Справа № 440/1383/24
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2025-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 лютого 2025 року

м. Київ

справа №440/1383/24

адміністративне провадження №К/990/642/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мацедонської В.Е.,

суддів - Желєзного І. В., Уханенка С. А.,

перевіривши касаційну скаргу Державної казначейської служби України

на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2024 року

у справі № 440/1383/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про стягнення коштів, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням позовної заяви від 16.02.2024 року просить стягнути з державного органу - Державної казначейської служби України на його користь за рахунок бюджетних асигнувань три проценти річних за період з 10.01.2022 року по 26.01.2024 року в розмірі 11 033,00 грн та інфляційне збільшення суми матеріальної шкоди за той же період у розмірі 56 311,44 грн, всього - 67 344,44 грн.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2024 року рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2024 року у справі № 440/1383/24 скасовано в частині відмови у задоволенні вимог ОСОБА_1 про стягнення з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 19.933,39 грн інфляційних витрат, що виникли у наслідок невиконання Державною казначейською службою України у період часу з 10 січня 2022 року по 26 січня 2024 року судового рішення від 11 вересня 2020 року у справі № 440/4628/19, та 6.765,64 грн як трьох процентів річних від простроченої суми виплати за цей же період з прийняттям нового судового рішення про задоволення цих вимог.

Стягнуто з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 19.933 (дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот тридцять три) гривні 39 копійок інфляційних витрат, що виникли у наслідок невиконання Державною казначейською службою України у період часу з 10 січня 2022 року по 26 січня 2024 року судового рішення від 11 вересня 2020 року у справі № 440/4628/19, та 6.765 (шість тисяч сімсот шістдесят п`ять) гривні 64 копійок як трьох процентів річних від простроченої суми виплати за цей же період.

В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2024 року у справі № 440/1383/24 змінено з підстав та мотивів його прийняття.

Не погоджуючись із постановою апеляційної інстанції, Державна казначейська служба України подала касаційну скаргу до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 27 січня 2025 року касаційну скаргу Державної казначейської служби України залишено без руху з наданням заявнику касаційної скарги строку у 10 днів для усунення недоліків шляхом надання до суду касаційної інстанції документу про сплату судового збору в розмірі 1937,92 грн.

31 січня 2025 року від скаржника до Верховного Суду надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги разом з платіжною інструкцією № 124.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Так перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги установлено, що скаржник посилається на пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження.

В обґрунтування скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій при ухваленні оскаржуваних рішень не врахували висновки Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2023 року у справі № 686/7081/21 та від 09.11.2023 року у справі № 420/2411/19 щодо застосування частини другої статті 625 Цивільного кодексу України.

Суд відхиляє посилання скаржника на постанову Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 року у справі № 910/23967/16 та постанову Верховного Суду від 11.10.2023 року у cправі № 902/21/21, оскільки суди не застосовували частину другу статті 625 Цивільного кодексу України у зазначених справах.

Також скаржник посилається на підпункт а) пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу, та зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки судами нижчих інстанцій фактично ігноруються обов`язкові висновки, викладені у постановах Верховного Суду.

Проаналізувавши доводи касаційної скарги щодо підстав касаційного оскарження, визначених статтею 328 КАС України, суд дійшов висновку про необхідність відкриття касаційного провадження у цій справі, оскільки вказані скаржником доводи є достатньо обґрунтованими та потребують перевірки.

Суд дійшов висновку про необхідність відкриття касаційного провадження у цій справі на підставі пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України, а також підпункту а) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись статтями 328-330, 334, 335, 338 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Державної казначейської служби України на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2024 року у справі № 440/1383/24.

Витребувати із Полтавського окружного адміністративного суду справу № 440/1383/24.

Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

Встановити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Е. Мацедонська

Судді І. В. Желєзний

С. А. Уханенко