримуваних для продажу, та групи вибуття тощо.

До складу фінансових доходів включаються дивіденди, відсотки та інші доходи, отримані від фінансових інвестицій (крім доходів, які обліковуються за методом участі в капіталі).

До складу інших доходів, зокрема, включаються дохід від реалізації фінансових інвестицій; дохід від неопераційних курсових різниць та інші доходи, які виникають у процесі господарської діяльності, але не пов`язані з операційною діяльністю підприємства.

Відповідно до п.10 Стандарту №15 дохід, пов`язаний з наданням послуг, визнається, виходячи зі ступеня завершеності операції з надання послуг на дату балансу, якщо може бути достовірно оцінений результат цієї операції.

Результат операції з надання послуг може бути достовірно оцінений за наявності всіх наведених нижче умов:

можливості достовірної оцінки доходу;

імовірності надходження економічних вигод від надання послуг;

можливості достовірної оцінки ступеня завершеності надання послуг на дату балансу;

можливості достовірної оцінки витрат, здійснених для надання послуг та необхідних для їх завершення.

Оцінка ступеня завершеності операції з надання послуг згідно з п.11 Стандарту №15 проводиться:

вивченням виконаної роботи;

визначенням питомої ваги обсягу послуг, наданих на певну дату, у загальному обсязі послуг, які мають бути надані;

визначенням питомої ваги витрат, яких зазнає підприємство у зв`язку із наданням послуг, у загальній очікуваній сумі таких витрат. Сума витрат, здійснених на певну дату, включає тільки ті витрати, які відображають обсяг наданих послуг на цю саму дату.

Якщо послуги полягають у виконанні невизначеної кількості дій (операцій) за визначений період часу, то дохід згідно з п.12 Стандарту №15 визначається шляхом рівномірного його нарахування за цей період (крім випадків, коли інший метод краще визначає ступінь завершеності надання послуг).

Якщо дохід (виручка) від надання послуг не може бути достовірно визначений, то він відповідно до п.13 Стандарту №15 відображається в бухгалтерському обліку в розмірі визначених витрат, що підлягають відшкодуванню.

То ж відсутність декларацій контрагентів із показниками про отриманий дохід чи збитки обґрунтовано враховано відповідачем для висновків про неможливість фактичного виконання ними правочинів для позивача.

Відповідно до п.5 Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку 11 "Зобов`язання", затвердженого наказом Міністерства фінансів України 31.01.2000 №20, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 лютого 2000 року за №85/4306 (далі Стандарт №11), зобов`язання визнається, якщо його оцінка може бути достовірно визначена та існує ймовірність зменшення економічних вигод у майбутньому внаслідок його погашення. Якщо на дату балансу раніше визнане зобов`язання не підлягає погашенню, то його сума включається до складу доходу звітного періоду.

У сукупності зі вказаними вище обставинами, відсутність основних засобів та інших необоротних активів, необхідних для здійснення господарської діяльності, свідчить про обґрунтованість висновків відповідача про безтоварність господарських операцій. Указані контрагенти позивача не є виробниками відповідного виду товарів і їх зареєстровані види діяльності не передбачають можливості їх отримання. Відсутність придбання підтверджена відсутністю придбання в інших постачальників цих контрагентів згідно з відомостями ЄРПН, у т.ч. послуг з оренди або власності об`єктів нерухомого майна, основних засобів та трудових ресурсів. То ж походження товару, з придбання якого позивач взяв податковий кредит, його переміщення від вказаних контрагентів не підтверджені сукупністю достатніх і достовірних доказів. Вказані обставини сукупно з відсутніми трудовими ресурсами для здійснення фінансово-господарської діяльності підтверджують доводи відповідача про безтоварність таких господарських операцій.

Посилання на відсутність обвинувальних вироків відповідає дійсним обставинам справи, але не спростовує фактів розслідування обставин, які, на думку правоохоронних органів, свідчать про ознаки ухилення визначеними суб`єктами господарювання від сплати податків в Україні.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Транзитний рух коштів на рахунках контрагентів не є достатнім доказом таких обставин та в сукупності зі вказаними вище фактами доводить мету штучного формування показників податкової звітності, отримання податкової вигоди.

Обґрунтованість висновків про безтоварність операцій та, як наслідок, про безпідставність взяття за їх рахунок податкового кредиту, підтверджується сукупністю вказаних вище обставин і фактів. Отже, донарахована відповідачем сума основного зобов`язання у зв`язку з цим правомірна.

Відповідно до ст.123 ПК України у редакції на дати прийняття спірного ППР вчинення платником податків діянь, що зумовили визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2 (крім випадків зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларованої до повернення з бюджету у зв`язку із використанням права на податкову знижку), 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 10 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування. Якщо ці діяння, передбачені пунктом 123.1 цієї статті, вчинені умисно, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Для донарахування штрафу у вказаному ППР відповідач дотримався вказаної норми з урахуванням обмежень відповідальності, визначених п.521 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України.

Отже, вказане ППР правомірне та скасуванню не підлягає.

Зважаючи на результат вирішеного спору, згідно з ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору за звернення до суду з позовною заявою розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 132-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОГО ВИРОБНИЧОГО КООПЕРАТИВУ КОЗАЦЬКИЙ (20240, Черкаська обл., Звенигородський р-н., с.Козацьке, вулиця Центральна, будинок 41; ) до Головного управління ДПС у Черкаській області (18002, м.Черкаси, вул.Хрещатик, буд.235; ) про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 28.11.2024 №18242/23-00-07-04-01 відмовити повністю.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

СуддяАнжеліка БАБИЧ

Повний текст рішення виготовлений і підписаний 20.02.2025.