Справа № 400/10493/24
Суддя: Дерев'янко Л.Л.
Дата ухвалення: 2025-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2025 р. № 400/10493/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дерев`янко Л.Л., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, вул. Гната Чекірди, 10,м. Хмельницький,Хмельницький р-н, Хмельницька обл.,29005,

провизнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - відповідач 1), в якому позивач просив суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 року у розмірі 80% від суддівської винагороди;

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про відмову в перерахунку пенсії 30.10.2024 р. № 67;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити ОСОБА_1 з 19.02.2020 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 88% суддівської винагороди, з урахуванням раніше виплачених сум, зарахувавши до стажу роботи на посаді судді: половину строку навчання за денною формою навчання в Харківському юридичному інституті з 01.09.1978 по 01.07.1982, що становить 1 рік 11 місяців та період проходження строкової військової служби з 22.11.1973 по 02.12.1975, що становить 2 роки 0 місяців 102 дні.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 23.10.2024 він звернувся до ГУ ПФУ в Миколаївській області із заявою про перерахунок довічного грошового утримання із врахуванням 39 років 10 місяці 29 дня (88 % суддівської винагороди) суддівського стажу. Заяву було мотивовано тим, що при розрахунку органом Пенсійного фонду України щомісячного довічного грошового утримання позивача до стажу позивача не включено період проходження строкової військової служби та половину строку навчання за денною формою навчання в Харківському юридичному інституті. Зазначена заява про перерахунок довічного грошового утримання залишена без задоволення з огляду на відсутність правових підстав. Позивач вважає відмову у задоволенні заяви протиправною і стверджує, що на час його обрання на посаду судді і перебування на посаді діяло інше законодавство, з яким його вимоги про перерахунок довічного грошового утримання узгоджуються. Саме це законодавство, на думку позивача, підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Відтак, просить позов задовольнити.

11.11.2024 суд відкрив провадження у справі, ухвалив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановив сторонами строк для подання заяв по суті.

03.12.2024 на адресу суду від відповідача 1 надійшов відзив на позов, в якому останній заперечив проти задоволення позовних вимог з огляду на те, що стаж позивача розрахований вірно у відповідності до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Також відповідач 1 звертає увагу суду на порушення позивачем строку звернення до суду з вимогами про проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 19.02.2020. Крім того, відповідач 1 зауважує, що спірне рішення було прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, якого слід залучити у справу в якості відповідача.

Ухвалою від 06.12.2024 суд залучив до участі у справі №400/10493/24 у якості другого відповідача - Головне управління Пенсійного фонду в Хмельницькій області (далі відповідач 2), розпочав розгляд адміністративної справи спочатку.

06.12.2024 до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог.

Суд ухвалою від 10.12.2024 прийняв до розгляду уточнені позовні вимоги, встановив сторонам строк для подання заяв по суті з урахуванням уточнених позовних вимог.

Отже, в цій справі розглядаються такі вимоги позивача:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 року у розмірі 80% від суддівської винагороди;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову в перерахунку пенсії 30.10.2024 № 67;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити ОСОБА_1 з 19.02.2020 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 88% суддівської винагороди, з урахуванням раніше виплачених сум, зарахувавши до стажу роботи на посаді судді: половину строку навчання за денною формою навчання в Харківському юридичному інституті з 01.09.1978 по 01.07.1982, що становить 1 рік 11 місяців та період проходження строкової військової служби з 22.11.1973 по 02.12.1975, що становить 2 роки 0 місяців 102 дні.

У визначений судом строк відповідач 2 відзив на позов не надав, проти позову не заперечив, клопотання про розгляд справи з викликом сторін не заявив.

Ухвала про залучення відповідача 2 доставлена до кабінету останнього у підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС 09.12.2024.

Позивач скористався своїм правом на подання відповіді на відзив відповідача 1, в якій повторив свої аргументи на захист позиції про необхідність застосування законодавства, що діє на час виникнення спірних правовідносин. В спростування доводів відповідача про порушення строку звернення до суду позивач послався на практику Верховного Суду у справах щодо захисту соціальних прав особи.

Справу розглянуто в письмовому провадженні.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.10.2020 року по справі №400/3974/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправними дії та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області за №144/03.18-р від 06.03.2020 про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 згідно із заявою від 31.01.2020 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити перерахунок раніше призначеного щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки Господарського суду Миколаївської області від 20.02.2020 №08-33/1703/20 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 року.

Між сторонами не є спірним, що щомісячне грошове довічне утримання позивача розраховано зі стажу роботи на посаді судді і становить 80% суддівської винагороди.

Встановивши, що стаж роботи розраховано невірно, позивач 23.10.2024 звернувся через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України із заявою щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

З урахуванням Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1 (далі Порядок № 22-1), органом, що приймав рішення за заявою позивача, визначено відповідача 2.

Розглянувши подані заявником документи відповідач 2 30.10.2024 прийняв рішення № 67 про відмову в перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки стаж роботи на посаді судді, визначений на підставі трудової книжки, становить 35 років 6 місяців 26 днів, підстави для зарахування до цього стажу періоду проходження строкової військової служби з 22.11.1973 по 28.11.1975 та половини строку навчання за денною формою навчання в Харківському юридичному інституті з 01.09.1978 по 26.06.1982 відсутні.

В матеріалах справи є копія трудової книжки позивача серія НОМЕР_1 від 26.11.1971.

Запис 6 підтверджує, що в період з 22.11.1973 по 02.12.1975 позивач проходив службу в Радянській Армії, а записи 12, 13 свідчать про навчання на денному факультеті Харківського юридичного інституту з 01.09.1978 по 01.07.1982.

Стаж роботи на посаді судді відповідно до відомостей трудової книжки серія НОМЕР_1 від 26.11.1971 становить 35 років 10 місяців 13 днів (з 30.06.1982 по 11.05.2018).

Позивач пов`язує порушення своїх прав з діями відповідача 1 щодо неврахування при призначенні довічного грошового утримання судді у відставці стажу у розмірі половини строку навчання за денною формою навчання в Харківському юридичному інституті з 01.09.1978 по 01.07.1982, та періоду проходження строкової військової служби з 22.11.1973 по 02.12.1975. Також позивач не погоджується з рішенням відповідача 2 про відмову у задоволенні заяви про перерахунок пенсії на зазначених вище підставах.

В зв`язку з цим позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

У силу статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII. (далі Закон № 1402-VIII).

Законом України від 12.07.2018 №2509-УІІІ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» (далі - Закон № 2509-VIII) статтю 137 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» доповнено частиною другою такого змісту: «До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді».

При цьому, відповідно до абзацу четвертого пункту 34 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 №1402-V ІІІ «Про судоустрій і статус суддів» судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом не встановлено.

Вказані висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08 листопада 2021 року у справі № 580/492/21.

У період до набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» спірні правовідносини регулювались Законом України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-ХІІ (далі - Закон № 2862-ХІІ).

Відповідно до частини 1 статті 43 Закону № 2862-ХІІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Згідно з пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» від 03 вересня 2005 року № 865 (чинної на час набуття Позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді більше 10 років) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Крім того, відповідно до статті 1 Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» від 10 липня 1995 року № 584/95 (чинного на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді більше 10 років) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Відповідно до сформованої практики Верховного Суду період проходження строкової військової служби, навчання в інституті підлягають зарахуванню до стажу роботи на посаді судді.

Зокрема, аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 419/356/17, від 14 травня 2021 року у справі № 592/3354/17, від 23 червня 2022 року у справі № 420/1987/21, від 08 вересня 2022 року у справі № 380/10696/21.

Також, Верховний Суд у постановах від 9 листопада 2018 року справі №243/4794/17, від 11 грудня 2018 року у справі №522/5168/17, від 30 січня 2020 року у справі №592/3694/17 щодо обрахунку стажу судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, зазначив, що законодавством, яке діяло на момент призначення позивача на посаду, було передбачено право судді на зарахування до стажу, який дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, календарного періоду проходження строкової військової служби, а також часу роботи на посадах прокурорів і слідчих. Стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Таким чином, невключення відповідачем 1 до відповідного стажу роботи на посаді судді, зокрема періодів проходження строкової військової служби та половини строку навчання за денною формою навчання в Харківському юридичному інституті і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи позивача на посаді судді є неправомірним.

Суд вважає необхідним відмітити, що правильність обчислення стажу роботи на посаді судді безпосередньо впливає на розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що є однією з головних гарантій незалежності судді, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними актами.

Згідно зі статтею 142 Закону № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

З матеріалів справи вбачається, що при перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці позивача не зараховано до стажу роботи такі періоди: проходження строкової військової служби з 22.11.1973 по 02.12.1975 (2 роки 00 місяць 10 днів); половину часу навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті з 01.09.1978 по 01.07.1982 (1 рік 11 місяців); що в сукупності з роботою на посаді судді 35 років 10 місяців 13 днів становить 39 років 9 місяців 23 дні.

Оскільки відповідач 1 при розрахунку довічного грошового утримання судді у відставці безпідставно не зарахував до стажу, що дає право на відставку та одержання такого утримання, зазначені вище періоди служби в армії та навчання в Харківському юридичному інституті, це призвело до невірного розрахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Дослідивши розрахунок, здійснений позивачем у позові, суд погоджується, що він є належним. За цим розрахунком, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивача повинен складати 88% суддівської винагороди: 50% (за 20 років роботи на посаді судді) + 19*2 (за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років).

За таких обставин, суд доходить висновку, що дії відповідача 1 щодо призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 року у розмірі 80% від суддівської винагороди є протиправними.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач з метою відновлення свого права на належне визначний розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці звертався до Пенсійного фонду України з відповідною заявою, за результатами розгляду якої відповідач 2 не підтвердив право позивача на 88% суддівської винагороди.

Суд вважає це рішення необґрунтованим з наведених вище підстав. При цьому, суд зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає у тому, щоб рішення було прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Водночас, відповідач 2 не взяв до уваги, що розрахунок стажу позивача має бути проведений з застосуванням законодавства, яке діяло на час його призначення (обрання) на посаду судді.

За таких обставин, є підстави для визнання спірного рішення відповідача 2 протиправним та скасуванню.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права, суд виходить з того, що стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Враховуючи наведене, суд доходить до висновку, що для ефективного відновлення порушеного права у спірних правовідносинах необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 88% суддівської винагороди, з урахуванням раніше виплачених сум, зарахувавши до стажу роботи на посаді судді: половину строку навчання за денною формою навчання в Харківському юридичному інституті з 01.09.1978 по 01.07.1982, що становить 1 рік 11 місяців та період проходження строкової військової служби з 22.11.1973 по 02.12.1975, що становить 2 роки 0 місяців 10 днів.

При цьому, суд зазначає, що посилання позивача на те, що період проходження ним строкової служби складає 2 роки 0 місяців та 102 дні є помилковим. Отже, позовні вимоги в частині зазначення періоду служби « 102 дні» не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо часу, з якого позивач має право на перерахунок щомісячного грошового утримання, суд зазначає, що пунктом 1 розділу IV Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, судді Конституційного Суду України територіальними органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25 січня 2008 року № 3-1 (далі Порядок №3-1) передбачено, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться відповідно до частини 4 статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», частини 2 статті 27 Закону України «Про Конституційний Суд України» органами, що призначають щомісячне довічне грошове утримання.

Як визначено пунктом 6 розділу IV Порядку № 3-1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться органом, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, на підставі довідки про суддівську винагороду / довідки про винагороду судді Конституційного Суду України, надісланої відповідним органом (без звернення судді у відставці, судді Конституційного Суду України), або за зверненням судді у відставці, судді Конституційного Суду України.

Між сторонами не є спірним, що відповідачем на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.10.2020 по справі № 400/3974/20, що набрало законної сили, проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання Позивача з 19.02.2020 з урахуванням довідки від 20.02.2020 № 08-33/1703/20 з розрахунку 80 % суддівської винагороди відповідно до ч. 3 ст. 142 Закону № 1402.

З огляду на викладені вище підстави, при проведенні такого перерахунку підлягали врахуванню не тільки довідка про суддівську винагороду, але й документи, що підтверджують стаж позивача, що враховується при визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставки. Проте, відповідачем 1 не було враховано відомості про стаж роботи позивача, які містяться в трудовій книжці останнього.

Відповідно до п. 9 розділу IV. Порядку № 3-1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок.

Отже, оскільки позивач мав право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 88% суддівської винагороди з 19.02.2020, суд висновує, що саме з цієї дати такий перерахунок має бути здійснений.

Суд вважає помилковим посилання відповідача 1 на наявність підстав для залишення позову в частині вимог до 05.05.2024 без розгляду. Як встановлено судом, для реалізації свого права на належний розмір довічного грошового утримання судді у відставці, позивач звернувся 23.10.2024 до органів Пенсійного фонду України з заявою, в якій просив провести перерахунок з 19.02.2020. Ця вимога узгоджується з приписами пункту 9 розділу IV Порядку № 3-1, за якими перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться з дня виникнення права на нього. Рішення про відмову у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання прийнято відповідачем2 30.10.2024. Отже, позивач звернувся до суду в передбачений процесуальним законом (статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України) строк, а саме, в шестимісячний строк з дня прийняття спірного рішення про відмову у перерахунку пенсії з 19.02.2020.

Крім того, за загальним правилом, суд повинен тлумачити національне законодавство у соціальній сфері таким чином, щоб результат цього тлумачення відповідав верховенству права з урахуванням усіх складових цього принципу, зокрема, справедливості і розумності та, відповідно, у спосіб, що є найбільш сприятливим для захисту прав та інтересів особи.

Також, суд звертає увагу, що згідно рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов задоволено в цілому, судовий збір в сумі 2422,40 грн підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів в рівних частинах

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008 ) Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10,м. Хмельницький,Хмельницький р-н, Хмельницька обл.,29005 ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 року у розмірі 80% від суддівської винагороди.

3. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову в перерахунку пенсії від 30.10.2024 р. № 67.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити ОСОБА_1 з 19.02.2020 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 88% суддівської винагороди, з урахуванням раніше виплачених сум, зарахувавши до стажу роботи на посаді судді: половину строку навчання за денною формою навчання в Харківському юридичному інституті з 01.09.1978 по 01.07.1982, що становить 1 рік 11 місяців та період проходження строкової військової служби з 22.11.1973 по 02.12.1975, що становить 2 роки 0 місяців 10 днів.

5. В іншій частині позову - відмовити

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати в розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп).

7. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10, м. Хмельницький,Хмельницький р-н, Хмельницька обл., 29005, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати в розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суддя Л.Л. Дерев`янко