Справа № 140/13753/24
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2025-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2025 року ЛуцькСправа № 140/13753/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі ГУ ПФУ в Запорізькій області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач 2) про визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Запорізькій області щодо відмови у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-XII Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Закон №796-XII); зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області зарахувати період проживання 3 роки станом на 01 січня 1993 року в зоні гарантованого добровільного відселення та призначити і виплачувати пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII з 05 листопада 2024 року.

Позов обґрунтований тим, що позивач є особою, потерпілою від Чорнобильської катастрофи, та 05 листопада 2024 року звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до приписів Закону №796-XII та отримав рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області про відмову у призначенні пенсії з підстав проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року менше трьох років.

Із таким рішенням позивач не погоджується та вважає, що наявність посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) та надана органу Пенсійного фонду довідка від 17 квітня 2024 року №458 підтверджують проживання у зоні гарантованого добровільного відселення - у селі Пнівне та у селі Городок (відноситься до села Пнівне) Волинської області станом на 01 січня 1993 року не менше трьох років. Позивач стверджує, що навчаючись у Львівському державному сільськогосподарському інституті (з 01 вересня 1987 року по 02 липня 1988 року та з 28 вересня 1989 року по 23 червня 1993 року), зимові та літні канікули, вихідні та святкові дні, а також період проходження практики він проводив у домогосподарстві батьків у селі Городок.

На переконання позивача, він має право на зниження пенсійного віку відповідно до вимог статті 55 Закону №796-XII на 6 років (максимальний).

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Відповідач 1 у відзиві на позовну заяву позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити (а.с.36-39). В обґрунтування цієї позиції вказав, що в долученій до заяви від 05 листопада 2024 року про призначення пенсії довідці Пнівненського старостинського округу №13 від 17 квітня 2024 року №458 вказано про реєстрацію та проживання ОСОБА_1 у зоні гарантованого добровільного відселення. Поряд з тим навчання позивача у Львівському державному сільськогосподарському інституті, тобто в населеному пункті, який не відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, а також проходження строкової військової служби виключає його постійне проживання з моменту аварії по 01 січня 1993 року у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років, що є умовою призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку згідно зі статтею 55 Закону №796-ХІІ.

Відповідач вважає, що його рішення є законним та підстави для його скасування відсутні.

Відповідач 2, отримавши ухвалу про відкриття провадження 03 грудня 2024 року (а.с.35), відзив на позов не подав.

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

05 листопада 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення йому пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку (тобто у віці 54 роки).

Після реєстрації заяви та формування електронної пенсійної справи працівниками ГУ ПФУ у Волинській області заява позивача відповідно до принципу екстериторіальності була розглянута ГУ ПФУ в Запорізькій області, рішенням якого від 11 листопада 2024 року №90 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку з тих підстав, що обчислений станом на 01 січня 1993 року період проживання (роботи) у зоні гарантованого добровільного відселення становить 1 рік 4 місяці 6 днів (менше трьох років). Додатково повідомлено про розбіжність інформації щодо періоду постійного проживання відповідно до довідки від 17 квітня 2024 року №458 (село Городок Камінь-Каширського району) з інформацією паспортних даних (село Пнівно, село Соснівка). Вказано, що страховий стаж особи становить 25 років 6 місяців 7 днів, до якого не зараховано період роботи в колгоспі з 30 червня 1987 року по 31 серпня 1987 року, оскільки відсутня інформація про виконання трудової участі у господарстві (встановлений та відпрацьований мінімум вихододнів) (а.с.27-28).

Незгода позивача із відмовою у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на умовах статті 55 Закону №796-XII стала підставою для звернення до суду із цим позовом.

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Частиною першою статті 9 Закону України від 09 березня 2003 року №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058-ІV) передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-ІV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як передбачено частиною першою статті 26 Закону №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, встановлені статтею 55 Закону №796-ХІІ.

За приписами частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, зменшення віку становить 3 роки (початкова величина) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років (пункт 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ). Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Аналіз вказаних правових норм свідчить на користь того, що призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, провадиться за нормами Закону №1058-ІV і з урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом №796-XII. Зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи. Обов`язковою умовою наявності в особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ є факт постійного проживання та (або) роботи такої особи до 01 січня 1993 року (у зоні гарантованого добровільного відселення - протягом трьох років). Виходячи із змісту правовідносин, які регулюються Законом №796-ХІІ, обов`язковий період проживання та роботи починає свій перебіг від дати аварії на Чорнобильській АЕС, тобто з 26 квітня 1986 року.

Отже, період проживання та (або) праці потерпілої особи у зоні гарантованого добровільного відселення протягом трьох років станом на 01 січня 1993 року необхідно обраховувати з 26 квітня 1986 року по 01 січня 1993 року (подібні висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2024 року у справі №460/23707/22).

Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення, визначений у додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року №106 Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію законів Української PCP Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи та Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Постанова №106).

Підпунктом 7 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846; далі Порядок №22-1), з урахуванням змін, внесених постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2023 року №55-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02 січня 2024 року за №1/41346), які набрали чинності 15 лютого 2024 року, передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку потерпілим від Чорнобильської катастрофи: потерпілим від Чорнобильської катастрофи:

для осіб, які постійно працювали (працюють) на територіях радіоактивного забруднення, додаються документи, видані підприємствами, установами, організаціями, органами місцевого самоврядування, що підтверджують період(и) постійної роботи в населених пунктах, віднесених до відповідних територій радіоактивного забруднення;

для осіб, які постійно проживали (проживають) на територіях радіоактивного забруднення, додаються відомості про місце проживання, зазначені у пункті 2.22 цього розділу, та/або документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування.

Приписами пункту 3 частини першої статті 14 Закону №796-ХІІ встановлено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, серед них потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років (категорія 3).

Частиною третьою статті 65 Закону №796-XII передбачено, що документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та Потерпілий від Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 02 липня 1994 року (а.с.9), ОСОБА_1 належить до потерпілих від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що надає право користування пільгами і компенсаціями, встановленими Законом №796-ХІІ.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що наявність посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи підтверджує факт проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року не менше трьох років та надає право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ, оскільки наявність такого посвідчення не є безумовною і єдиною підставою для призначення пенсії на підставі положень статті 55 Закону №796-XII, та вагомим у цьому випадку є встановлений факт фізичного перебування особи на території радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням або роботою на цій території (вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 11 листопада 2024 року у справі №460/19947/23).

Верховний Суд (постанови від 19 вересня 2019 року у справі №556/1172/17, від 11 березня 2024 року у справі №500/2422/23, від 19 вересня 2024 року у справі №460/23707/22, від 02 жовтня 2024 року у справі №500/551/23, від 11 листопада 2024 року у справі №460/19947/23) виснував, що виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у зоні радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням або у зв`язку з роботою в такій місцевості. При цьому зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи.

Підставою для відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку згідно з рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області від 11 листопада 2024 року №90 є непідтвердження права на зменшення пенсійного віку: позивач фактично прожив на території гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року менше трьох років.

Отже, ключовим питанням у цій справі є підтвердження належними та допустимими доказами факту фізичного перебування позивача на території радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням або роботою на цій території станом на 01 січня 1993 року.

Як видно з відомостей паспорта громадянина України (а.с.8), ОСОБА_1 народився в селі Пнівне Камінь-Каширського району Волинської області. Позивач зареєстрований у селі Соснівка 30 грудня 2014 року, а з 22 липня 2015 року - у селі Городок Камінь-Каширського району Волинської області.

З долученої до заяви про призначення пенсії довідки Пнівненського старостинського округу №13 виконавчого комітету Камінь-Каширської міської ради від 17 квітня 2024 року №458 (а.с.10) слідує, що позивач зареєстрований та проживає з 02 квітня 1970 року по цей час по АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки Пнівненського старостинського округу №13 виконавчого комітету Камінь-Каширської міської ради від 18 листопада 2024 року №910 (а.с.11) село Городок входило до Пнівненської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області, а на цей час перебуває у складі Пнівненського старостинського округу виконавчого комітету Камінь-Каширської міської ради.

Записами трудової книжки серії НОМЕР_2 підтверджено, що позивач з 30 червня 1987 року по 31 серпня 1987 року працював у Сільськогосподарському виробничому кооперативі Правда, що знаходиться у селі Пнівне Камінь-Каширського району Волинської області (записи №1, 2) (а.с.23 зворот).

Згідно з додатком 1 до Постанови №106 село Пнівне та село Городок Волинської області включено у перелік населених пунктів, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській AEC, і віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.

ГУ ПФУ в Запорізькій області до періоду проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення не зарахувало за довідкою Пнівненського старостинського округу №13 виконавчого комітету Камінь-Каширської міської ради від 17 квітня 2024 року №458 період навчання у Львівському державному сільськогосподарському інституті та період проходження військової служби.

Так згідно з дипломом серії НОМЕР_3 (а.с.12) ОСОБА_1 дійсно навчався у Львівському державному сільськогосподарському інституті. Відповідно до відомостей архівної довідки від 19 серпня 2024 року №01-25-20-2010 (а.с.15) ОСОБА_1 з 01 вересня 1987 року зарахований студентом 1 курсу денної форми навчання (наказ від 20 серпня 1987 року №250/3); 03 липня 1988 року відрахований з числа студентів у зв`язку із призовом на військову службу (наказ від 16 червня 1988 року №180/4), 28 вересня 1989 року його поновлено студентом 2 курсу денної форми навчання цієї ж спеціальності (наказ від 28 вересня 1989 року №315/4); 23 червня 1993 року відрахований з інституту у зв`язку із закінченням навчання (наказ від 07 липня 1993 року №133/3). Також із вказаної довідки слідує, що позивач з 06 серпня 1990 року (без зазначення кінцевої дати) проходив виробничу технологічну практику в місті Херсоні, з 31 травня 1991 року по 12 жовтня 1991 року та з 06 липня 1992 року (без зазначення кінцевої дати) проходив виробничу практику в колгоспі Правда Камінь-Каширського району Волинської області, а з 02 листопада 1992 року по 28 листопада 1992 року у ремонтно-транспортному підприємстві Радехівський РМЗ Львівської області.

Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_4 позивач у зв`язку з призовом комісією при Нестеровському районному воєнному комісаріаті Львівської області у період з 07 липня 1988 року по 15 вересня 1989 року проходив строкову військову службу (а.с.14).

Верховний Суд у постанові від 11 листопада 2024 року у справі №460/19947/23 вказував, що оскільки військова служба та навчання зазвичай є тривалими періодами, протягом яких особа постійно перебуває (проживає) в певному місці, такі періоди можуть бути прирівняні до постійного проживання або роботи в зоні радіаційного забруднення і враховані під час призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку лише за умови, що останні безпосередньо проходили в забрудненій зоні і зазначене буде підтверджено відповідними документами, які однозначно вказують на місцезнаходження позивача у радіоактивній зоні протягом відповідного періоду (довідка з гуртожитку навчального закладу, в якому проживав позивач під час навчання; військовий квиток, довідка з військової частини про її місце дислокації або інші документи, з яких вбачається інформація про місце розташування військової частини).

На думку суду, за наявними у справі доказами підтверджено фактичне постійне проживання/роботи позивача у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року: з 26 квітня 1986 року по 31 серпня 1987 року (1 рік 4 місяці 6 днів), а також періоди виробничої практики в колгоспі Правда (село Пнівне Камінь-Каширського району Волинської області) з 31 травня 1991 року по 12 жовтня 1991 року та з 06 липня 1992 року по 29 вересня 1992 року ще 7 місяців і 7 днів), що становить менше трьох років.

У позовній заяві позивач стверджував, що весь період, не зайнятий навчанням в Львівському державному сільськогосподарському інституті, проживав у селі Городок Волинської області.

Між тим з архівної довідки від 19 серпня 2024 року №01-25-20-2010 (а.с.15) слідує, що з 06 серпня 1990 року (по 27 вересня 1990 року) позивач, будучи студентом, проходив виробничу технологічну практику в місті Херсоні на комбайновому заводі, а з 02 листопада 1992 року по 28 листопада 1992 року - виробничу практику у ремонтно-транспортному підприємстві Радехівський РМЗ Львівської області. Ні місто Херсон, ні місто Радехів не відноситься до зон радіоактивного забруднення та є значно віддаленими територіально від села Городок Камінь-Каширського району Волинської області (який вказано у довідці Пнівненського старостинського округу №13 від 17 квітня 2024 року №458).

Суд наголошує, що законодавець пов`язує виникнення права на зниження пенсійного віку для призначення пенсії за віком із фактом саме фізичного перебування особи в зоні радіоактивного забруднення у зв`язку із постійним (а не з періодичним) проживанням в такій місцевості з огляду на тривалий вплив радіації на організм людини. Постійне місце навчання (на денній формі) нерозривно пов`язане з постійним місцем проживання особи, а відтак період навчання позивача у місті Львів (не віднесено до зони гарантованого добровільного відселення) спростовує факт його постійного проживання в зоні гарантованого добровільного відселення у цей період.

Також матеріали справи не містять документів про місце проходження позивачем строкової військової служби (з 07 липня 1988 року по 15 вересня 1989 року) чи про місце розташування військової частини в забрудненій зоні.

Інших достатніх та достовірних доказів, які б беззаперечно підтверджували факт проживання/роботи/навчання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року не менше трьох років, позивач ні відповідачам, ні суду не надав.

Верховний Суд у постановах від 11 березня 2024 у справі №500/2422/23, від 19 вересня 2024 року у справі №460/23707/22 у такій категорії справ дотримується підходу, згідно з яким якщо станом на 01 січня 1993 року позивач постійно не проживав та не працював у зоні гарантованого добровільного відселення протягом трьох років, то він не має права на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що у відповідача ГУ ПФУ в Запорізькій області були відсутні правові та фактичні підстави для призначення позивачу пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ за заявою від 05 листопада 2024 року, оскільки за наявними доказами станом на 01 січня 1993 року період його фактичного постійного проживання у зоні гарантованого добровільного відселення менше трьох років, а наявність посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи не є безумовною і єдиною підставою для призначення пенсії на підставі положень статті 55 Закону №796-XII. Тому оскаржуване у цій справі рішення від 11 листопада 2024 року №90 про відмову у призначенні пенсії є правомірним.

Таким чином, у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій щодо відмови у призначенні пенсії та зобов`язання призначити пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ з дати звернення (з 05 листопада 2024 року) належить відмовити.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову, судові витрати не підлягають відшкодуванню позивачу.

Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, Запорізька область, місто Запоріжжя, проспект Соборний, будинок 158Б, ідентифікаційний код юридичної особи 20490012), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43027, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 6, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк