Справа № 140/126/25
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 року ЛуцькСправа № 140/126/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Мачульського В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення оформлене протоколом комісії від 22.11.2024 №27 про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період; зобов`язання надати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 14 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку», на підставі заяви позивача про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації від 19.11.2024.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 19.11.2024 він звернувся до відповідача з заявою про надання йому відстрочки під час мобілізації на підставі пункту чотирнадцятого частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки ним здійснюється догляд за братом інвалідом ІІ групи. Однак, протоколом від 22.11.2024 №27 прийнято рішення про відмову у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу на особливий період. Підставою відмови зазначено: відсутність заяви від брата та наявність інших невійськовозобов`язаних, які можуть здійснювати догляд.

Представник позивача вважає, що відсутність заяви від брата не передбачено додатком 5 до постанови Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024, а отже дана підстава відмови є протиправною. Щодо іншої підстави, а саме: наявність інших невійськовозобов`язаних, які можуть здійснювати догляд, то зазначає, що мати позивача є пенсіонером та сама потребує амбулаторного та періодично стаціонарного лікування, а отже не може здійснювати догляд за своїм сином.

Таким чином, відповідач діяв не у спосіб, передбачений законом, необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мали значення для прийняття рішення. (а.с.1-9).

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 10.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.28).

У відзиві на позовну заяву від 11.02.2025 відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_1 вважає вимоги позивача безпідставними, та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Зазначає, що позивачем в порушення постанови КМУ №560 не надано всіх необхідних доказів для задоволення його заяви про надання відстрочки від призову. Зазначає, що позивач вправі повторно звернутися до відповідача надавши всі необхідні документи. Просив суд відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог (а.с.33-35).

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Враховуючи вимоги статті 262 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи позивача, суд встановив такі обставини.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 19.11.2024 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на підставі пункту чотирнадцятого частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки ним здійснюється догляд за рідним братом ОСОБА_2 , інвалідом ІІ групи.

До заяви позивачем додано: копію посвідчення серії НОМЕР_1 від 23.08.2010; копію довідки МСЕК серії МСЕ №038804; копії свідоцтв про народження; акт про встановлення факту здійснення особою догляду від 19.06.2024; та копію пенсійного посвідчення матері серії НОМЕР_2 від 12.07.2013.

Повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23.11.2024 №18421 повідомлено позивача, що протоколом №87 від 22.11.2024 комісія ухвалила рішення про відмову в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Причина відмови - відсутність заяви від брата, наявність інших невійськовозобов`язаних, які можуть здійснювати догляд (а.с.11).

Вважаючи вищевказане рішення відповідача протиправним та таким, що не ґрунтуються на законі позивач через свого представника звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

У зв`язку з військовою агресією російською федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який діє досі.

Зокрема, останнім Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №3891-IXвід 23.07.2024 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 12.08.2024 строком на 90 діб.

Указом Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено про оголошення та проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII (далі - Закон №3543-ХІІ).

Відповідно до статті 17 Закону України «Про оборону» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Згідно з статтею 1 Закону №3543-ХІІ мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Відповідно до частини восьмої статті 4 Закону №3543-ХІІ, з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

На час особливого періоду дія будь-яких прийнятих до настання цього періоду нормативно-правових актів, що передбачають скорочення чисельності, обмеження комплектування або фінансування Збройних Сил України, інших військових формувань чи правоохоронних органів спеціального призначення, зупиняється.

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону №3543-ХІІ, під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, зокрема, члени сім`ї другого ступеня споріднення особи з інвалідністю I або II групи, зайняті постійним доглядом за нею (не більше одного та за умови відсутності членів сім`ї першого ступеня споріднення або якщо члени сім`ї першого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я). У разі відсутності членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення норма цього пункту поширюється на членів сім`ї третього ступеня споріднення особи з інвалідністю I або II групи.

Згідно із вимогами абзацу другого пункту 16 Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487, персонально-якісний військовий облік передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного військового обліку покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до пункту 11 постанови КМУ №154 від 23.02.2022 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення: оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.

В подальшому Кабінет Міністрів України прийняв постанову №560 від 16.05.2024, яка набрала чинності 18.05.2024 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» (далі - Постанова КМУ №560).

Відповідно до додатку 5 Постанова КМУ №560 Переліку документів, що подаються військовозобов`язаними для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав передбачених статтею 23 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» для військовозобов`язаного, який зайнятий постійним доглядом за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I чи II групи, - документи, що підтверджують родинні зв`язки другого ступеня споріднення (рідні брати та сестри, баба та дід з боку матері і з боку батька, онуки), один із таких документів, що підтверджує неможливість членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьки, чоловік (дружина), діти, у тому числі усиновлені) здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю I чи II групи: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, або висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу члена сім`ї першого ступеня споріднення в постійному догляді за формою, затвердженою МОЗ, а також документи про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд або акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду (додаток 8).

Аналіз наведених положень законодавства дає суду підстави для висновку, що відстрочка від призову надається членам сім`ї другого ступені за умови відсутності членів сім`ї першого ступеня споріднення, або якщо члени сім`ї першого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком МСЕК чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем прийняте рішення про відмову у наданні позивачу відстрочки від призову під час мобілізації на особливий період, однієї з підстав зазначено: наявності інших невійськовозобов`язаних, які можуть здійснювати догляд.

З акту про встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду) від 19.06.2024 вбачається, що до членів сім`ї особи, яка потребує догляду ( ОСОБА_2 інваліда ІІ групи), які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати першого ступеня споріднення - є мати ОСОБА_3 (а.с.20-21).

Підставою, за яким представник позивача вважає, що позивач має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, є те, що відсутні інші члени сім`ї першого ступеню спорідненості, які можуть за станом здоров`я, здійснювати догляд за інвалідом ІІ групи.

При цьому представник позивача вказує, що рідна мати інваліда ІІ групи ОСОБА_2 , - ОСОБА_3 не може здійснювати постійний догляд за сином, оскільки є пенсіонером та сама потребує лікування.

Згідно довідки №1508 від 30.12.2024 виданої лікарем загальної практики-сімейної медицини ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_3 потребує постійного амбулаторного та періодично стаціонарного лікування (а.с.23).

Разом з тим, позивачем на підтвердження обставин щодо неможливості ОСОБА_3 члена сім`ї першого ступеню спорідненості здійснювати постійний догляд за інвалідом ІІ групи ОСОБА_2 , відповідних доказів не надано, як й не надано доказів, того, що ОСОБА_3 сама потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Позивачем не долучено до матеріалів справи висновку медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Подані позивачем медичні документи ОСОБА_3 та пенсійне посвідчення не є тими документами (висновок медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я), які за законом мають підтверджувати неможливість члена сім`ї першого ступеню спорідненості здійснення постійного догляду за інвалідом ІІ групи.

З огляду на наведене, суд доходить висновку про обґрунтованість прийнятого відповідачем рішення щодо відмови позивачу у відстрочці від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, відтак позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази на підтвердження правомірності дій та докази, долучені в обґрунтування позову, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись статтями 2, 72-77, 244-246, 255, 262, 295 КАС України, на підставі Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий

Суддя В.В. Мачульський