Справа № 560/6585/23
Суддя: Божук Д.А.
Дата ухвалення: 2025-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/6585/23
РІШЕННЯ

іменем України

21 лютого 2025 рокум. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Божук Д.А. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача військова частина НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з цим позовом, у якому просив про:

1. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 збільшеної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від. 28.02.2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі до 100 000 гривень, у зв`язку з безпосередньою участю та у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів в період з 26.09.2022 року по 28.02.2023 року в розрахунку па місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах;

2. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 збільшену додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі 100 000 гривень у зв`язку з безпосередньою участю та у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів в період 26.09.2022 року по 28.02.2023 року в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що фактично бере участь у заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, що є підставою для виплати йому підвищеної суми додаткової винагороди до 100 000 гривень відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану. Проте, відповідач, діючи всупереч пункту 1 Постанови № 168 порушив норми діючого законодавства та не нарахував і не виплатив йому додаткову винагороду.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2023 року, у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Верховного Суду від 25.07.2024 касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2023 року задоволено частково.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2023 року у цій справі скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Хмельницького окружного адміністративного суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначено для розгляду вказаної справи головуючого суддю Божук Д.А.

Ухвалою суду від 19.08.2024 прийнято до провадження адміністративну справу. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що підвищена додаткова винагорода за період перебування позивача у відряджені не була нарахована та виплачена НОМЕР_3 прикордонним загоном (військова частина НОМЕР_1 ), оскільки начальником прикордонного загону, до якого був відряджений позивач, не надано документів, які підтверджують його безпосередню участь у бойових діях чи інших заходах, передбачених пунктом 2 наказу № 392-/0/81-22-АГ, зокрема у формах, зазначених у додатках 1 та 2 до цього наказу.

Оскільки довідки для реалізації вимог постанови №168 та наказу № 392-/0/81-22-АГ не надходили до 5 числа кожного місяця, військова частина НОМЕР_1 направила лист до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 з проханням надати інформацію щодо відряджених військовослужбовців, зокрема їх участі у бойових діях або заходах, що передбачені наказом № 392-/0/81-22-АГ, для нарахування підвищеної винагороди.

У відповідь на цей лист начальник НОМЕР_4 прикордонного загону 29 листопада 2022 року надіслав лист, в якому зазначив, що НОМЕР_4 прикордонний загін не вбачає підстав для надання довідок щодо виплати підвищеної додаткової винагороди військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 , оскільки підрозділи, що знаходяться у Чернігівській та Сумській областях, не виконували бойові завдання на лінії зіткнення. Таким чином, довідки щодо участі військовослужбовців у бойових діях або заходах за вересень та жовтень 2022 року не були опрацьовані.

Відповідач також вказав, що 08 січня 2023 року позивач повернувся з відрядження з ділянки ІНФОРМАЦІЯ_1 та брав безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні заходів з національної безпеки й оборони, відсічі і стримування збройної агресії. Відповідно, за січень та лютий 2023 року позивачу була нарахована та виплачена додаткова винагорода, збільшена до 100 000 гривень, пропорційно часу виконання відповідних завдань, що підтверджується архівною відомістю за 2023 рік.

Третя особа подала до суду письмові пояснення, в яких зазначила, що бойові накази (розпорядження) стосувалися прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_3 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) і були спрямовані на охорону ділянки державного кордону України в межах відповідальності ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак ці накази не містили конкретних прізвищ військовослужбовців.

У свою чергу, прикордонна комендатура швидкого реагування НОМЕР_3 прикордонного загону видавала власні бойові розпорядження, які не передавалися до військової частини НОМЕР_2 . Тому документи, які підтверджують участь позивача у бойових діях або заходах національної безпеки, до НОМЕР_4 прикордонного загону не надходили.

Журнали бойових дій та інші документи, що підтверджують виконання бойових завдань позивачем, обліковувались в НОМЕР_3 прикордонному загоні (військова частина НОМЕР_1 ) і не передавались до управління НОМЕР_4 прикордонного загону. Відповідно, немає можливості надати інформацію щодо завдань, які виконував позивач, або його участі в бойових діях під час відрядження в оперативне підпорядкування НОМЕР_4 прикордонного загону.

Щодо довідки командира військової частини НОМЕР_2 від 16.05.2023 №12/5218 зазначає, що остання сама по собі не може слугувати належним доказом на підтвердження факту безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в районах ведення воєнних (бойових) дій.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

Позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Бойовим наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 16.09.2022 року № 165 гриф, у складі другого відділу прикордонної служби НОМЕР_3 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) позивача було направлено в оперативне підпорядкування ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ).

Відповідно до довідки від 16.05.2023 № 12/5218, виданої командиром військової частини НОМЕР_2 , позивач приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області з 27.09.2022 по 30.09.2022, з 01.10.2022 по 30.10.2022, з 10.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 31.12.2022.

Підставою видачі цієї довідки вказано бойовий наказ Адміністрації Держприкордонслужби № 165 гриф від 16 вересня 2022 року.

В інтересах позивача до відповідача направлено адвокатський запит із проханням надати обґрунтовану відповідь щодо підстав і причин ненарахування та невиплати щомісячної доплати у вигляді додаткової винагороди; надати довідку про грошове забезпечення; надати довідку командира військової частини про безпосередню участь військовослужбовця ОСОБА_1 в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії; надати інформацію щодо можливого дисциплінарного провадження (кримінального провадження, службового розслідування тощо, притягнення до адміністративної відповідальності відносно позивача.

Одночасно адвокатський запит було направлено до військової частини НОМЕР_2 із проханням надати інформацію щодо підстав і причин ненарахування та невиплати позивачу щомісячної доплати у вигляді додаткової винагороди, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, за його безпосередню участь у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії у період з вересня по сьогоднішній день, а також надати відповідні підтверджуючі документи, що стали умовою для ненарахування та невиплати вищевказаної додаткової винагороди.

Листом від 24.03.2023 НОМЕР_3 прикордонним загоном позивачу надано відповідь, в якій зазначено, що позивача не вносили в наказ про збільшення розміру додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн., у зв`язку із ненаданням ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) підтверджуючих документів для виплат.

Також надано архівну відомість, із зазначенням заробітної плати позивача за період з лютого 2022 року по лютий 2023 року.

У листі військової частини НОМЕР_2 від 27.12.2022 зазначено, що довідка про безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії ОСОБА_1 не видавалась. Враховуючи наведене, позивачу необхідно звернутись із відповідним рапортом для її отримання.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, дія якого в силу приписів пункту 1 частини першої статті 3 цього Закону поширюється в тому числі на військовослужбовців правоохоронних органів спеціального призначення, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

У частині другій статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей установлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з абзацами першим і другим частини четвертої статті 9 цього Закону грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. В подальшому дію воєнного стану в Україні неодноразово продовжено.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 Про введення воєнного стану в Україні та від 24 лютого 2022 року №69 Про загальну мобілізацію Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову від 28 лютого 2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (далі - Постанова №168).

Пунктом 1 цієї постанови визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 березня 2022 року №793 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168 (далі - Постанова №793) до Постанови №168 були внесені зміни, відповідно до яких: у пункті 1 в абзаці першому слова і цифри додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно замінено словами і цифрами додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць; доповнено постанову пунктом 2-1 такого змісту: 2-1. Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

У решті зміст пункту 1 Постанови №168 в частині, що стосується виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби, на час виникнення спірних правовідносин не змінювався.

Разом з цим, у постанові від 06 квітня 2023 року у зразковій справі № 260/3564/22 Верховний Суд дійшов висновку, що зміст внесених постановою Кабінету Міністрів України від 07 липня 2022 року №793 змін до Постанови №168 у частині визначення розміру додаткової винагороди до 30000,00 гривень пропорційно в розрахунку на місяць замість 30000,00 гривень щомісячно не свідчить про те, що такі зміни вплинули на розмір додаткової винагороди, адже за загальним правилом заробітна плата (грошове забезпечення) виплачується щомісячно за фактично відпрацьований час, тому визначена Урядом пропорційність із прив`язкою до місячного періоду фактично передбачає виплату додаткової винагороди в розмірі 30000,00 гривень на місяць за умови відпрацювання норми робочого часу відповідного місяця.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що встановлена Постановою №168 додаткова винагорода в розмірі 30000,00 гривень на місяць є складовою грошового забезпечення військовослужбовців Державної прикордонної служби, що виплачується їм на період дії воєнного стану та підлягає збільшенню до 100000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу їх безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Водночас реалізація зазначених приписів Постанови №168 вимагала визначення порядку й умов виплати додаткової винагороди з метою встановлення переліку бойових дій та заходів, передбачених абзацом першим пункту 1 цієї постанови, а також визначення документів, які підтверджують безпосередню участь військовослужбовця у таких діях і заходах, враховуючи, що Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25 червня 2018 року №558, не врегульовувала цих питань.

Про необхідність визначення керівниками відповідних міністерств та державних органів порядку і умов виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених Постановою №168, вказано і в пункті 2-1 цієї постанови, доповненому згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07 липня 2022 року № 793.

30 липня 2022 року Адміністрацією Державної прикордонної служби України (далі - Держприкордонслужби), з посиланням на пункт 21 Постанови №168, було видано наказ № 392-/0/81-22-АГ Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, який уведено в дію з 01 серпня 2022 року.

Пунктом 2 цього наказу визначено вичерпний перелік бойових дій і заходів, передбачених пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168, виконання яких у відповідні дні давало військовослужбовцю право на збільшення додаткової винагороди до 100 000 гривень пропорційно часу участі у розрахунку на місяць пропорційно часу його безпосередньої участі, а саме:

1) бойових завдань із ведення руху опору на тимчасово окупованій території України;

2) бойових завдань з пошуку, виявлення і знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб), поєднаних з безпосереднім контактом з такими групами, формуваннями, особами;

3) бойових завдань у районах безпосереднього ведення бойових дій з виявлення та вогневого ураження повітряних цілей;

4) польотів у районах безпосереднього ведення бойових дій або ведення повітряного бою, а також заходів з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту;

5) бойових (спеціальних) завдань у районах безпосереднього ведення бойових дій кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії, поєднаних з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником;

6) бойових завдань з відбиття збройного нападу (безпосереднього вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, у тому числі бойові позиції, блокпости, контрольно-пропускні пункти, спостережні пункти, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, за умови безпосереднього зіткнення з противником або нанесення руйнувань чи пошкоджень цим об`єктам під час вогневого ураження;

7) бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань органом (підрозділом, у тому числі зведеним) Держприкордонслужби оборони або наступу, контрнаступу, контратаки) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави;

8) бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення органів Держприкордонслужби або їх підрозділів (у тому числі зведених), які виконують завдання у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно бойовим розпорядженням, поєднане з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником.

У пункті 4 наказу № 392-/0/81-22-АГ встановлено, що підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, здійснюється на підставі сукупності наявної інформації у таких документах:

1) бойового наказу (бойового розпорядження);

2) журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового, навігаційно-вахтового, навігаційного журналу), журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення (підсумкового, термінового, позатермінового) або постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад;

3) рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів і кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.

Згідно з пунктом 5 наказу № 392-/0/81-22-АГ для військовослужбовців, відряджених до органів військового управління Держприкордонслужби, окрім документів, зазначених у пункті 4 цього наказу, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, додатково підтверджується довідкою за формою, наведеною у додатку 1 до цього наказу, що видається начальником органу Держприкордонслужби, який веде (вів) бойові дії та до якого для виконання завдань відряджені військовослужбовці, із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі (абзац перший пункту 5 наказу).

Для військовослужбовців Держприкордонслужби, які відряджені до органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, у підпорядкування яких вони передані, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, підтверджується довідкою, виданою керівником відповідного органу військового управління, з відображенням у ній термінів безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця (абзац другий пункту 5 наказу).

У довідках, передбачених цих пунктом, обов`язково мають зазначатися відомості про підтверджуючі документи, передбачені пунктом 4 цього наказу (абзац третій пункту 5 наказу).

Відповідно до пункту 10 наказу № 392-/0/81-22-АГ облік військовослужбовців, які беруть безпосередню участь в бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу та підготовку проєкту наказу про виплату додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 цього наказу, в органах Держприкордонслужби покладено на штаб органу, а у випадку відсутності штабу на підрозділ (посадову особу), який веде облік бойових дій.

Надання військовослужбовцям довідок про участь у зазначених заходах здійснює підрозділ, який веде облік особового складу.

Відповідно до пункту 11 наказу № 392-/0/81-22-АГ склад органів і підрозділів Держприкордонслужби, які беруть (брали) участь у бойових діях або заходах у відповідних районах ведення бойових дій, визначаються щомісячно наказом Адміністрації Держприкордонслужби відповідно до рішень (наказів, директив, розпоряджень) Головнокомандувача Збройних Сил України.

Інформація про військовослужбовців, відряджених з інших органів та підрозділів Держприкордонслужби, дні їх безпосередньої участі у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, подаються начальниками органів Держприкордонслужби (органів військового управління (штабів угрупування військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, до 5 числа щомісячно (у поточному місяці за попередній) в органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу, за формою, наведеною у додатку 2 до цього наказу.

Згідно з пунктом 12 наказу № 392-/0/81-22-АГ виплата військовослужбовцям додаткової винагороди здійснюється щомісяця (у поточному місяці за попередній) на підставі наказів начальника (командира) органу Держприкордонслужби, а начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби на підставі наказів вищих начальників (командирів).

До наказу про виплату додаткової винагороди, виходячи з розміру до 100 тисяч гривень на місяць, в обов`язковому порядку додаються узагальнені дані, отримані з документів, передбачених пунктами 4-6 цього наказу.

З 01 грудня 2022 року Адміністрацією Держприкордонслужби уведено в дію наказ від 09 грудня 2022 року № 628/0/81-22-АГ Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, в якому було дещо змінено перелік бойових дій і заходів, передбачених пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168, проте залишився незмінним перелік документів для підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців, у тому числі відряджених, у таких бойових діях або заходах.

Щодо застосовності наказів Адміністрації Держприкордонслужби від 30 липня 2022 року № 392-/0/81-22-АГ і від 09 грудня 2022 року № 628/0/81-22-АГ до правовідносин, пов`язаних з виплатою додаткової винагороди, встановленої Постановою № 168, то позиція Верховного Суду з цього приводу, яка висловлена у постанові від 21 грудня 2023 року у справі № 200/193/23, зводиться до того, що документування (фіксація) у спірний період органами Держприкордонслужби безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях і заходах та фактична виплата їм додаткової винагороди до 100 000,00 гривень відповідно до приписів наказів Адміністрації Держприкордонслужби від 30 липня 2022 року № 392-/0/81-22-АГ і від 09 грудня 2022 року № 628/0/81-22-АГ унеможливлює застосування іншого механізму реалізації постанови Кабінету Міністрів України № 168 до правовідносин, що вже відбулися.

За відсутності цих відомчих нормативно-правових актів не здійснювався би облік особового складу, який мав право на збільшену додаткову винагороду, що призвело б до невиплати цієї частини грошового забезпечення військовослужбовцям.

У постанові від 26 червня 2024 року у справі № 200/216/23 Верховний Суд звернув увагу на умови, за яких Адміністрація Держприкордонслужби видала накази від 30 липня 2022 року № 392-/0/81-22-АГ та від 09 грудня 2022 року № 628/0/81-22-АГ, а також на мету їх видання.

Висловивши свої міркування з цього приводу, касаційний суд у постанові від 26 червня 2024 року у справі № 200/216/23 підсумував, що в наказах Адміністрації Держприкордонслужби від 30 липня 2022 року № 392/0/81-22-АГ, від 09 грудня 2022 року № 628/0/81-22-АГ виписані ті умови і порядок, які покликані були сприяти практичній реалізації приписів пункту 1 Постанови № 168, аби, з одного боку, ті військовослужбовці, які залучені до виконання бойових завдань/заходів, отримали додаткову винагороду, що теж є однією з умов бойової і мобілізаційної готовності Держприкордонслужби, а з іншого - забезпечити ефективне і цільове використання бюджетних коштів.

З цієї позиції, за текстом постанови Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 200/216/23, видання зазначених наказів не можна вважати (сприймати) як вияв свавілля чи як неправомірний спосіб обмежити (позбавити) отримання додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови № 168. Знову таки, накази, про які йде мова, видані для того, щоб реалізувати приписи пункту 1 Постанови № 168, адже виплата додаткової винагороди в розмірі до 100 000,00 грн. передбачена за участь у бойових діях або здійсненні заходів, які, аби військовослужбовець був належно і заслужено винагороджений, повинні мати документальне оформлення. Відповідно приписи, які містять згадувані накази Адміністрації Держприкордонслужби, проєктовані передовсім на органи (військові частини) і їхніх посадових осіб, на яких покладається таким чином обов`язок вести облік військовослужбовців, документувати факти їхньої залученості до бойових дій та/або заходів, за які встановлена додаткова винагорода у розмірі до 100 000,00 грн., а також надсилати ці документи за належністю з метою виплати військовослужбовцям заслуженої винагороди.

Інакше кажучи, як зазначено далі у цій постанові касаційного суду, приписи наказів Адміністрації Держприкордонслужби не встановлюють додаткових зобов`язань чи правил поведінки для тих військовослужбовців, які мають (набули) право на додаткову винагороду у розмірі до 100 000,00 грн., передбачену пунктом 1 Постанови № 168, яке виникає у них з настанням відповідних обставин (ситуацій, умов), які, в значенні згадуваних приписів Постанови № 168, є підставою для виплати цієї винагороди. Тому уніфікація розуміння (з містовного наповнення) цих обставин не покладає на військовослужбовців - у відносинах, що виникають у зв`язку з виконанням наказів командирів (начальників), надто в умовах воєнного стану - додаткових обов`язків (вимог) як умови для отримання додаткової винагороди. Приписи згадуваних наказів Адміністрації Держприкордонслужби, якщо зважити також на підстави і мету їх видання, виконують радше забезпечувальну роль (функцію) щодо норм, які встановлюють право на додаткову винагороду (у цьому контексті мовиться про пункт 1 Постанови № 168), або, іншими словами, є похідними від останніх.

Наприкінці касаційний суд у постанові від 26 червня 2024 року у справі № 200/216/23 зазначив, що регламентація умов і порядку виплати додаткової винагороди з боку Адміністрації Держприкордонслужби шляхом видання наказів від 30 липня 2022 року № 392/0/81-22-АГ, від 09 грудня 2022 року № 628/0/81-22-АГ, не може інтерпретуватися як спосіб позбавлення чи обмеження права військовослужбовців Держприкордонслужби на отримання додаткової винагороди у розмірі до 100 000,00 грн. З тих самих міркувань касаційний суд, вторуючи позицію Верховного Суду, яка висловлена у постанові від 21 грудня 2023 року у справі № 200/193/23, вважав правомірним застосування зазначених наказів Адміністрації Держприкордонслужби до правовідносин, які пов`язані з виплатою додаткової винагороди у розмірі до 100 000,00 грн. військовослужбовцям Держприкордонслужби, зокрема у період з 26 вересня 2022 року по 31 грудня 2022 року.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 07 листопада 2024 року у справі № 460/11063/23.

З огляду на викладене, у спірний період до правовідносин, які склались у цій справі для визначення порядку та умов виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168, підлягають застосуванню накази Адміністрації Держприкордонслужби від 30 липня 2022 року № 392-/0/81-22-АГ та від 09 грудня 2022 року № 628/0/81-22-АГ.

Верховний суд у постанові від 25.07.2024 у справі № 560/6585/23 також дійшов висновку про те, що застосуванню для визначення порядку та умов виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168, у спірний період підлягають накази Адміністрації Держприкордонслужби від 30 липня 2022 року № 392-/0/81-22-АГ та від 09 грудня 2022 року № 628/0/81-22-АГ.

Протилежний висновок поставив би питання необхідності повернення вже виплачених на підставі цих наказів сум додаткової винагороди.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 21 грудня 2023 року у справі № 200/193/23 та від 05 червня 2024 року у справі № 200/660/23.

Верховний Суд в постанові від 25.07.2024 у справі № 560/6585/23, зокрема, зазначив, що висновок судів попередніх інстанцій про відсутність документів для підтвердження фактів безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення відповідних заходів у спірний період є передчасним, оскільки без належного з`ясування залишились обставини щодо яких виник спір, а саме: які саме завдання і де (на якому напрямку) виконував позивач, якого відповідно до бойового наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України 16.09.2022 року № 165 (гриф) направлено у службове відрядження в оперативне підпорядкування ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) упродовж спірного періоду, та якими доказами це підтверджується.

Судами не надано оцінки направленим на адресу НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України рапортам щодо виплати додаткової винагороди військовослужбовцям НОМЕР_3 прикордонного загону за спірний період, а також підставам складання таких рапортів.

Крім цього, попри той факт, що лютий 2023 року стосується предмету спору, суди попередніх інстанцій не з`ясували обставини складання (нескладання) рапорту за час перебування позивача у відрядженні в НОМЕР_4 прикордонному загоні у січні 2023 року.

Відповідно до ч.5 ст.353 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Суд зазначає, що обов`язок оформлення документів, які є підставою для нарахування та виплати збільшеної додаткової винагороди покладено на військові частини, куди відряджений військовослужбовець. У свою чергу, командир військової частини, де військовослужбовець перебуває на грошовому забезпеченні, видає наказ про нарахування та виплату підвищеної додаткової винагороди на підставі наданих документів, які підтверджують безпосередню участь особи у відповідних діях та заходах.

Таким чином, обов`язок із документування участі військовослужбовців у діях та заходах, передбачених п. 2 наказу № 392-/0/81-22-АГ та № 628/0/81-22-АГ покладено на ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ).

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) у своїх поясненнях наданих до суду, зокрема, зазначив, що копії з журналу бойових дій, книги оперативно-службової діяльності та журналу надходження розпоряджень по підрозділу (документів, які підтверджують виконання бойових завдань позивачем), надати не має можливості, так як їх облік та ведення безпосередньо здійснювалося у прикордонній комендатурі швидкого реагування НОМЕР_3 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) та до управління ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) не надавалися.

Суд зауважує, що відповідальним за документування участі позивача у бойових діях та заходах є саме НОМЕР_4 прикордонний загін куди було відряджено позивача та саме він, відповідно до вимог наказів №392-/0/81-22-АГ та №628/0/81-22-АГ, несе обов`язок оформлення документів, які є підставою для нарахування та виплати збільшеної додаткової винагороди, а отже й відповідальність за достовірність та правильність їх оформлення.

Як встановлено з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) направлялись рапорти на адресу відповідача, щодо виплати збільшеної додаткової винагороди військовослужбовцям НОМЕР_3 прикордонного загону, однак до них не було додано підтверджуючої інформації, як того вимагають положення наказів №392-/0/81-22-АГ та №628/0/81-22-АГ.

Відповідно до наказів Головнокомандувача Збройних Сил України від 01 листопада 2022 року № 282 Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій, від 02 грудня 2022 року № 311 Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій, від 02 січня 2023 року № 1 Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій Чернігівська область в період з 01 жовтня 2022 року по 31 жовтня 2022 року, з 01 листопада 2022 року по 30 листопада 2022 року та з 01 грудня 2022 року по 31 грудня 2022 року входила до переліку районів ведення воєнних (бойових) дій.

Відповідно до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 10 грудня 2022 року, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року № 75 (у редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 15 грудня 2022 року № 297) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 квітня 2022 року за № 453/37789, деякі територіальні громади Чернігівської області є територіальними громадами, які розташовані в районні проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року за № 1668/39004 (зі змінами), деякі територіальні громади Чернігівської області є територіальними громадами, які віднесені до територій, на яких ведуться (велись) бойові дії (територій можливих бойових дій).

Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 02 лютого 2023 року № 26 Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій Чернігівська область не визначена районом ведення воєнних (бойових дій) з 01 січня 2023 року по 31 січня 2023 року.

Суд зазначає, що саме до повноважень Головнокомандувача Збройних Сил України належить визначення території України, на якій впродовж певного часу ведуться та/або можуть вестися воєнні (бойові) дії, - території ведення воєнних (бойових) дій.

Отже, судом встановлено, що зміст наказів Головнокомандувача Збройних Сил України Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій від 01 листопада 2022 року № 282, від 02 грудня 2022 року № 311 та від 02 січня 2023 року № 1 вказує на включення всієї території Чернігівської області до районів ведення воєнних (бойових) дій з 01 жовтня 2022 року до 31 грудня 2022 року включно.

Судом встановлено, що відповідно до довідки командира військової частини НОМЕР_2 від 16 травня 2023 року № 12/5218 молодший сержант ОСОБА_1 , який проходить військову службу в військовій частині НОМЕР_1 , приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області у періоди з 27.09.2022 по 30.09.2022, з 01.10.2022 по 30.10.202, з 10.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 31.12.2022.

Підставою для такої довідки вказано бойовий наказ Адміністрації державної прикордонної служби України №165 гриф від 16 вересня 2022 року.

Тобто, вказана довідка видана на підставі одного із підтверджуючих документів, передбачених пунктом 4 наказу №392-/0/81-22-АГ.

За таких обставин суд зазначає, що оформлена стосовно позивача довідка військової частини НОМЕР_2 від 16 травня 2023 року № 12/5218 підтверджує право позивача на виплату додаткової винагороди у збільшеному розмірі за вказані у ній періоди.

За правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2024 року у справі № 560/12539/22, від 28 травня 2024 року у справі № 560/1200/23, від 06 червня 2024 року у справі № 200/706/23 підтвердженням безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах може бути довідка командира військової частини (установи), до якої відряджений військовослужбовець. За зміст таких довідок відповідальність несе уповноважений командир (начальник), який її видав.

Щодо доводів військової частини НОМЕР_1 про те, що за період перебування у службовому відрядженні військовослужбовця ОСОБА_1 у військовій частині НОМЕР_2 , військова частина НОМЕР_2 мала б щомісячно до 5 числа повідомляти військову частину НОМЕР_1 про безпосередню участь ОСОБА_1 у бойових діях або заходах за попередній місяць виключно у формі, передбаченій додатком 2 до Наказу № 392-АГ, суд зазначає, що порушення порядку передання документів, рапортів та іншої інформації між військовими частинами щодо безпосередньої участі військовослужбовця у забезпеченні бойових дій по забезпеченню заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, не свідчить про відсутність у нього права на таку винагороду.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постановах від 23 травня 2024 року у справі № 120/4387/23, від 24 травня 2024 року у справі № 120/4967/23, від 28 травня 2024 року у справі № 120/5170/23, від 08 серпня 2024 року у справі № 280/2754/23, від 19 вересня 2024 року у справах № 120/5151/23, № 120/7509/23, № 120/4953/23, від 10 жовтня 2024 року у справах № 120/7502/23, № 120/14606/23, № 120/5154/23, № 120/14641/23.

Таким чином, судом встановлено, що безпосередня участь позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії протягом періодів з 27.09.2022 по 30.09.2022, з 01.10.2022 по 30.10.2022, з 10.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 31.12.2022 підтверджена належними та допустимими доказами.

Будь-яких доказів, що позивач не брав безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у вказані періоди, відповідачем суду не надано і матеріали справи не містять.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що наявними у відповідача документами у повній мірі підтверджена безпосередня участь позивача в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії протягом періодів з 27.09.2022 по 30.09.2022, з 01.10.2022 по 30.10.2022, з 10.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 31.12.2022.

Як встановлено з матеріалів справи та не заперечується сторонами, ОСОБА_1 за спірний період з 26.09.2022 по 29.02.2023 була виплачена додаткова винагорода у лютому 2023 року у розмірі 51 935,48 грн. та в березні 2023 року у розмірі 100 000 грн.

Водночас, суд зазначає, згідно довідки командира військової частини НОМЕР_2 від 16 травня 2023 року № 12/5218, ОСОБА_1 приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області у періоди з 27.09.2022 (а не з 26.09.2022, як помилково вказує позивач) по 30.09.2022, з 01.10.2022 по 30.10.202, з 10.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 31.12.2022.

Також суд враховує, що 8 січня 2023 року позивач повернувся з відрядження з ділянки ІНФОРМАЦІЯ_1 та брав безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні заходів з національної безпеки й оборони, а також відсічі і стримування збройної агресії. Відповідно, за січень та лютий 2023 року позивачу була нарахована та виплачена додаткова винагорода, збільшена до 100 000 гривень, пропорційно часу виконання відповідних завдань, що підтверджується архівною відомістю за 2023 рік.

При цьому, належних та допустимих доказів нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100 000,00 грн., за період з 27.09.2022 по 30.09.2022, з 01.10.2022 по 30.10.2022, з 10.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 31.12.2022 військовою частиною НОМЕР_1 не надано, що безумовно свідчить про протиправну бездіяльність відповідача.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області у періоди з 27.09.2022 по 30.09.2022, з 01.10.2022 по 30.10.2022, з 10.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 31.12.2022, та додаткова винагорода за січень - лютий 2023 року позивачу виплачена пропорційно часу участі у таких діях та заходах, слід зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 27.09.2022 по 30.09.2022, з 01.10.2022 по 30.10.2022, з 10.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 31.12.2022, із розрахунку до 100 000,00 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, з урахуванням проведених виплат за цей період.

Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 27.09.2022 по 30.09.2022, з 01.10.2022 по 30.10.2022, з 10.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 31.12.2022, із розрахунку до 100000,00 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 27.09.2022 по 30.09.2022, з 01.10.2022 по 30.10.2022, з 10.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 31.12.2022, із розрахунку до 100000,00 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, з урахуванням проведених виплат за цей період.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 21 лютого 2025 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_5 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_6 )
Третя особа:Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_7 )

Головуючий суддя Д.А. Божук