Справа № 380/18427/21
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 рокуЛьвівСправа № 380/18427/21 пров. № А/857/32601/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Онишкевича Т.В., Сеника Р.П.,

за участі секретаря судового засідання Демчик Л.Р.,

представника позивача: не з`явився,

представника відповідача-1: Кміть М.Б.,

представника відповідача-2: Кміть М.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційні скарги Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), Міністерства юстиції України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2024 року у справі № 380/18427/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Західного міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Львів), Міністерства юстиції України про зобов`язання до вчинення дій,

суддя в 1-й інстанції Москаль Р.М.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення - м. Львів,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

До Львівського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Міністерства юстиції України (далі відповідач-1), Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (далі відповідач-2) з такими вимогами:

- стягнути з Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24.12.2020 по 20.10.2021;

- стягнути з Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період невиконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2021 у справі 380/876/21 провадження №А857/14610/21 з 21.10.2021 по дату постановлення рішення суду у цій справі;

- стягнути із Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань у розмірі середньомісячної заробітної плати.

Змінені позовні вимоги ОСОБА_1 були прийняті судом першої інстанції в редакції поданої заяви від 09.03.2022 (том 1 а.с. 184-185),в якій позивачка позивачка виклала свої вимоги в такій редакції:

- стягнути з Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28.10.2020 по 20.10.2021 та середній заробіток за час вимушеного прогулу з 22.12.2021 по 21.02.2022;

- стягнути з Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період невиконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2021 у справі №380/876/21 пров.№А857/14610/21 з 21.10.2021 по 21.12.2021;

- стягнути із Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на користь ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань на підставі заяви від 23.11.2020.

- стягнути з Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань на підставі заяви від 28.12.2021.

Суд першої інстанції ухвалою від 06.05.2022 роз`єднав позовні вимоги ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) щодо стягнення середнього заробітку та щодо стягнення матеріальної допомоги в самостійні провадження; в провадженні справи № 380/18427/21 суд першої інстанції розглядав позовні вимоги до відповідачів про стягнення на користь ОСОБА_1 :

- середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 28.10.2020 по 20.10.2021 та з 22.12.2021 по 21.02.2022;

- середнього заробітку за період невиконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2021 у справі №380/876/21 пров.№А857/14610/21 з 21.10.2021 по 21.12.2021.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15.11.2024 року адміністративний позов задоволено частково.

Стягнуто з Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 71024 (сімдесят одна тисяча двадцять чотири) гривні 98 коп. (до утримання податків та інших обов`язкових платежів).

Стягнуто з Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду в сумі 12279 (дванадцять тисяч двісті сімдесят дев`ять) гривень 08 коп. (до утримання податків та інших обов`язкових платежів).

З висновкам суду першої інстанції не погодились відповідачі - Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Львів) та Міністерство юстиції України, оскільки вважади, що судом першої інстанції здійснена неправильна оцінка з`ясованих обставин справи та неправильно застосовано норми матеріального права.

Зокрема, Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Львів) не погодилось з рішенням суду першої інстанції та вважало, що при прийнятті оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки, що викладені в оскаржуваному рішенні суду не відповідають дійсним обставинам справи. Апелянт зазначив, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні покликається на постанову Верховного суду України від 09.08.2022 у справі №380/876/21 однак, не враховує преюдиційні факти, встановлені Верховним Судом при прийнятті оскаржуваного рішення.

Наказом Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 21.02.2022 №390/К (з врахуванням наказу від 22.02.2022 №402/К) ОСОБА_1 призначено 22.02.2022 на посаду начальника Франківського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в порядку переведення з посади начальника Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області. Проте, не погодившись із постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2021 у справі №380/876/21, Західне міжрегіональне управління юстиції (м. Львів) подало касаційну скаргу. Верховний Суд 09.08.2022 виніс постанову у справі № 380/876/21, яким скасував постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2021 та залишив у силі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01.07.2021 у цій справі. У зв`язку з цим, якщо судове рішення після його виконання скасовано, під час нового розгляду справи у позові відмовлено, зобов`язання, вчиненні під час виконання рішення суду, мають бути повернуті до первісного стану, що передував виконанню рішення. Чинність наказу про поновлення на роботі працівника припиняється з дати його видання і трудові відносини, що були укладені відповідно до цього наказу, вважаються такими, що не відбулись. Відтак, на виконання постанови Верховного Суду від 09.08.2022 у справі №380/876/21 Мін`юстом видано 02.11.2022 наказ № 4874/5 «Про скасування наказу», МЮУ від 22.12.2021 № 3186/к «Про поновлення» ОСОБА_1 з 24.12.2020 на посаді начальника Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області. Отже, з врахуванням висновків Верховного Суду у справі № 380/876/21, період перебування ОСОБА_1 на посаді начальника Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області з 24.12.2020 по 21.02.2022 є незаконним, а тому позивач не може вважатись такою, що перебувала у трудових відносинах з відповідачами. Суд визнав правомірним звільнення згідно наказу Міністерства юстиції України від 16.12.2020 № 3767/к «Про звільнення» ОСОБА_1 з посади начальника Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області 23.12.2020 відповідно до пункту 11 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу» у зв`язку з ліквідацією державного органу з припиненням державної служби, а отже, рішення (наказ) про поновлення на роботі втрачає свою силу, а відповідно і всі інші накази, які були прийняті відповідно і на підставі цього наказу. У зв`язку із скасуванням наказу, який був підставою для видання наказу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 22.02.2022 №390/К «Про призначення» та від 22.02.2022 №402/к «Про внесення змін до наказу від 21.02.2022 №390/К «Про призначення ОСОБА_1 », відповідач Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Львів) видав наказ від 03.11.2022 №2900/К «Про скасування наказів».

Відтак, апелянт - Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Львів) зазначає про те, що із скасуванням постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2021 у справі №380/876/21 правові підстави для прийняття наказів, якими ОСОБА_1 було поновлено на посаді, відпали, а накази, прийняті на її підставі, підлягали скасуванню. Чинність наказу про поновлення на роботі працівника припиняється з дати його видавання і трудові відносини, що були укладені відповідно до цього наказу, вважаються такими, що не відбулися. Просять врахувати висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 22 лютого 2024 року у справі №460/1984/20 де суд зазначив, що якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення. Відтак, просять апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову якою відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Міністерство юстиції України у поданій апеляційній скарзі зазначає про те, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини та не враховано преюдиційні факти, встановлені у постанові Верховного Суду від 09.08.2022 у справі №380/876/21, що мають значення для розгляду цієї справи, неправильно застосовано норми матеріального права, висновки, що викладені в оскаржуваному рішенні суду не відповідають дійсним обставинам справи. Вказане, відповідно до статті 317 КАС України є підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення у справі про відмову у задоволенні позовних вимог.

На виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2021 Міністерство юстиції України видало наказ від 22.12.2021 № 3186/к «Про поновлення», відповідно до якого скасовано наказ від 16.12.2020 № 3767/к «Про звільнення» та поновлено ОСОБА_1 з 24.12.2020 на посаді начальника Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області. Надалі, Міністерство юстиції України прийняло наказ від 21.02.2022 №217/к «Про звільнення», яким ОСОБА_1 звільнено з посади начальника Самбірського міськрайонного управління Львівської області за переведенням для подальшої роботи на посаді начальника Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 КЗпП України. Підставою видання цього наказу була особиста заява ОСОБА_1 . Наказом Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) від 21.02.2022 №390/К (із врахуванням наказу від 22.02.2022 №402/К) ОСОБА_1 призначено 22.02.2022 на посаду начальника Франківського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) в порядку переведення з посади начальника Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області. Однак, Касаційний адміністративний суд Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги у справі № 380/876/21 09.08.2022 року скасував постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2021, а рішення суду першої інстанції від 01.07.2021 у справі № 380/876/21 про відмову в задоволенні позову залишив у силі. Тобто, рішення суду касаційної інстанції у спорі, який виник, є правоскасувальним (правоприпиняючим) юридичним фактом, із настанням якого трудові правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем на підставі судового рішення, яке скасовано касаційним судом, припинилися. Суд визнав правомірним звільнення згідно наказу Міністерства юстиції України від 16.12.2020 № 3767/к «Про звільнення» ОСОБА_1 з посади начальника Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області 23.12.2020 відповідно до пункту 11 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу» у зв`язку з ліквідацією державного органу з припиненням державної служби, а отже, рішення (наказ) про поновлення на роботі втрачає свою силу, а відповідно і всі інші накази, які були прийняті відповідно і на підставі цього наказу. Відтак, у зв`язку із скасуванням постанови, що стала підставою для поновлення ОСОБА_1 - правові підстави для прийняття наказів, якими позивачку було поновлено на посаді, переведено - відпали, а накази, прийняті на підставі судового рішення, підлягають скасуванню.

На виконання постанови Верховного Суду від 09.08.2022 у справі №380/876/21 Мін`юстом видано 02.11.2022 наказ № 4874/5 «Про скасування наказу», яким скасовано наказ Мін`юсту від 22.12.2021 № 3186/к «Про поновлення» ОСОБА_1 з 24.12.2020 на посаді начальника Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області. Наказом Міністерства юстиції України від 02.11.2022 №4893/5 скасовано наказ Міністерства юстиції України від 21.02.2022 №217/к «Про звільнення». У зв`язку із скасуванням наказу, який був підставою для видання наказу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) від 22.02.2022 №390/К «Про призначення» та від 22.02.2022 №402/к «Про внесення змін до наказу від 21.02.2022 №390/К «Про призначення ОСОБА_1 », Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Львів) видав наказ від 03.11.2022 №2900/К «Про скасування наказів». Отже, з врахуванням висновків Верховного Суду у справі № 380/876/21, правові підстави для прийняття наказів, якими ОСОБА_1 було поновлено на посаді, відпали, а накази, прийняті на її підставі, підлягали скасуванню, а відтак період перебування ОСОБА_1 на посаді начальника Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області з 24.12.2020 по 21.02.2022 є незаконним, а тому позивач не може вважатись такою, що перебувала у трудових відносинах Міністерством юстиції України. З огляду на все вищенаведене, ОСОБА_1 не була звільнена з посади, а наказ про призначення ОСОБА_2 на роботі скасований на підставі судового рішення. Чинність наказу про поновлення на роботі працівника припиняється з дати його видавання і трудові відносини, що були укладені відповідно до цього наказу, вважаються такими, що не відбулися. Чинність наказу про поновлення на роботі працівника припиняється з дати його видавання і трудові відносини, що були укладені відповідно до цього наказу, вважаються такими, що не відбулися. Вказані обставини, на думку апелянта Міністерства юстиції України є доказом порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просять апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову якою відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Позивач не прибула в судове засідання, клопотань чи інших звернень до суду апеляційної інстанції не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянтів, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційні скарги слід задовольнити частково з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи про те, що ОСОБА_1 проходила державну службу на посаді начальника Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області.

Міністерство юстиції України прийняло наказ від 27.10.2014 № 2331/к «Про звільнення ОСОБА_1 » про звільнення позивачки із займаної посади.

Головне управління юстиції у Львівській області прийняло наказ від 27.10.2014 №1672/к «Про оголошення наказу Міністерства юстиції України від 27.10.2014 р. №2331/к «Про звільнення ОСОБА_3 », відповідно до якого на підставі наказу Міністерства юстиції України від 27.10.2014 №2331/к «Про звільнення ОСОБА_1 » звільнено ОСОБА_1 , начальника Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області, із займаної посади за пунктом 1 статті 41 КЗпП України за одноразове грубе порушення трудових обов`язків.

Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 11.02.2016 № 99 «Про реформування територіальних органів Міністерства юстиції та розвиток системи надання безоплатної правової допомоги», відповідно до якого прийнято рішення про ліквідацію територіальних підрозділів Міністерства юстиції районного/міського рівня як юридичних осіб публічного права, в т.ч. Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області.

Львівський окружний адміністративний суд прийняв постанову від 29.03.2016 у справі №813/7679/14 (залишена без змін на підставі ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.11.2016 та ухвали Вищого адміністративного суду України від 21.11.2017), якою позов ОСОБА_1 задовольнив, визнав протиправним і скасував наказ Міністерства юстиції України від 27.10.2014 №2331/к «Про звільнення ОСОБА_1 » та поновив її на посаді з 28.10.2014. Постанова суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області звернута судом до негайного виконання.

23.05.2016 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис №1000044 про рішення щодо припинення Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області.

22.11.2019 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області (підстава державна реєстрація припинення юридичної особи в результаті ліквідації), правонаступником є Головне територіальне управління юстиції у Львівській області.

Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 09.10.2019 № 870 «Деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції», відповідно до якого прийнято рішення про ліквідацію територіальних органів Міністерства юстиції обласного рівня як юридичних осіб публічного права (в т.ч. Головного територіального управління юстиції у Львівській області) та утворення як юридичних осіб публічного права міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції (в т.ч. Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Львів)).

Міністр юстиції України прийняв наказ від 28.10.2020 № 3275/к, на виконання ухвали Вищого адміністративного суду України від 21.11.2017 у справі № 813/7679/14, ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.11.2016 у справі №876/6577/16 скасував наказ Міністерства юстиції України від 27.10.2014 №2331/к «Про звільнення ОСОБА_1 », а Державному секретарю доручив вжити заходів щодо поновлення ОСОБА_1 з 28.10.2014 на посаді начальника Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області.

Державний секретар Міністерства юстиції України прийняв наказ від 28.10.2020 №3276/к, на виконання ухвали Вищого адміністративного суду України від 21.11.2017 у справі №813/7679/14, ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.11.2016 у справі №876/6577/16, постанови Львівського окружного адміністративного суду від 29.03.2016 у справі №813/7679/14, наказу Міністерства юстиції України від 28.10.2020 № 3275/к «Про скасування наказу» з 28.10.2014 поновив ОСОБА_1 на посаді начальника Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області

Міністерство юстиції України листом від 29.10.2020 № 8776/14.3/-20 «Про ознайомлення з наказами та попередження про наступне звільнення» попередило ОСОБА_1 про припинення державної служби на підставі п.1-1 ч.1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» у зв`язку з ліквідацією державного органу та звільнення із займаної посади не раніше ніж через 30 календарних днів з дня попередження та направило для ознайомлення копії наказів Міністерства юстиції від 28.10.2020 № 3275/к «Про скасування наказу» та від 28.10.2020 № 3276/к «Про поновлення».

Голова ліквідаційної комісії Головного територіального управління юстиції у Львівській області прийняв наказ №100/К від 29.10.2020 «Про оголошення наказу Міністерства юстиції України від 28.10.2020 №3276/к» «Про поновлення»», відповідно до якого вирішено поновити ОСОБА_1 з 28.10.2014 на посаді начальника Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області.

Міністерство юстиції України 16.12.2020 видало наказ №3767/к «Про звільнення», відповідно до якого звільнено ОСОБА_1 з посади начальника Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області 23.12.2020 відповідно до пункту 1-1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» у зв`язку з ліквідацією державного органу з припиненням державної служби.

З метою організації виконання наказу Міністерства юстиції України державний секретар Міністерства юстиції України дав письмове доручення голові ліквідаційної комісії з ліквідації Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_4 забезпечити ознайомлення та вручення ОСОБА_1 копії наказу Міністерства юстиції України від 16.12.2020 № 3667/к «Про звільнення»; проведення повного розрахунку з позивачем ОСОБА_1 належне оформлення та видачу трудової книжки.

Голова ліквідаційної комісії Головного територіального управління юстиції у Львівській області прийняв наказ №101/К від 17.12.2020 «Про оголошення наказу Міністерства юстиції України від 16.12.2020 №3767/к» «Про звільнення»», відповідно до якого вирішено звільнити ОСОБА_1 з посади начальника Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області 23.12.2020 відповідно до підпункту 1-1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» з припиненням державної служби у зв`язку із ліквідацією державного органу.

31.03.2021 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення Головного територіального управління юстиції у Львівській області (підстава державна реєстрація припинення юридичної особи в результаті ліквідації).

В подальшому, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовними вимогами про визнання протиправними та скасування наказу Міністерства юстиції України №3767/ к від 16.12.2020 «Про звільнення», наказу Головного територіального управління юстиції у Львівській області №101/к від 17.12.2020 «Про оголошення наказу Міністерства юстиції України від 16.12.2020 №3767/к «Про звільнення», поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області з 23.12.2020. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 01.07.2021 у справі №380/876/21 ОСОБА_1 відмовлено у задоволені позовних вимог повністю.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01.07.2021 скасовано та прийнято нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю:

- визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України № 3767/к від 16.12.2020 «Про звільнення»; визнано протиправним та скасовано наказ Головного територіального управління юстиції у Львівській області № 101/к від 17.12.2020 «Про оголошення наказу Міністерства юстиції України від 16.12.2020 № 3767/к «Про звільнення»;

- поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області з 24.12.2020.

Державний секретар Міністерства юстиції України 22.12.2021 видав наказ № 3186/к «Про поновлення», відповідно до якого на виконання рішення суду від 01.07.2021 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2021 у справі №380/876/21 вирішив скасувати наказ від 16.12.2020 № 3767/к «Про звільнення» та поновити ОСОБА_1 з 24.12.2020 на посаді начальника Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області.

Надалі Державний секретар Міністерства юстиції України прийняв наказ від 22.02.2022 №217/к «Про звільнення», на підставі якого ОСОБА_1 звільнено з посади начальника Самбірського міськрайонного управління Львівської області 21.02.2022 за переведенням для подальшої роботи на посаді начальника Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 КЗпП України; підставою видання цього наказу вказано особисту заяву ОСОБА_1 та лист Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 16.02.2022 №10-07/22/333.

Наказом Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) №390/К (із врахуванням наказу від 22.02.2022 №402/К) ОСОБА_1 призначено 22.02.2022 на посаду начальника Франківського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) в порядку переведення з посади начальника Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області.

Постановою Верховного Суду від 09.08.2022 у справі № 380/876/21 касаційну скаргу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) задоволено - постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року скасовано, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01 липня 2021 року залишено в силі.

Оцінюючи встановлені обставини справи суд першої інстанції прийшов до висновку, що незважаючи на прийняття Верховним Судом від 09.08.2022 у справі № 380/876/21 про скасування постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року та залишення рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01 липня 2021 року в силі щодо оцінки правильності звільнення згідно наказу Міністерства юстиції України від 16.12.2020 № 3767/к «Про звільнення» ОСОБА_1 з посади начальника Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області 23.12.2020 відповідно до пункту 11 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу» у зв`язку з ліквідацією державного органу з припиненням державної служби, є підстави для стягнення ряду сум з відповідачів .

Суд першої інстанції вважав, що період з 24.12.2020 по 20.10.2021 є вимушеним прогулом, що підлягає оплаті роботодавцем Західним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Львів) (правонаступником Головного територіального управління юстиції у Львівській області), відповідно до якої середній заробіток за цей період становить 48572,40 грн. (том 2 а.с.45).

Період з 21.10.2021 по 21.12.2021 є періодом затримки виконання рішення суду, а розмір середньої заробітної плати для обчислення часу затримки виконання рішення суду буде обчислюватися так само, як і розмір середньої заробітної плати для обчислення вимушеного прогулу, відповідно до якої середній заробіток за цей період становить 12279,08 грн., ця сума повинна стягуватися з роботодавця;

Період з 22.12.2021 (наказ №3186/к про поновлення) по 21.02.2022 (наказ №217/к про звільнення в порядку переведення до Франківського ВДВС з 22.02.2022) є періодом, протягом якого ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з роботодавцем Західним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м.Львів), тому не є вимушеним прогулом.

Суд першої інстанції вважав, що в період з 28.10.2020 по 23.12.2020 ГТУЮ у Львівській області, а в період з 22.12.2021 по 21.02.2022 Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Львів) не виплачували ОСОБА_1 заробітну плату, не обліковували її робочий час та не покладали на неї тимчасове виконання обов`язків за будь-якою посадою, що перебувала в штаті роботодавця, допоки не буде врегульовано питання про переведення позивачки з ліквідованої посади на існуючу або про звільнення зі служби за відсутності згоди/можливості переведення. Оскільки в згадані періоди, попри формальне поновлення позивачки на роботі шляхом видачі відповідних наказів Міністерства, її фактично не допустили до роботи, не визначили тимчасових обов`язків до вирішення питання щодо переведення з ліквідованої посади, та не виплачували заробітну плату, то суд дійшов висновку, що з роботодавця за ці періоди також слід стягнути на користь позивачки середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Покликаючись на довідки про складові заробітної плати ОСОБА_1 , які були долучені Західним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції України станом на 30.05.2022 (том 2 а.с.45 ) суд першої інстанції прийшов до висновку про стягнення коштів з Головного територіального управління юстиції у Львівській області, правонаступником якого є Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Львів) наступних нарахувань в розмірі 71024,98 грн. (48572,40 + 9762,10 + 12690,48) із Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів).

Правову позицію стосовно самостійного вибору особи, на яку буде покладено відповідальність, суд першої інстанції обґрунтував тим, що позивачка просила стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з Міністерства юстиції України, проте за результатом вирішення судового спору суд першої інстанції застосував статтю 9 КАС України. Адміністративний суд на підставі частини другої статті 9 КАС України має повноваження вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вирішуючи питання про стягнення з Міністерства юстиції України середнього заробітку за час затримки виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду №380/876/21 від 20.10.2021 суд першої інстанції вважав, що при вирішенні питання про відповідальність роботодавця/уповноваженого органу на підставі ст. 236 КЗпП України за затримку виконання рішення суду про поновлення на роботі мають значення та підлягають встановленню та оцінці причини затримки.

Постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі №380/876/21 проголошена 20.10.2021, а наказ про поновлення позивачки на посаді Міністерство юстиції України видало 22.12.2021. На думку суду першої інстанції у зв`язку із затримкою виконання постанови суду з Міністерства юстиції України підлягає стягненню на користь позивачки середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі, що складає 44 робочих днів. Середній заробіток за цей період становить 279,07 грн./робочий день (а.с.45; 6000*2/43), тому з Міністерства юстиції України слід стягнути 12279,08 грн. (279,07 грн./р.д.*44р.д.).

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, та зазначає про наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами другою, третьою статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з пунктами 2, 3 частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Частиною другою статті 372 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, передбачено положеннями статті 236 КЗпП України.

Так, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Колегія суддів з покликанням на вимоги КАС України зазначає про те, що Верховний Суд вже неодноразово викладав висновки щодо застосування статті 236 КЗпП України стосовно виконання рішення суду про поновлення на роботі/посаді, яке допущене до негайного виконання.

Так, у постанові від 21 жовтня 2021 року у справі № 640/19103/19 Верховний Суд з цього приводу зазначив, що негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обов`язковості та підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно із часу його проголошення у судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист прав та інтересів громадян і держави.

Належним виконанням рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання роботодавцем (власником або уповноваженим ним органом) про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Правова позиція щодо застосування приписів статті 236 КЗпП України неодноразово висловлювалася Верховним Судом, зокрема, у постановах від 16 лютого 2018 року у справі №807/2713/13-а, від 27 червня 2019 року у справі №821/1678/16, від 31 липня 2019 року у справі №813/593/17, від 25 вересня 2019 року у справі №813/4668/16, від 27 листопада 2019 року у справі №802/1183/16-а, від 19 грудня 2019 року у справі №2а-7683/12/1370, від 05 лютого 2020 року у справі №815/1676/18, від 05 березня 2020 року у справі №280/360/19, від 26 листопада 2020 року у справі №500/2501/19, від 19 квітня 2021 року у справі №826/11861/17, від 24 червня 2021 року у справі №640/15058/19, від 20 липня 2021 року у справі №826/3465/18, від 21 жовтня 2021 року у справі № 280/5260/19, від 27 січня 2022 року у справі № 580/5185/20, від 09 листопада 2022 року у справі № 460/600/22 та від 23 березня 2023 року у справі № 420/8539/21.

Колегія суддів також звертає увагу на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 09 листопада 2022 року у справі № 460/600/22, який, урахувавши раніше висловлену правову позицію щодо застосування статті 236 КЗпП України, зазначив, що приписи частини восьмої статті 235 КЗпП України і приписи пункту 3 частини першої статті 371 КАС України достатньо чітко і однозначно встановлюють, що рішення про поновлення на роботі/посаді підлягають негайному виконанню й цей імператив адресований передовсім роботодавцю. Невчинення позивачем як працівником дій, спрямованих на виконання рішення суду щодо його поновлення на посаді (неподання заяви про поновлення чи незвернення до органу державної виконавчої служби) ніяким чином не впливає на обов`язок роботодавця самостійно виконати рішення суду, допущеного до негайного виконання, яке покладає на нього зобов`язання щодо поновлення працівника на посаді.

Імперативними приписами частини восьмої статті 235 КЗпП України та пункту 3 частини першої статті 371 КАС України визначено, що прийняте судом рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави.

Рішення про поновлення на роботі вважається виконаним, зокрема, з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Колегія суддів зазначає про те, що постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі №380/876/21 проголошена 20.10.2021, а наказ про поновлення позивачки на посаді Міністерство юстиції України видало 22.12.2021. На думку суду першої інстанції у зв`язку із затримкою виконання постанови суду з Міністерства юстиції України підлягає стягненню на користь позивачки середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі, що складає 44 робочих днів. Середній заробіток за цей період становить 279,07 грн./робочий день (а.с.45; 6000*2/43), тому з Міністерства юстиції України слід стягнути 12279,08 грн. (279,07 грн./р.д.*44р.д.).

Колегія суддів вважає, що у вказаний період право позивача має бути захищеним, з огляду на те, що оцінюванню підлягає факт прийняття на період 20.10.2021 року постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі №380/876/21 про поновлення на посаді, дотримання обов`язку своєчасного виконання судового рішення, зміну позовних вимог позивачем, які в момент прийняття таких судом першої інстанції від 09.03.2022 року підлягали задоволенню, та відсутністю висновків Верховного Суду у вказаній справі, які були сформовані у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 09 серпня 2022 року у справі № 380/876/21.

Щодо підстав покладення відповідальності про стягнення з Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на користь ОСОБА_1 розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 71024 (сімдесят одна тисяча двадцять чотири) гривні 98 коп. (до утримання податків та інших обов`язкових платежів), що складається з наступних періодів : період з 24.12.2020 по 20.10.2021 є вимушеним прогулом, що підлягає оплаті роботодавцем Західним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Львів) (правонаступником Головного територіального управління юстиції у Львівській області), відповідно до якої середній заробіток за цей період становить 48572,40 грн. (том 2 а.с.45), період з 28.10.2020 по 23.12.2020 було 41 робочих днів, тому сума середнього заробітку за цей період становить 9762,10 грн. (238,10*41) та період з 22.12.2021 по 21.02.2022 загальною тривалістю у 41 робочих днів, тому сума середнього заробітку за цей період становить 12690,48грн. ((6500*2/42)*41).

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 09 серпня 2022 року у справі № 380/876/21 адміністративне провадження № К/9901/43737/21 касаційну скаргу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) задоволено. Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року вирішено скасувати, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01 липня 2021 року про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на посаді залишено в силі.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 08.12.2022 у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01 липня 2021 року у справі №380/876/21 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на посаді відмовлено та залишено відповідне судове рішення в силі.

Спір у цій справі виник у зв`язку із наявністю (відсутністю) права позивача, поновленого на посаді на виконання судового рішення, яке у подальшому було скасоване, на виплату складових компенсації заробітної плати за вказані періоди.

Наказом Міністерства юстиції України від 16.12.2020 №3767/К «Про звільнення» ОСОБА_1 звільнено з посади начальника Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області 23.12.2020 відповідно до пункту 1-1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» у зв`язку із ліквідацією державного органу з припиненням державної служби. Відповідно до наказу Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 17.12.2020 № 101/к «Про оголошення наказу Міністерства юстиції України від 16.12.2020 № 3767/к «Про звільнення» в грудні 2020 ОСОБА_1 . Управлінням проведено розрахунок при звільненні, зокрема сума вихідної допомоги у розмірі двох середньомісячних заробітних плат 10000,00 грн., сума компенсації за невикористані відпустки 46410,15 грн.

Позовні вимоги щодо стягнення із Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) середнього заробітку за період з 28.10.2020 по 23.12.2020 не підлягають задоволенню з огляду на те, що ОСОБА_1 не подавала табель обліку використання робочого часу, а відтак заробітна плата не нараховувалася, крім того позивачкою під час розгляду справи не було надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження такої позовної вимоги. Суд першої інстанції задовольнив вимоги позивача, які не охоплені заявою про зміну позовних вимог від 09.03.2022 (том 1 а.с. 184-185).

В подальшому, не погодившись із вищезазначеним наказом Міністерства юстиції України № 3767/к від 16.12.2020 «Про звільнення», ОСОБА_1 звернулась до суду з позовними вимогами про:

- визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України №3767/ к від 16.12.2020 «Про звільнення»

- визнання протиправним та скасування наказу Головного територіального управління юстиції у Львівській області №101/к від 17.12.2020 «Про оголошення наказу Міністерства юстиції України від 16.12.2020 №3767/к «Про звільнення»;

- поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області з 23.12.2020

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 01.07.2021 у справі №380/876/21 ОСОБА_1 відмовлено у задоволені позовних вимог повністю, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем у даному спірному випадку була дотримана процедура щодо належного персонального попередження позивача не пізніше ніж за 30 календарних днів про наступне вивільнення (ч.3 ст.87 Закону № 889-VІІІ та ч.1 ст.49-2 Кодексу законів про працю України). Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено: рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01.07.2021 скасовано, прийнято нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю:

- визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України № 3767/к від 16.12.2020 «Про звільнення».

- визнано протиправним та скасовано наказ Головного територіального управління юстиції у Львівській області № 101/к від 17.12.2020 «Про оголошення наказу Міністерства юстиції України від 16.12.2020 № 3767/к «Про звільнення». - поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області з 24.12.2020

На виконання вказаного судового рішення Міністерство юстиції України видало наказ від 22.12.2021 № 3186/ к «Про поновлення», відповідно до якого скасовано наказ від 16.12.2020 № 3767/к «Про звільнення» та поновлено ОСОБА_1 з 24.12.2020 на посаді начальника Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області. В подальшому, Міністерство юстиції України прийняло наказ від 21.02.2022 №217/к «Про звільнення», яким ОСОБА_1 звільнено з посади начальника Самбірського міськрайонного управління Львівської області за переведенням для подальшої роботи на посаді начальника Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 КЗпП України. Підставою видання цього наказу була особиста заява ОСОБА_1 .

Наказом Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 21.02.2022 №390/К (із врахуванням наказу від 22.02.2022 №402/К) ОСОБА_1 призначено 22.02.2022 на посаду начальника Франківського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в порядку переведення з посади начальника Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області.

У зв`язку з тим, що судове рішення після його виконання скасовано, під час нового розгляду справи у позові відмовлено, зобов`язання, вчиненні під час виконання рішення суду, мають бути повернуті до первісного стану, що передував виконанню рішення. Чинність наказу про поновлення на роботі працівника припиняється з дати його видання і трудові відносини, що були укладені відповідно до цього наказу, вважаються такими, що не відбулись

Відтак, на виконання постанови Верховного Суду від 09.08.2022 у справі №380/876/21 Міністерством юстиції видано 02.11.2022 наказ № 4874/5 «Про скасування наказу», МЮУ від 22.12.2021 № 3186/к «Про поновлення» ОСОБА_1 з 24.12.2020 на посаді начальника Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області. Отже, з врахуванням висновків Верховного Суду у справі № 380/876/21, період перебування ОСОБА_1 на посаді начальника Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області з 24.12.2020 по 21.02.2022 є незаконним, а тому позивач не може вважатись такою, що перебувала у трудових відносинах з відповідачами.

Суд визнав правомірним звільнення згідно наказу Міністерства юстиції України від 16.12.2020 № 3767/к «Про звільнення» ОСОБА_1 з посади начальника Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області 23.12.2020 відповідно до пункту 11 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу» у зв`язку з ліквідацією державного органу з припиненням державної служби, а отже, рішення (наказ) про поновлення на роботі втрачає свою силу, а відповідно і всі інші накази, які були прийняті відповідно і на підставі цього наказу. У зв`язку із скасуванням наказу, який був підставою для видання наказу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 22.02.2022 №390/К «Про призначення» та від 22.02.2022 №402/к «Про внесення змін до наказу від 21.02.2022 №390/К «Про призначення ОСОБА_1 », відповідач Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Львів) видав наказ від 03.11.2022 №2900/К «Про скасування наказів». Відтак, із скасуванням постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2021 у справі №380/876/21 правові підстави для прийняття наказів, якими ОСОБА_1 було поновлено на посаді, відпали, а накази, прийняті на її підставі, підлягали скасуванню.

У зв`язку зі всім вище наведеним, відповідач Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Львів), видаючи наказ від 03.11.2022 №2900/К «Про скасування наказів», діяв правомірно та в межах повноважень, із врахуванням всіх обставин, що передували виданню цього наказу (судове рішення після його виконання скасоване, зобов`язання вчиненні під час виконання рішення суду, мають бути повернуті до первісного стану, що передував виконанню рішення суду), а тому позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за період перебування на посаді ОСОБА_1 з 24.12.2020 по 21.02.2022 є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Беручи до уваги наведене та хронологію обставин цієї справи, оскільки постановою Верховного Суду від 09.08.2022 у справі №380/876/21 скасовано постанову суду апеляційної інстанції про поновлення позивача на посаді, а рішення суду першої інстанції, який визнав правомірним його звільнення - залишено в силі, то рішення про поновлення на роботі втрачає свою силу, а працівник вважається звільненим з дати, зазначеної в наказі про звільнення, зокрема, у випадку цієї справи з 23.12.2020 року. Відтак, з врахуванням обставин справи та висновків Верховного Суду від 09.08.2022 у справі № 380/876/21, які судом першої інстанції не взято до уваги у справі №380/18427/21, ОСОБА_1 не може вважатись такою, що перебувала на посаді з 24.12.2020 по 21.02.2022, а відтак правові підстави для стягнення середнього заробітку з відповідачів за період з 22.12.2021 по 21.02.2022, за вимушений прогул з 24.12.2020 по 20.10.2021 та за період з 28.10.2020 по 23.12.2020 відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів вважає, що доводи відповідачів, які зазначені у апеляційній скарзі є частково вірними, а висновок суду першої інстанції, про те, що позов є таким що підлягає задоволенню є помилковим та підлягає частковому скасуванню.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх. У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими. Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно з приписами пункту другого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів дійшла висновку про скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції з прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Західного міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Львів), Міністерства юстиції України задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2024 року у справі № 380/18427/21 в частині задоволення позовних вимог скасувати частково та прийняти постанову, якою:

Стягнути з Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду в сумі 12279 (дванадцять тисяч двісті сімдесят дев`ять) гривень 08 коп. (до утримання податків та інших обов`язкових платежів).

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Т. В. Онишкевич
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 20.02.25