Справа № 400/6394/24
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2025-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/6394/24
Головуючий в 1 інстанції: Ярощук В.Г.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2024 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, оформленого протоколом; визнання протиправним повідомлення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2024 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати протиправним та скасувати рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформленого протоколом комісії з надання відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації № 4 від 13 червня 2024 року, в частині відмови у наданні (оформленні) ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію;

- визнати протиправним повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_1 №8028 від 04.07.2024 року щодо відмови у наданні (оформленні) ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 прийняти рішення, яким надати ОСОБА_1 відстрочку від призову за мобілізацією на підставі абз. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію;

- постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону в частині протиправної відмови від надання ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію та у частині вручення ОСОБА_1 повістки на відправку №000199 без відповідного наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано рішення комісії з питань розгляду заяв про надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене протоколом засідання від 13.06.2024 № 4, в частині відмови у наданні (оформленні) ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу третього частини першої статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання йому відстрочки, подану ним у червні 2024 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Зазначене рішення набрало законної сили 25.11.2024 року, на виконання якого 12.12.2024 суд видав виконавчі листи.

23.12.2024 року до Миколаївського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, в якій представник просить визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови 12 грудня 2024 року ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі того, що у свідоцтвах про народження дітей позивач є батьком тільки однієї дитини; встановити судовий контроль за виконанням рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 1 жовтня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 у встановлений судом строк подати до Миколаївського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 1 жовтня 2024 року з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Зазначена заява обґрунтована тим, що 19.12.2024 позивач отримав повідомлення відповідача від 13.12.2024 № 16772, яким його проінформовано про рішення комісії, оформлене протоколом від 12.12.2024 № 52, про відмову в надані йому відстрочки від призову під час мобілізації, на особливий період. Підставою відмови зазначено те, що у свідоцтвах про народження дітей позивач є батьком тільки однієї дитини. В заяві зазначено, що виконуючи рішення суду у частині зобов`язання повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання йому відстрочки, подану ним у червні 2024 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні відповідач ухвалив рішення, яке ідентичне рішенню, оформленому протоколом засідання від 13.06.2024 № 4, яке судом визнано протиправним і скасовано. Зазначено, що позивач врахував, висновки суду, викладені у рішенні від 1.10.2024 року та надав до розгляду ТЦК та СП додатково довідку Харківського національного університету Повітняних Сил імені Івана Кожедуба №3/1837 від 08.10.2024 року про те, що курсант ОСОБА_2 навчається на 4 курсі факультету протиповітряної оборони Сухопутних військ згідно з наказом №1175 від 19.07.2021 року, актовий запис про народження доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та довідку Першого відділу ДВС у Вознесенському районі від 09.12.2024 року №98036 про те, що позивач є боржником у виконавчому провадженні №7262384 з виконання виконавчого листа №2-260 від 04.04.2008 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів у розмірі частки доходів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та заборгованості не має. Відтак, на думку заявника, комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 не врахована навіть та обставина, що ОСОБА_1 є рідним батьком двох (а не одного) дітей: доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 та сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 . Також, комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 не взято до уваги те, що сім`я ОСОБА_1 має статус багатодітної сім`ї, що підтвердженого посвідченням серія НОМЕР_1 , виданим 15.05.2014 управлінням соціального захисту населення Вознесенської міської ради. Зазначено, що відповідачу та суду позивачем надано беззаперечні докази факту перебування на утриманні позивача пасинків ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_6 ,, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_2 , 2004 р. н., ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

До вказаної заяви додано: копії довідки першого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області 09.12.2024 № 98036, повідомлення відповідача від 13.12.2024 № 16772, довідки Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедубва від 08.102.2024 № 3/1837, актового запису про народження ОСОБА_3 .

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви представниці ОСОБА_1 від 23.12.2024 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 01.10.2024 у справі № 400/6394/24.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про відмову у встановленні судового контролю, заяву задовольнити.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що мотиви, якими керувався суд ухвалюючи своє рішення від 24.12.2024 року свідчать про те, що суд фактично відмовився від ухваленого ним 1 жовтня 2024 року рішення, оскільки відмовляючи у встановленні судового контролю вказав, що позивачем до суду не було подано будь-яких доказів того, що його дружина не має можливості самостійно утримувати своїх неповнолітніх дітей, про відсутність у них діда, баби тощо. Апелянт зазначає, що суд в ухвалі від 24.12.2024 року не розглядав заяву про встановлення судового контролю та протиправність дій відповідача щодо ухвалення повторно рішення, ідентичного тому, мотивація та законність якого вже була оцінена судом 1 жовтня 2024 року. Вказує, що суд, навпаки, фактично переглянув власне рішення від 1 жовтня 2024 року та навів нову його мотивацію. Вказує, що комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 не взято до уваги те, що сім`я ОСОБА_1 має статус багатодітної сім`ї, що підтвердженого посвідченням серія НОМЕР_1 , виданим 15.05.2014 управлінням соціального захисту населення Вознесенської міської ради. Відтак, на думку апелянта, відповідачу та суду позивачем надано беззаперечні докази факту перебування на утриманні ОСОБА_1 пасинків ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_6 ,, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_2 , 2004 р. н., ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_5 . Також, апелянт вказує про умисне невиконання відповідачем рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 01.10.2024 року.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем до суду не надано.

Згідно з п.29 ч.1 ст. 294 КАС України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо: відмови у задоволенні заяви про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку, що у заяві про встановлення судового контролю представниця позивача фактично просить суд розглянути нові позовні вимоги з наданням нових доказів та документів, які не були предметом розгляду в адміністративній справі № 400/6394/24, а саме: протиправність рішення, оформленого протоколом від 12.12.2024 № 52.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України.

Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно частиною 2 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Обов`язковість судового рішення означає, що таке рішення буде виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (у точній відповідності із приписами мотивувальної та резолютивної частин рішення суду).

Згідно з положеннями частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 382-1 КАС України суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду.

За наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За змістом наведених норм підставою для зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення є обставини, які ставлять під сумнів виконання цим суб`єктом судового рішення. При цьому йдеться не про будь-якого суб`єкта владних повноважень і не про будь-який обов`язок, який може виникнути у зв`язку з набранням судовим рішенням законної сили, а саме про виконання відповідачем в адміністративній справі обов`язку (обов`язків), який (які) покладено на нього судовим рішенням.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2025 року у справі № 990/47/23.

Судами встановлено, що предметом розгляду в адміністративній справі № 400/6394/23 було правомірність (протиправність) рішення, оформлене протоколом засідання від 13.06.2024 № 4, яке було прийнято за результатами розгляду поданої у червні 2024 року відповідної заяви позивача.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2024 року визнано протиправним і скасовано рішення комісії з питань розгляду заяв про надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене протоколом засідання від 13.06.2024 № 4, в частині відмови у наданні (оформленні) ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу третього частини першої статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання йому відстрочки, подану ним у червні 2024 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

З матеріалів справи вбачається, що виконуючи рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 01.10.2024 року у добровільному порядку комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно розглянуто заяву та документи ОСОБА_1 щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та протоколом №52 від 12.12.2024 року комісія ухвалила рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Підставою відмови зазначено те, що у свідоцтвах про народження дітей позивач є батьком тільки однієї дитини.

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

Відповідно до ч.2 ст. 383 КАС України у такій заяві зазначаються:1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

Згідно до ч. 6 ст. 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Апеляційний суд наголошує, що положення ст. ст. 382-383 КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є невиконання судового рішення, яке стало наслідком протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, на якого покладений обов`язок щодо його виконання.

Аналізуючи вищезазначені норми права, колегія зазначає, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами ст.383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.

Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів ст. ст. 382-383 КАС України вбачається за можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.

Колегія суддів звертає увагу, що виконання судового рішення, яким на відповідача покладено обов`язок повторно розглянути заяву та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, забезпечується шляхом подання заяви в порядку ст. 382, 383 КАС України.

У такий спосіб суд, який ухвалив рішення, здійснює судовий контроль за його виконанням. При цьому суд не вирішує спору повторно, а лише усуває перешкоди на шляху виконання вже прийнятого раніше рішення. Потреба судового контролю може бути зумовлена, зокрема, невиконанням відповідачем судового рішення, яким його зобов`язано розглянути заяву з урахуванням висновків суду; неприйняттям рішення у належній формі; іншими діями та бездіяльністю, що свідчать про ухилення суб`єкта владних повноважень від виконання судового рішення.

При цьому колегія суддів зауважує, що здійснюючи судовий контроль, суд не може змінювати резолютивну частину рішення, яке виконується.

Необхідність звернення до суду з новим позовом про зобов`язання суб`єкта владних повноважень ухвалити конкретне рішення на користь позивача, як виняток, може виникнути, якщо суб`єкт владних повноважень ухвалить рішення за результатами повторного розгляду, яким особі повторно буде відмовлено без врахування висновків суду або з інших підстав, яким суд не надавав оцінки раніше.

З матеріалів справи вбачається, що у заяві від 23.12.2024 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, представник позивача просить визнати протиправним рішення комісії, оформлене протоколом від 12.12.2024 № 52, яке прийнято на виконання рішення суду.

При цьому, протиправність цього рішення фактично обґрунтовує новими доказами, які не досліджувались судом при розгляді позовної заяви, зокрема, наявність у позивача другої рідної неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , а також знаходження на утриманні позивача пасинка ОСОБА_2 , 2004 р.н. Колегією суддів встановлено, що цим обставинам не надавалась оцінка в рішенні Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2024 року, докази надані позивачем на підтвердження своєї позиції судом не досліджувались.

Судами встановлено, підтверджується матеріалами справи, та не заперечується позивачем, що ІНФОРМАЦІЯ_8 19 грудня 2024 року було повідомлено позивача, що на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 01.10.2024 року комісією прийнято рішення, яке оформлено протоколом №52 від 12.12.2024 року про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в частині повторного розгляду заяви позивача виконано, та прийнято нове рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, у зв`язку з чим, правильним є висновок суду першої інстанції, що у заяві про встановлення судового контролю, позивач фактично просить суд розглянути нові позовні вимоги, які не були предметом розгляду в адміністративній справі № 400/6394/24, а саме: протиправність нового рішення, оформленого протоколом від 12.12.2024 № 52.

Колегія судді зауважує, що у своїй заяві заявник не навів обставин та не надав доказів, які б свідчили про протиправність рішень, дій чи бездіяльності відповідача, вчинених саме на виконання рішення суду від 01.10.2024 року у справі №400/6394/24, або порушення прав позивача, підтверджених цим рішенням суду, а у разі незгоди, на думку завника, з результатом розгляду його заяви на виконання рішення суду у справі №400/6394/24, він має право звернутися до адміністративного суду з позовом в передбаченому КАС України порядку.

Відповідно до п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 р., заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що ухвала Миколаївського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній ухвалі, у зв`язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик