Справа № 699/1748/24
Суддя: Грибан Інна Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 699/1748/24 Суддя (судді) першої інстанції: Літвінова Г.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів :

головуючий суддя Грибан І.О.

судді: Беспалов О.О.

Ключкович В.Ю.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 03 грудня 2024 року про повернення позовної заяви у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення штрафу по справі про адміністративне правопорушення, -

У С Т А Н О В И В:

07.11.2024 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив суд:

- відкрити провадження у справі та витребувати у відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за протоколом № 304 від 26.08.2024 та поновити пропущений процесуальний строк;

- визнати неправомірними дії відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 та невручення йому примірника постанови від 27.08.2024 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, скасувати постанову, справу надіслати до ІНФОРМАЦІЯ_2 на новий розгляд;

- зупинити виконання постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 27.08.2024 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП відносно ОСОБА_1 до вирішення спору в суді.

Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 03 грудня 2024 року позовну заяву повернуто на підставі п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України у зв`язку з тим, що надані Позивачем на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху докази і пояснення не підтверджують існування об`єктивних і непереборних причин поважності пропуску строку звернення до суду із вказаним позовом.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що підстави для повернення позовної заяви були відсутні.

За приписами ч. 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 5-7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 03 грудня 2024 року про повернення позовної заяви та на підставі ч. 2 ст. 312 КАС України призначено справу до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів враховує наступне.

Суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву, дійшов висновку про відсутність поважних причин, за яких позивач не міг звернутися до адміністративного суду у межах передбаченого законом десятиденного строку. Наведені позивачем доводи щодо пропуску строку суд визнав необґрунтованими та такими, що не можуть вважатися поважними причинами пропуску строку на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За приписами ч. 3 ст. 122 КАС України визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак, на переконання колегії суддів, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Також колегія суддів наголошує на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 року №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись». Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач з позовними вимогами про визнання протиправним дій та постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП від 27.08.2024 звернувся до суду 07.11.2024 року.

На виконання ухвали суду від 15.11.2024 року про залишення позовної заяви без руху позивач подав заяву про поновлення строку на звернення до суду з даним позовом (а.с.29-30), у якій зазначав, що оскаржувана постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності від 27.08.2024 йому не вручалася та не направлялася. Про прийняте рішення за результатами розгляду протоколу №304 про адміністративне правопорушення від 26.08.2024 року йому повідомлено лише 11.09.2024 року. Тому вважав строк пропущеним з поважних причин.

Разом з тим, до позовної заяви позивачем додано копію ухвали Корсунь-Шевченківського районного суду від 07.10.2024 у справі № 699/1520/24 про повернення без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про визнання неправомірними дії суб`єкта владних повноважень повернуто позивачу без розгляду з підстав порушення правил об`єднання позовних вимог та розмежування предметної юрисдикції.

Відповідно до змісту позовних вимог у справі № 699/1520/24, провадження 2-а/699/21/24 позивач звертався з вимогами:

1. Відкрити провадження у справі та витребувати у відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за протоколом № 304 від 26 серпня 2024 року.

2. Визнати неправомірними дії відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 та невручення йому примірника постанови від 27 серпня 2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

3. Визнати неправомірними дії відповідача ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 від 26серпня 2024 року про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

4. Зупинити виконання постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 27 серпня 2024 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП відносно ОСОБА_1 до вирішення спору в суді.

За відомостями АСДС ухвала від 07.10.2024 по справі №699/1520/24 надіслана та доставлена до електронного кабінету адвоката Гречухи В.І. 08.10.2024 (а.с. 36) та в апеляційному порядку не оскаржувалася.

Таким чином, колегія суддів звертає увагу, що звертаючись до суду у межах справи №699/1520/24, позивачу вже було відомо про наявність постанови від 27.08.2024 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП. При цьому, звертаючись до суду у межах справи № 699/1520/24, позивач посилався на лист начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_1 ) підполковника ОСОБА_2 від 11.09.2024 року, яким ОСОБА_1 повідомлено, що 27.08.2024 його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн.

Разом з тим, повторно з аналогічними позовними вимогами позивач звертається до суду лише 07.11.2024 року, тобто через місяць з дня постановлення ухвали у справі №699/1520/24.

Враховуючи зазначені обставини справи, на думку колегії суддів, позивач з 11.09.2024 був обізнаним про існування постанови від 27.08.2024 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП. Наразі, своєчасних заходів щодо її оскарження не вживав.

Колегія суддів зазначає, що позивачем не надано будь-яких доказів наявності об`єктивних причин неможливості звернення до суду з 11.09.2024 року до 07.11.2024 року позивачем не надано, відповідних обґрунтувань не наведено.

Стосовно доводів апелянта щодо неотримання постанови у паперовій формі, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.286 КАС України, строк звернення до адміністративного суду з позовом щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності обчислюється з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а у випадку відсутності у особи відповідної інформації з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких вона мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів).

Поняття «повинна була дізнатись», використане у КАС України, слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про прийняття оскаржуваного рішення та знала про обставини його прийняття.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Законодавець визнав строк у десять днів достатнім для того, щоб у справах цієї категорії особа, яка вважає, що рішенням суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

Отже, законодавець виходить не тільки з факту безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.

Оскільки матеріали справи, в тому числі і заява позивача від 25.11.2024 року, вказують, що ОСОБА_1 був обізнаний про прийняття оскаржуваної постанови не пізніше 11.09.2024, що не позбавляло позивача можливості звернення до суду протягом встановленого строку, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що поважною причиною пропуску строку звернення до суду є неотримання оскаржуваної постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки це не перешкодило його зверненню до суду вперше у справі №699/1520/24.

Згідно ч. 2 ст. 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Таким чином, оскільки позивачем не було наведено достатніх підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду, які б свідчили про поважність причин пропуску такого строку, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду.

За викладених обставин, відповідно до вимог ч.2 ст.123 КАС України, суд першої інстанції обґрунтовано позовну заяву повернув позивачу.

Інша частина доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Колегією суддів враховується, що, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції із дотриманням норм процесуального права, а тому, підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд -,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 03 грудня 2024 року про повернення позовної заяви залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя І.О. Грибан

Судді О.О. Беспалов

В.Ю. Ключкович

(повний текст постанови складено 19.02.2025р.)