Справа № 946/9827/24
Суддя: Адамов А. С.
Дата ухвалення: 2025-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 946/9827/24
Провадження № 2-а/946/25/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2025 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Адамова А.С.,

за участю: секретаря судового засідання Тюміної О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання постанови протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження по справі, -

В С Т А Н О В И В:

06.12.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить: поновити пропущений строк на оскарження постанови №1/10705 від 15.10.2024року; постанову № 1/10705 від 15.10.2024р. ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210 КУпАП в розмірі 17000 грн. скасувати; провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, - за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що 10.10.2024 року о 18 год. 30 хв. працівниками поліції його було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 . В приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 йому повідомили, що начебто він порушив правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, проте в чому саме полягало порушення, його не повідомили. Так, 26.11.2024 року засобами поштового зв`язку він отримав Постанову №1/10705 від 15.10.2024 року, складену відносно нього т.в.о начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_3 , по справі про адміністративне правопорушення, в якій зазначено, що «10» жовтня 2024 року приблизно о 18 год. 30 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_2 працівниками поліції було доставлено громадянина ОСОБА_1 як такого, що порушив правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а саме: не пройшов військово-лікарську комісію. Таким чином, громадянин ОСОБА_4 порушив Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а саме пп.4 п.1, відповідальність за яке передбачена частиною 3 статті 210 КУпАП. Вважає, що постанова №1/10705 від 15.10.2024 року про адміністративне правопорушення не містить жодної інформації про обставини вчиненого правопорушення, зібрані під час розгляду справи про адміністративні правопорушення докази, на підставі яких уповноважена особа прийшла до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.210 КУпАП, тому вважає дану постанову незаконною, та такою що підлягає скасуванню, а адміністративна справа - закриттю. Постанова винесена з порушенням норм Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зокрема, в постанові відсутня інформація про докази, які підтверджують винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення. Оскаржувана постанова не містить жодної інформації про обставини вчиненого правопорушення, про зібрані під час розгляду справи про адміністративні правопорушення докази, на підставі яких уповноважена особа прийшла до висновку про винуватість позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.210 КУпАП. В оскаржуваній постанові №1/10705 від 15.10.2024 року не вказані дата, час та місце скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.210 КУпАП. Йому направлення на проходження ВЛК до 10.10.2024 року не видавалось, картка обстеження не складалась, а коли його співробітники ІНФОРМАЦІЯ_2 провели по лікарям, він пройшов, не відмовлявся, не зважаючи на те, що без милиць він не міг пересуватись. Фактичного розгляду адміністративної справи про скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.210 КУпАП 15.10.2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 не було, його не повідомили про дату та час розгляду справи, чим посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_2 порушили його право на захист.

Ухвалою судді від 11 грудня 2024 року адміністративний позов залишено без руху, оскільки не надано відповідних доказів поважності причин пропуску строку на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення.

Ухвалою судді від 17 грудня 2024 року відкрито спрощене провадження.

Ухвалою суду від 25 грудня 2024 року витребувано докази по справі.

Згідно відзиву ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16.01.2025 року на адміністративний позов ОСОБА_1 , відповідач позов не визнає, вважає заявлені вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Спірні відносини виникли в період дії воєнного стану. Так, 23.04.2024 року за рішенням керівника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 отримав картку обстеження та медичного огляду щодо визнання придатності до військової служби. У зв`язку з тим, що позивач 23.04.2024 року після отримання в ІНФОРМАЦІЯ_3 картки обстеження та медичного огляду для визнання придатності до військової служби втік та не пройшов медичний огляд, за порушення пп.4 п.1 ст. 210 КУпАП ІНФОРМАЦІЯ_3 було направлено звернення до Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області від 24.04.2024р. №4/3866 щодо розшуку та доставки позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 для притягнення його до адміністративної відповідальності. 10.10.2024 року на підставі приписів ч. 3 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» працівниками поліції було доставлено ОСОБА_1 , який перебував з 24.04.2024 року у розшуку за зверненням ІНФОРМАЦІЯ_2 №4/3866 від 24.04.202 року, та складено протокол про адміністративне правопорушення від 10.10.2024 №436 за порушення пп.4 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Додаток 2 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ №1487 від 30 грудня 2022 року (з наступними змінами), відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст.210 КУпАП. Під час складення протоколу №436 від 10.10.2024р. позивач жодних зауважень, заперечень, пояснень не надавав. 15.10.2024 року ТВО начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянуто адміністративну справу про адміністративне правопорушення, скоєне ОСОБА_1 , та винесено постанову по справі від 15.10.2024 року №1/10705, яка була направлена засобами «Укрпошта». Постанова по справі про адміністративне правопорушення №1/10705 від 15.10.2024 року винесена ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно позивача в межах повноважень, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте його представник надав суду заяву, якою просив справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду відзив на позовну заяву, яким просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 10.10.2024 командиром роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 капітаном ОСОБА_5 складено протокол №436 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 КУпАП, в якому зазначено, що 10.10.2024 року о 18 год. 30 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_2 працівниками поліції було доставлено громадянина ОСОБА_1 як такого, що порушив правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а саме не пройшов військово-лікарську комісію. Також в протоколі вказано, що, такими діями громадянин ОСОБА_1 порушив Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а саме п.п. 4, п 1, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.

15.10.2024 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_6 у відношенні до ОСОБА_1 було прийнято постанову №1/10705 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП, якоюна ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн.

В оскаржуваній постанові №1/10705 від 15.10.2024 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП відносно ОСОБА_1 зазначено, що 10.10.2024 року о 18 год. 30 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_2 працівниками поліції було доставлено громадянина ОСОБА_1 як такого, що порушив п.п. 4, п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а саме не пройшов військово-лікарську комісію, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до п.п. 4 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Додаток 2 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ №1487 від 30 грудня 2022 року (з наступними змінами) призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні проходити медичний огляд та лікування в закладах охорони здоров`я згідно з рішеннями комісій з питань взяття на військовий облік, направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарських комісій районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я СБУ, а у розвідувальних органах - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії розвідувальних органів.

Частиною 1 ст. 210 КУпАП передбачено, що порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку тягне за собою накладення штрафу від тридцяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 2 ст. 210 КУпАП передбачено, що повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 3 ст. 210 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно з ст. 1 Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовий обов`язок: захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями (ч. 2, ст. 1 ЗУ №2232-ХІІ від 25 березня 1992 року).

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку (ч. З ст.1 ЗУ № 2232-ХІ1 від 25 березня 1992 року).

За визначенням у Законі України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24,02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на теперішній час.

Працівники ТЦК та СП є державними службовцями і на них поширюється дія Закону «Про державну службу». Стаття 8, ч. 1 Закону України «Про державну службу» визначає основні обов`язки державного службовця, зокрема: 1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Правила військового обліку визначені у Додатку № 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022. (далі - Правила) на виконання вимог ч. 5 ст. 33 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Підпунктом 2 пункту 1 Додатку 2 «Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» Порядку №1487 визначено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно з ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, серед іншого, прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Службі зовнішньої розвідки України; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.

Відповідно до п.1.1 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, що затверджений наказом Міністра оборони України 14.08.2008 №402 (далі Положення) медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема, до військової служби допризовників, призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів ) резервісти).

Згідно п.1.4 Розділу II Положення про медичний огляд громадян, зазначених у пункті 1.2 розділу І цього Положення та допризовників, проводиться в порядку, визначеному таблицею відповідно до п. 10 якої резервісти, військовозобов`язані, які призиваються та проходять воєнні навчальні (перевірочні) та спеціальні збори осіб рядового сержантського, старшинського та офіцерського складу; призиваються та проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період проходять медичний огляд у ВЛК ТЦК та СП. гарнізонні (госпітальні) ВЛК.

Відповідно до п.п.4 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів Додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487 призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні проходити медичний огляд та лікування в закладах охорони здоров`я згідно з рішеннями комісій з питань приписки, призовних комісій або військово-лікарських комісій районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я СБУ, а у Службі зовнішньої розвідки за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки.

Як вбачається з оскарженої постанови та матеріалів справи, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він не пройшов військово-лікарську комісію, проте доказів щодо вручення позивачу повістки про виклик його до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження не надано.

Окрім протоколу №436 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 КУпАП та постанови №1/10705 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. суду не надано жодних належних та допустимих доказів вчиненого правопорушення.

Відсутні будь-які докази, що позивач викликався до ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримував повістку для проходження ВЛК.

На обґрунтованість позиції позивача вказує той факт, що повістку йому не було вручено. На ухвалу суду від 25 грудня 2024 року про витребування від відповідача щодо надання повістки на ім`я ОСОБА_1 , документів, що підтверджують отримання ОСОБА_1 повісток чи документів, що підтверджують відмову ОСОБА_1 від отримання повістки, суду не надано.

В матеріалах справи наявне звернення ІНФОРМАЦІЯ_2 №4/3866 від 24.04.2024 року до Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області з відміткою, що ОСОБА_1 втік під час направлення до ВЛК, проте це не може враховуватися належним доказом.

Однак як вбачається з аналізу чинного законодавства не може йти мова про вчинення позивачем правопорушення у формі неявки ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження ВЛК, якщо відповідачем не надано жодних доказів повідомлення позивача про необхідність даної явки.

Позицію позивача з цього приводу не спростовано. Будь-яких доказів завчасного повідомлення позивача та його неявки без поважних причин за отриманою повісткою про виклик до відповідного РТЦК суду не надано та про їх наявність не повідомлено.

Одна тільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідна позиція викладена в постанові Верховного суду від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17.

Вказаним вище спростовується факт порушення позивачем правил військового обліку та наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 44 КАС України визначено, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки. Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до практики ЄСПЛ, справи про адміністративні правопорушення є кримінальними для цілей застосування Конвенції. Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Отже, звертаючись до суду з позовом про захист своїх прав, позивач обтяжений обов`язком довести "небезпідставність" своїх доводів щодо порушеного права за захистом якого він звернувся до суду, надавши відповідні докази. А на відповідача покладається тягар доведення правомірності своїх заперечень проти позову.

Відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, довести факт вчинення позивачем порушення вимог ч.10 ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», пп.2, п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022 року Додаток 2 відповідними доказами.

Однак відповідач як суб`єкт владних повноважень, не довів суду правомірність свого рішення.

Положеннями ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Аналогічна правова позиція викладена Верховим Судом у постанові від 14.03.2018 р. у справі № 760/2846/17.

Висновки Верховного Суду є обов`язковими для застосування, а причини відступу від вказаних вище висновків судом не встановлені.

Отже, відповідачем в даному випадку не надано належних доказів на підтвердження наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.210 КУпАП.

Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як встановлено судом оскаржена постанова ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 від 15.10.2024 року за №1/10705 таким вимогам не відповідає, а отже підлягає скасуванню.

Аналізуючи всі доводи учасників справи, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України», «Проніна проти України» та «Серявін та інші проти України»: принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосудця, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що решта аргументів (доводів) сторін, на вирішення спірних правовідносин не впливають та не мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи, що відповідачем не було надано допустимого, достовірного та достатнього доказу, який міг би підтвердити правомірність оскаржуваного позивачем рішення, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 72, 75, 76, 77, 241, 268, 269, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання постанови протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження по справі задовольнити.

Скасувати постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 від 15.10.2024 року за №1/10705 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до адміністративного суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: А.С.Адамов