Справа № 620/12764/24
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Грибан І.О., Карпушової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просить суд (з урахуванням уточнення позовних вимог):

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії №60 від 21.06.2024 року, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області про не зарахування до страхового стажу наступних періодів: періоди догляду за дитиною, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи до досягнення неї 12-річного віку (оскільки позивач в ці періоди не працювала і не займалася підприємницькою діяльністю, а здійснювала догляд за постраждалою дитиною); неповного зарахування страхового стажу за період зайняття підприємницькою діяльністю з 01.01.2004 по 30.06.2010 роки, за 2017 рік (оскільки довідка надана позивачем не була розглянута) та про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу наступні періоди: з 03.06.1993 по 21.07.1993 роки, з 07.10.1994 по 22.03.1995 роки, з 23.09.1995 по 12.02.1996 роки, з 13.05.1996 по 22.02.1997 роки та з 23.05.1997 по 27.09.1998 роки догляд за дитиною, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи до досягнення неї 12-річного віку; повністю зарахувати період ведення підприємницької діяльності з 01.01.2004 по 30.06.2010 роки, за 2017 рік та призначити позивачу пенсію відповідно до статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зі зменшенням пенсійного віку на 5 років з моменту настання права на пенсію з 19.01.2024 року.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач протиправно не зарахував їй повний страховий стаж за період зайняття підприємницькою діяльністю з 01.01.2004 по 30.06.2010 роки, за 2017 рік та періоди догляду за дитиною, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи до досягнення неї 12-річного віку, з 03.06.1993 по 21.07.1993 роки, з 07.10.1994 по 22.03.1994 роки, з 29.09.1995 по 12.02.1996 роки, з 13.05.1996 по 22.02.1997 роки, з 23.05.1997 по 27.09.1998 роки та протиправно відмовив у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Крім того, вказує, що навмисне ігнорування наданої нею довідки № 1947/АП/25-01-58-26 від 31.05.2024 року Головного управління ДПС у Чернігівській області, порушує право на призначення пенсії з 19.01.2024 року.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення про відмову у призначенні пенсії №60 від 21.06.2024, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області про не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду догляду за дитиною, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи до досягнення неї 12-річного віку з 03.06.1993 по 21.07.1993, з 07.10.1994 по 22.03.1995, з 23.09.1995 по 12.02.1996, з 13.05.1996 по 22.02.1997 та з 23.05.1997 по 27.09.1998; неповного зарахування страхового стажу за період зайняття підприємницькою діяльністю з 01.10.2004 по 31.10.2004, з 01.02.2006 по 28.02.2006, з 01.03.2007 по 31.03.2007, з 01.07.2008 по 31.07.2008, з 01.09.2009 по 30.09.2009, з 01.01.2010 по 31.01.2010 та з 01.01.2017 по 31.12.2017 та про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період догляду за дитиною, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи до досягнення неї 12-річного віку з 03.06.1993 по 21.07.1993, з 07.10.1994 по 22.03.1995, з 23.09.1995 по 12.02.1996, з 13.05.1996 по 22.02.1997 та з 23.05.1997 по 27.09.1998; повністю зарахувати період ведення підприємницької діяльності з 01.10.2004 по 31.10.2004, з 01.02.2006 по 28.02.2006, з 01.03.2007 по 31.03.2007, з 01.07.2008 по 31.07.2008, з 01.09.2009 по 30.09.2009, з 01.01.2010 по 31.01.2010 та з 01.01.2017 по 31.12.2017 та призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зі зменшенням пенсійного віку на 5 років з 12.06.2024.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, представник Головного управління ПФУ в Донецькій області подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо зобов`язання судом зарахувати період ведення підприємницької діяльності з 01.01.2004 по 30.06.2010 роки, за 2017 рік, зазначає, що згідно «Індивідуальних відомостей про застраховану особу» (форма ОК-5) встановлено, що ОСОБА_1 за періоди з 01.01.2004 по 30.06.2010, з 01.01.2017 по 31.12.2017 страхові внески сплачувалися не в повному обсязі. Щодо зарахування до страхового стажу періодів догляду за дитино, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи до осягнення нею 12-річного віку, апелянт стверджує, що позивач не надала пенсійному органу будь-яких доказів на підтвердження статусу дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи.

Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.11.2024 та від 18.12.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження. Встановлено строк до 20.12.2024, протягом якого учасники справи можуть подати відзив на апеляційну скаргу разом з доказами його надсилання (надання) іншим учасникам справи та заперечення проти заяв і клопотань, якщо такі містяться в апеляційній скарзі.

Від ОСОБА_1 10.01.2025 до суду надійшли пояснення у справі, які остання просить врахувати під час розгляду апеляційної скарги.

Колегія суддів не приймає до уваги зазначені пояснення під час розгляду апеляційної скарги, оскільки такі позивачем подані поза строком, який встановлений в ухвалі про відкриття апеляційного провадження від 28.11.2024 року.

Так, матеріалами справи підтверджується, що зазначену ухвалу суду від 28.11.2024 позивачу доставлено до електронного кабінету 28.11.2024 року о 18:35. Клопотання про поновлення строку на подачу пояснень на апеляційну скаргу позивачем не подавалося.

Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 має посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю категорії 4 серії НОМЕР_1 , видане 23.06.1993.

Позивачка 12.06.2024 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою та відповідними документами про призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

За принципом екстериторіальності заяву позивачки розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області та прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії № 60 від 21.06.2024.

Згідно вказаного рішення страховий стаж ОСОБА_1 на дату звернення становить 20 років 09 місяців 13 днів. Згідно довідки Корюківської міської ради Чернігівської області № 216 від 22.01.2024 період проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю м. Корюківка Чернігівської області становить 25 років 06 місяців 12 днів, в тому числі станом на 01.01.1993 становить 04 роки 08 місяців 26 днів. До страхового стажу згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 20.07.1987 не зараховано:

- період навчання в СПТУ № 113 з 01.09.1984 по 17.07.1987, оскільки в запису відсутні номер та дата видачі диплому. Документ про період навчання не наданий;

- період роботи в Гомельському заводі «Кристал» з 20.07.1987 по 01.02.1988, оскільки дата звільнення не відповідає даті наказу про звільнення (від 08.07.1988);

- період роботи в росії з 22.07.1993 по 06.10.1994, оскільки з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Згідно довідки Головного управління ДПС у Чернігівській області № 111/АП/25-01-58-11 від 12.01.2024 до страхового стажу не зараховані періоди підприємницької діяльності на загальній системі оподаткування з 28.09.1998 по 31.12.1999, з 01.09.2000 по 30.09.2000, з 01.01.2002 по 31.12.2002, оскільки відомості про сплату страхових внесків відсутні.

До страхового стажу не зарахований період догляду за потерпілою дитиною від Чорнобильської катастрофи до досягнення нею 12-річного віку, оскільки в даті видачі посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи НОМЕР_3 від 08.04.1993 має місце виправлення.

За таких обставин, Головним управлінням ПФУ в Донецькій області прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у зв`язку із відсутністю необхідних 26 років страхового стажу.

Не погоджуючись з рішенням органу Пенсійного фонду про відмову у призначенні пенсії від 21.06.2024 №60, позивач звернулася до суду з адміністративним позовом за захистом своїх прав.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не є предметом апеляційного оскарження, то судова колегія вважає за необхідне здійснювати перевірку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги Головного управління ПФУ в Донецькій області.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції враховує такі підстави.

Статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (далі Закон № 796-ХІІ) визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно абз. 1 частини першої статті 55 Закону № 796-ХІІ, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Згідно абз. 5 п. 2 частини першої статті 55 Закону № 796-ХІІ, потерпілі від Чорнобильської катастрофи, особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, мають право на зниження пенсійного віку на 2 роки та додатково на 1 рік за 2 роки проживання або роботи, але не більше 5 років.

При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що підставою для відмови у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку згідно оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 21.06.2024 №60, було не зарахування періоду догляду за потерпілою дитиною від Чорнобильської катастрофи до досягнення нею 12-річного віку, оскільки в даті видачі посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи НОМЕР_4 від 08.04.1993 має місце виправлення.

Однак, суд апеляційної інстанції вважає такі підстави пенсійного органу безпідставними, з огляду на таке.

Згідно пункту 11 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637), час догляду одного з батьків за потерпілою дитиною від Чорнобильської катастрофи до досягнення нею 12-річного віку встановлюється на підставі: свідоцтва про народження дитини або паспорта громадянина України (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть); посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи або довідки про видачу такого посвідчення; заяви особи, яка звернулася за призначенням пенсії, про те, що ніхто з батьків не скористався пільгою, передбаченою пунктом 13 статті 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; документів про те, що до досягнення дитиною 12-річного віку один з батьків не працював.

Щодо доводів апелянта про те, що позивачка не надала пенсійному органу будь-яких доказів на підтвердження статусу дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, колегія суддів зазначає наступне.

Так, матеріалами справи встановлено, що позивачкою до заяви від 12.06.2024 про призначення пенсії надано:

- свідоцтво про народження доньки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_3 від 08.04.1993;

- заяву про те, що батько дитини не скористався пільгою, передбаченою пунктом 13 статті 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- свідоцтво про смерть батька дитини - ОСОБА_3 .

Таким чином, вищезазначеними обставинами спростовуються доводи апелянта про ненадання доказів, які б підтвердили статус дитини, яка постраждала від Чорнобильської катастрофи.

Щодо тверджень апелянта про наявність помилки в даті видачі посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_3 від 08.04.1993, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган.

Згідно пункту 4.3 Порядку № 22-1, рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію (пункт 4.7 Порядку № 22-1).

Разом з тим, пенсійним органом не було здійснено перевірки поданих позивачем документів.

Будь-яких інших доводів в цій частині позовних вимог апелянтом не зазначено.

Що стосується позовних вимог про зарахування до страхового стажу періодів підприємницької діяльності позивача з 01.01.2004 по 30.06.2010 роки, за 2017 рік, колегія суддів зазначає наступне.

Апелянт стверджує, що єдиний внесок за період роботи позивача з 01.01.2004 по 30.06.2010, за 2017 рік сплачувався частково.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно частин першої, другої статті 24 Закону №1058-IVстраховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно підпункту 1 пункту 3-1 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Крім того, згідно пункту 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ). Періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності можуть підтверджуватися даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно пункту 2.1 Порядку № 22-1 період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу. Для підтвердження періоду здійснення підприємницької діяльності до 01 січня 2004 року можуть прийматись інші документи про сплату страхових внесків. Періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, можуть зараховуватись до страхового стажу також на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку або спеціального торгового патента, або патента про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування.

Відповідно до правової позиції Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеної у постанові від 26.10.2018 у справі №643/20104/15-а, де суд констатував, що належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме до 01 липня 2000 року - довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, після 01 липня 2000 року - довідка із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Згідно форми "РС-право" до страхового стажу позивача за період з 01.01.2004 по 29.02.2020 зараховано лише 9 років 11 місяців 10 днів.

Слід зазначити, що в матеріалах справи міститься лист Головного управлніння ДПС у Чернігівській області від 31.05.2024 № 1947/АІІ/25-01-58-26, згідно якого в 2004-2010 роках позивач сплачувала податки щоквартально авансовими платежами 300 грн, щомісяця видавався патент, здійснила сплату фіксованого розміру прибуткового податку за патент в розмірі 100 грн за жовтень 2004 року, лютий 2006 року, березень 2007 року, липень 2008 року, вересень 2009 року, січень 2010 року. З 01.01.2012 по 01.04.2020 перебувала на спрощеній системі оподаткування, в 2017 році сплачувала єдиний соціальний внесок.

За наведеного, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зарахування до страхового стажу періодів провадження підприємницької діяльності з 01.10.2004 по 31.10.2004, з 01.02.2006 по 28.02.2006, з 01.03.2007 по 31.03.2007, з 01.07.2008 по 31.07.2008, з 01.09.2009 по 30.09.2009, з 01.01.2010 по 31.01.2010 та з 01.01.2017 по 31.12.2017 підлягають до задоволення.

Більше того, суд звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів заборгованості щодо сплати податків, зборів чи інших обов`язкових платежів за період здійснення підприємницької діяльності.

У свою чергу, відповідачами не надано суду жодної інформації про наявність заборгованості позивача за платежами до Пенсійного фонду України.

Відсутність заборгованості перед податковим та пенсійним органами свідчить про сплату позивачем всіх необхідних платежів під час провадження підприємницької діяльності, а тому відповідні періоди провадження підприємницької діяльності відповідачі неправомірно не зараховують до страхового стажу позивача.

У апеляційній скарзі Головного управління ПФУ в Донецькій області відсутні жодні доводи та заперечення щодо встановленого судом періоду щодо зарахування до страхового стажу періоду ведення підприємницької діяльності позивачем, а тому колегія суддів не вважає за потрібне надавати оцінку висновкам суду першої інстанції в цій частині.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що позивачем не оскаржується рішення суду в частині інших періодів щодо зарахування до страхового стажу періоду ведення підприємницької діяльності, а тому колегія суддів не надає жодної оцінки цим позовним вимогам.

Однак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи цей спір, дійшов помилкових висновків в частині визначення конкретного територіального органу Пенсійного фонду України, який має здійснити зарахування до страхового стажу періоду догляду за дитиною, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи до досягнення нею 12-річного віку та періоду ведення підприємницької діяльності, а також призначення пенсії відповідно до статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зі зменшенням пенсійного віку на 5 років.

Так, рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку прийнято не Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області, а іншим територіальним органом Пенсійного фонду України.

Разом з тим, відповідна заява про призначення пенсії подавалася позивачем за місцем реєстрації до відповідного управління Пенсійного фонду України.

Колегія суддів зазначає, що постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846, затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до п.4.1 р. IV якого заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Відповідно до п.4.2 р.IV наведеного Порядку після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

В той же час, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що встановлення порядку розгляду заяв про призначення пенсії за принципом екстериторіальності не спростовує положення законодавства, що виплата пенсії здійснюється органом, що призначає пенсію, за місцем проживання особи, що прямо передбачено п.4.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відповідно до якого після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії

З урахуванням наведеного, беручи до уваги встановлені обставини, враховуючи принцип верховенства права, аналізу чинного законодавства, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача та уникаючи надмірного формалізму, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду в Чернігівській області зарахувати до страхового стажу позивачки період догляду за дитиною, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи до досягнення неї 12-річного віку, період ведення підприємницької діяльності та призначити пенсію відповідно до статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зі зменшенням пенсійного віку на 5 років.

Отже, з огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про необхідність зміни судового рішення в резолютивній частині.

Зі змісту статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог п. 2 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області задовольнити частково.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 року у справі №620/12764/24 змінити, виклавши третій абзац резолютивної частини у наступній редакції:

«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період догляду за дитиною, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи до досягнення неї 12-річного віку з 03.06.1993 по 21.07.1993, з 07.10.1994 по 22.03.1995, з 23.09.1995 по 12.02.1996, з 13.05.1996 по 22.02.1997 та з 23.05.1997 по 27.09.1998; повністю зарахувати період ведення підприємницької діяльності з 01.10.2004 по 31.10.2004, з 01.02.2006 по 28.02.2006, з 01.03.2007 по 31.03.2007, з 01.07.2008 по 31.07.2008, з 01.09.2009 по 30.09.2009, з 01.01.2010 по 31.01.2010 та з 01.01.2017 по 31.12.2017 та призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зі зменшенням пенсійного віку на 5 років з 12.06.2024».

В іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 року у справі №620/12764/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Суддя - доповідач О.М. Кузьмишина

Судді І.О.Грибан

О.В.Карпушова