Справа № 300/5762/24
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2025-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" лютого 2025 р. справа № 300/5762/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Біньковської Н.В.,
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Івано-Франківська митниця скористалася правом на подання відзиву на позовну заяву, в якому не погоджується з позовними вимогами і доводами, наведеними в адміністративному позові. Покликаючись на зміст "Пояснень до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності", затверджених наказом Державної митної служби України від 14.07.2020 за №256, в частині додаткових пояснень до товарної категорії "8426 41 00" зазначає, що для таких максимальна швидкість становить 20 км/год, в той час, як за наслідком проведення митного огляду товару та опрацювання супровідних до митної декларації документів, відповідачем встановлено, що за максимальною швидкістю пересування кран має бути віднесений до товарної позиції УКТ ЗЕД 8705, у зв`язку з чим змінено код товару на "8705 10 00" з одночасним зазначенням про "максимальну швидкість пересування [автокрану на колісному ходу GROVE RT890E] у 35 км/год". Окрім того, з посиланнями на пункт 7 додатку 4 "Методичні рекомендації щодо класифікації згідно з вимогами УКТ ЗЕД моторних транспортних засобів", доведених митним органам листом Міністерства доходів і зборів України від 26.03.2014 за №6983/7/99-99-24-02-03-17, зазначає про обов`язковість одночасного виконання всіх перелічених у такому пункті вимог, в тому числі і щодо максимальної швидкості у 20 км/год, для віднесення самохідних підіймальних або вантажно-розвантажувальних машин для включення до товарної категорії "8426". Вважає, що попри втрату чинності зазначених Методичних рекомендації згідно листа Державної фіскальної служби від 10.01.2019 за №783/7/99-99-18-02-02-17, на даний час відсутній інший підхід для класифікації декларованого позивачем товару. Просить суд в задоволенні позову відмовити.
У відповіді на відзив позивач заперечив доводи відповідача, наведені у відзиві на позов, з підстав, аналогічних доводам позовної заяви.
Заяв про розгляд справи з викликом сторін суду не надходило. У відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в справі матеріалами.
Суд, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши в сукупності письмові докази, встановив наступне.
22.04.2024 між ТОВ "Будівельна техніка "ЗАЕЗ" (покупець) та нерезидентом "INTEGRA STARBY A.S." (Чехія) (продавець) укладено зовнішньо-економічний контракт за №CZUA-1-2024, згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 якого продавець продає, а покупець купує "вживаний всюдихідний кран GROVE RT890E, серійний номер 228872, рік виробництва 2008, включаючи аксесуари: гідравлічне подовження 10-17 м, 80 т, малий гак 9 т, противага 9,9 т, щорічне обслуговування, повна документації, без гарантії" (а.с.122).
Згідно умов поставки, визначених підпунктами 2.1, 2.2 вказаного контракту, продавець зобов`язується продати товар на умовах FCA, такий повинен супроводжуватися оригіналами наступних документів, необхідних для проведення митного оформлення товару при імпорту в Україну, а саме рахунку-фактури (інвойс) та технічної документації.
Підпунктами 4.1-4.5 пункту 4 контракту визначено, що ціна встановлюється у євро (EUR), загальна сума контракту становить 293 000,00 євро, зокрема, умовами оплати є 100% (стовідсоткова, повна) попередня оплата, котра має бути перерахована продавцю протягом 30 днів з моменту підписання такого контракту. Останній є дійсним до 31.12.2024.
ТОВ "Будівельна техніка "ЗАЕЗ" здійснено оплату у зазначеному розмірі, про що свідчать відомості платіжної інструкції в іноземній валюті за №1 від 16.05.2024 (а.с.120).
Відповідач підтвердив обставину подання всіх вказаних документів у відзиві на позов, долучивши їх засвідчені копії, перелік яких визначений у графі 44 електронної митної декларації (а.с.112).
Надаючи правову оцінку спірним публічно-правовим відносинам, суд зазначає наступне.
Суд при вирішенні цієї справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в редакції, чинній на час виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України №4495-VІ від 13.03.2012 (надалі по тексту також МК України, Кодекс).
Так, відповідно до частини 1 статті 246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Митне оформлення за правилами регулювання положень частини 1 статті 248 коментованого Кодексу розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, на які накладено електронний підпис декларанта або уповноваженої ним особи (частина 1 статті 257 МК України).
Перевірка правильності класифікації згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності є одним з етапів митного контролю.
Так, частинами 1 - 4 статті 69 МК України передбачено, що товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.
Митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.
На вимогу посадової особи митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.
При цьому, у разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари.
Слід звернути увагу, що згідно приписів частини 5 статті 69 МК України, для цілей класифікації товарів під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.
Аналіз змісту вищенаведених норм свідчить про те, що класифікацію товарів за УКТ ЗЕД здійснює особа, яка подає митну декларацію. У свою чергу, митний орган здійснює контроль за такою класифікацією і може самостійно визначити код задекларованого товару лише в тому разі, коли виявить порушення правил класифікації з боку декларанта. Повноваження митного органу щодо самостійного визначення коду товару не є дискреційними та обумовлені виключно наявністю порушення правил класифікації з боку декларанта.
Відповідно до частини 7 статті 69 МК України, рішення митних органів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов`язковими. Такі рішення оприлюднюються у встановленому законодавством порядку. У разі незгоди з рішенням митного органу щодо класифікації товару декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити це рішення відповідно до глави 4 цього Кодексу. Наявність рішення митних органів щодо класифікації товарів не є підставою для відмови у прийнятті рішення щодо зобов`язуючої інформації з питань класифікації товарів. У разі якщо рішення щодо класифікації товарів суперечить рішенню щодо зобов`язуючої інформації з питань класифікації товарів щодо товарів з ідентичними характеристиками, рішення щодо класифікації товарів підлягає скасуванню. У такому разі рішення щодо класифікації товарів втрачає чинність з моменту набрання чинності рішенням щодо зобов`язуючої інформації з питань класифікації товарів, а підприємство не несе відповідальності за негативні наслідки застосування рішення щодо класифікації товарів з моменту його прийняття до моменту його скасування.
Висновки інших органів, установ та організацій щодо визначення кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД при митному оформленні мають інформаційний або довідковий характер (частина 8 статті 69 МК України).
За змістом частини 1 статті 67, частини 1 статті 68 Кодексу, Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України, водночас ведення УКТ ЗЕД здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
На виконання коментованої норми постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 за №428 затверджено "Порядок ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності" (надалі по тексту також Порядок №428), відповідно до пункту 2 якого УКТЗЕД є товарною номенклатурою Митного тарифу України, затвердженого Законом України "Про Митний тариф України", що використовується для цілей тарифного та інших видів регулювання зовнішньоекономічної діяльності, ведення статистики зовнішньої торгівлі та здійснення митного оформлення товарів.
Термін "класифікація товару" для цілей розділу ІV МК України міститься в пункті 2 розділу І "Порядку роботи митних органів при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 за №650 (надалі по тексту також Порядок №650), та розуміється як: визначення коду товару відповідно до вимог Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, передбачених Законом України "Про Митний тариф України" (надалі по тексту також Основні правила інтерпретації УКТ ЗЕД), з урахуванням Пояснень до УКТ ЗЕД, рішень Комітету з Гармонізованої системи опису та кодування товарів Всесвітньої митної організації, методичних рекомендацій щодо класифікації окремих товарів згідно з вимогами УКТ ЗЕД, розроблених центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну митну політику відповідно до вимог Митного кодексу України, до початку переміщення товару через митний кордон України, під час митного оформлення та після завершення митного оформлення.
В той же час, контроль правильності класифікації товарів перевірка відповідності опису товару та відповідного йому коду в митній декларації вимогам Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД під час проведення процедур його митного контролю та митного оформлення або після них (пункт 2 розділу І Порядку №650).
Як визначено пунктом 1 розділу ІІ Порядку №650, посадові особи підрозділу митного органу з питань класифікації товарів, підрозділу митного оформлення здійснюють контроль правильності класифікації товарів під час виконання митних формальностей. Обсяг митного контролю, достатнього для забезпечення додержання правил класифікації товарів, визначається на підставі результатів застосування системи управління ризиками.
Так, контроль правильності класифікації товарів здійснюється шляхом перевірки відповідності:
опису товару в митній декларації процедурі декларування відповідно до вимог Кодексу;
відомостей про товар та код товару згідно з УКТ ЗЕД, заявлених у митній декларації, відомостям про товар (найменування, опис, визначальні характеристики для класифікації товарів тощо), зазначеним у наданих для митного контролю документах, шляхом перевірки дотримання вимог Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, із врахуванням Пояснень до УКТ ЗЕД, рекомендацій, розроблених центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, відповідно до вимог Кодексу (пункт 2 розділу ІІ Порядку №650).
Втім, за приписами пункту 3 розділу ІІ Порядку №560, у разі якщо посадова особа підрозділу митного оформлення не може однозначно перевірити правильність класифікації товарів на підставі задекларованих відомостей, така посадова особа у паперовій або електронній формі надсилає повідомлення декларанту або уповноваженій ним особі про необхідність надання додаткових документів та/або відомостей, які підтверджують задекларований код товару згідно з УКТ ЗЕД. Строк надання додаткових документів та/або відомостей не має перевищувати 10 календарних днів з дня отримання такого повідомлення.
Статтею 1 Закону України "Про Митний тариф України" від 19.10.2022 за №2697-ІХ (надалі по тексту також Закон №2697-ІХ), митний тариф України є невід`ємною частиною цього Закону та містить перелік ставок загальнодержавного податку ввізного мита на товари, що ввозяться на митну територію України і систематизовані згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД), складеною на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів.
При цьому суд звертає увагу, що згідно частини 2 статті 67 МК України, в УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів.
Тим не менш, як визначено пунктами 1-4 "Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД", що є складовою Закону №2697-ІХ (надалі по тексту також Правила), назви розділів, груп і підгруп наводяться лише для зручності користування УКТ ЗЕД; для юридичних цілей класифікація товарів в УКТ ЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо цими назвами не передбачено іншого, відповідно до таких правил:
2. (a) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який виріб стосується також некомплектного чи незавершеного виробу за умови, що він має основну властивість комплектного чи завершеного виробу. Це правило стосується також комплектного чи завершеного виробу (або такого, що класифікується як комплектний чи завершений згідно з цим правилом), незібраного чи розібраного;
(b) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який матеріал чи речовину стосується також сумішей або сполук цього матеріалу чи речовини з іншими матеріалами чи речовинами. Будь-яке посилання на товар з певного матеріалу чи речовини розглядається як посилання на товар, що повністю або частково складається з цього матеріалу чи речовини. Класифікація товару, що складається більше ніж з одного матеріалу чи речовини, здійснюється відповідно до вимог правила 3.
У разі якщо згідно з правилом 2 (b) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (prіma facіe) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином: (a) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де подається більш загальний його опис. Проте в разі коли кожна з двох або більше товарних позицій стосується лише частини матеріалів чи речовин, що входять до складу суміші чи багатокомпонентного товару, або лише частини товарів, що надходять у продаж у наборі для роздрібної торгівлі, такі товарні позиції вважаються рівнозначними щодо цього товару, навіть якщо в одній з них подається повніший або точніший опис цього товару; (b) суміші, багатокомпонентні товари, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може здійснюватися згідно з правилом 3 (a), повинні класифікуватися за тим матеріалом чи компонентом, який визначає основні властивості цих товарів, за умови що цей критерій можна застосувати; (c) товар, класифікацію якого не можна здійснити відповідно до правила 3 (a) або 3 (b), повинен класифікуватися в товарній позиції з найбільшим порядковим номером серед номерів товарних позицій, що розглядаються.
Товар, який не може бути класифікований згідно з вищезазначеними правилами, класифікується в товарній позиції, яка відповідає товарам, що найбільше подібні до тих, що розглядаються.
Для юридичних цілей класифікація товарів у товарних підпозиціях, товарних категоріях і товарних підкатегоріях здійснюється відповідно до назви останніх, а також приміток, які їх стосуються, з урахуванням певних застережень (mutatіs mutandіs), положень вищезазначених правил за умови, що порівнювати можна лише назви одного рівня деталізації. Для цілей цього правила також можуть застосовуватися відповідні примітки до розділів і груп, якщо в контексті не зазначено інше (пункт 6 Правил).
Тобто, зазначеними Правилами передбачено, що при віднесенні товару до тієї чи іншої позиції слід виходити з більш конкретного опису товару, його характеристик та призначення, котрі є визначальними для класифікації товару відповідно до УКТ ЗЕД.
На виконання положень статті 68 МК України, Порядку №428, наказом Державної митної служби України від 14.07.2020 за №256 затверджено "Пояснення до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності" (надалі по тексту також Пояснення №256).
Переважно до цієї товарної позиції включаються не лише нерухомі або стаціонарні машини, але також рухомі машини самохідні чи несамохідні (за деякими винятками, наведеними нижче та стосовно машин, установлюваних на транспортні засоби, включені в Розділ XVII).
При цьому, виключаються машини, установлювані на трактори або транспортні засоби групи 87, а також машини, установлені на автомобільних шасі або вантажних автомобілях.
З приводу розрізнення з товарною позицією "8705" зазначено наступне: деякі підіймальні або вантажно-розвантажувальні машини (наприклад, звичайні крани, легкі аварійні крани) часто встановлюються на конструкції, що мають всі істотні ознаки автомобільного шасі або вантажівки, тобто мають, принаймні, такі механічні вузли: двигун, коробку передач і важелі керування переключенням швидкостей, а також рульове керування та гальма. Такі конструкції повинні класифікуватися в товарній позиції "8705" як автомобілі спеціального призначення незалежно від того, чи встановлена підіймальна або вантажно-розвантажувальна машина на транспортному засобі чи вона разом з ним утворює єдину машину, якщо засіб пересування не є засобом, спеціально розробленим для транспортування, товарної позиції "8704".
До цієї товарної позиції включаються самохідні машини, в яких один або більше елементів приводу ходового пристрою чи керування, перерахованих вище, розташовані в кабіні підіймальної або вантажно-розвантажувальної машини (переважно крана), установленої на колісному шасі, незалежно від того, чи може агрегат у цілому рухатися по дорозі своїм ходом чи ні.
Крани цієї товарної позиції зазвичай не пересуваються під навантаженням або, якщо вони пересуваються під навантаженням, їхній рух обмежується і є допоміжною дією щодо їхньої основної функції підійманню вантажів.
Як викладено у Додаткових поясненнях до товарних категорій: "8426 41 00" та "8426 49 00" УКТЗЕД, на відміну від транспортних засобів з механічним приводом, призначених для спеціальних цілей, товарної позиції 8705, самохідні машини та механізми, що підпадають під ці товарні категорії, як правило, мають такі характеристики:
1) вони приводяться в рух двигуном, який становить частину піднімального пристрою;
2) вони мають максимальну швидкість 20 км/год.;
3) вони мають одну кабіну, яка становить частину піднімального пристрою;
4) вони, зазвичай, не пересуваються, коли навантажені, або, якщо пересуваються, то лише за обмеження руху необхідністю виконання їхньої функції піднімання.
В той же час, відповідно до Розділу ХVІІ група 87 Пояснень №256, товарна позиція "8705" включає моторні транспортні засоби спеціального призначення, крім призначених головним чином для перевезення людей або вантажів (наприклад, автомобілі вантажні для аварійного ремонту, автокрани, автомобілі пожежні, автобетономішалки, автомобілі прибиральні для доріг, автомобілі поливомийні, автомобілі-майстерні, радіологічні автомобілі).
До цієї товарної позиції включається ряд видів транспортних засобів, спеціально сконструйованих або пристосованих для розміщення різних пристроїв, які надають їм можливості виконувати визначені нетранспортні функції; тобто основною метою транспортного засобу цієї товарної позиції не є перевезення людей або вантажів.
З іншого боку, самохідні машини (наприклад, крани, екскаватори), у яких один або кілька елементів управління переміщенням самохідної машини, розташовані в кабіні робочої машини, яка змонтована на колісному чи гусеничному шасі, незалежно від того, чи може ця машина пересуватись по дорозі своїм ходом чи ні, включаються, наприклад, до товарної позиції 8426, 8429 або 8430.
З наведеного слідує, що, у разі, якщо устаткування (кран) повністю інтегроване з транспортним засобом, а шасі не може використовуватися для інших цілей, хоча і може мати основні властивості автомобіля (двигун, коробку передач і пристрої керування переключенням передач, рульові та гальмові пристрої) такий самохідний колісний транспортний засіб не включається до категорії "8705".
Варто наголосити, що зі змісту відзиву слідує, що вказана характеристика стосовно максимальної швидкості декларованого товару слугувала визначальною для відповідача при формуванні вищезгаданого висновку, додатково зазначено про оснащення такого пристроями візуальної сигналізації, що, на переконання митного органу, дозволяє здійснювати рух на коментованому крані дорогами загального користування.
Отже, за відомостями, підтвердженими митним органом, "Кран на колісному ходу марки GROVE RT89, серійний номер №228872, 2008 року виготовлення, бувший у вжитку [...]" є самохідною машиною, що змонтована на колісному шасі, має одну кабіну, приводиться в рух двигуном, який становить частину підіймального обладнання, всі елементи управління переміщенням котрою розташовані в такій кабіні, з якої здійснюється керування рухом і підіймання вантажу.
Окрім вказаного, суд звертає увагу, що згідно пункту 11 розділу ІІ Порядку №650, рішення щодо класифікації товарів приймається у разі необхідності зміни задекларованого коду товару згідно з УКТ ЗЕД на підставі встановлених характеристик товару, які є визначальними для його класифікації.
Для прийняття Рішення використовуються відомості, які містяться у митній декларації, інших документах, поданих для митного оформлення, а також документи та відомості, надані разом із Запитом та/або у порядку, передбаченому пунктом 12 цього розділу, тобто документів отриманих за наслідком надсилання повідомлення декларанту або уповноваженій ним особі про необхідність надання додаткових документів та/або відомостей, які підтверджують задекларований код товару згідно з УКТ ЗЕД.
Як вже попередньо встановлено судом та підтверджено митним органом, у віданні останнього станом на дату прийняття спірного рішення перебували, зокрема опис технічних характеристик GROVE RT890E (а.с.125-131), з відомостей якого з`ясовано наступне: "повне управління крановою установкою, підніманням, опусканням та рухом крану здійснюється виключно з кабіни управління крановою установкою", "контрольні прилади для всіх робочих функцій виведені на панель приладів", "робота крану можлива виключно з виставленими опорами в зупиненому стані", "забороняється самостійно пересуватись по дорогах загального користування".
Первинно, як заявлено у митній декларації від 24.05.2024, швидкість "крана на колісному ходу марки GROVE RT890E, серійний №228872, 2008 року виготовлення, бувший у вжитку" становить 25 км/год (а.с.112).
Натомість, як слідує з пункту 4 спірного рішення, коментована характеристика декларованого товару змінена на "максимальну швидкість пересування [становить] 35 км/год", а сам товар класифіковано, як "автокран на колісному ходу" (а.с.149).
З приводу доводів митного органу стосовно необхідності виконання всіх перелічених у Додаткових поясненнях до, зокрема, товарної категорії "8426 41 00" ознак для віднесення "крану на колісному ходу марки GROVE RT890E, серійний №228872, 2008 року виготовлення, бувший у вжитку", суд, натомість, звертає увагу, що пунктом 3 "Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД", котрі є складовою Закону №2697-ІХ передбачено механізм класифікації товару у разі, якщо такий на перший погляд (prіma facіe) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, що полягає у наступному: (a) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де подається більш загальний його опис.
На переконання суду, вимога віднесення товару до товарної позиції з найбільш повною змістовно-описовою характеристикою не є тотожним необхідності співпадіння такого з усіма переліченими та притаманними йому атрибутами.
Про зазначене свідчить також і конструкція Додаткових пояснень до товарної категорії "8426 41 00", посилання на яку здійснює відповідач, де 4 (чотири) визначальні характеристики розкриті через формулювання "як правило", що, на думку суду, вказує про відсутність вимоги щодо сталості визначення максимальної швидкості самохідних машин та механізмів, котрі підпадають під цю товарну категорію, саме окресленими 20 км/год.
Отже, у разі, якщо товар можна віднести до двох чи більше товарних позицій, при цьому, за однією з таких має місце не співпадіння з одним з параметрів, стосовно якого неможливо провести порівняльний аналіз щодо іншої подібної товарної позиції, подібність до якої виявлена, внаслідок відсутності у описі останньої такого параметру, проте наявне співпадіння стосовно інших заявлених характеристик, то перевага надається тій товарній позиції, з якою товар має найбільш повне співпадіння.
З приводу тверджень ТОВ "Будівельна техніка "ЗАЕЗ" щодо протиправного неврахування митним органом долучених до митної декларації експертного висновку Івано-Франківської торгово-промислової палати Торгово-промислової палати України за №В-275 від 24.05.2024 (а.с.148), висновку Державного підприємства "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків" ("ДП "Держзовнішінформ") за №3-2/280 від 28.05.2024 (а.с.147), суд звертає увагу, що згідно частини 8 статті 69 МК України, висновки інших органів, установ та організацій щодо визначення кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД при митному оформленні мають інформаційний або довідковий характер.
Разом із тим суд враховує, що відповідачем не вживалось дій на виконання вимог пунктів 12, 15, 18 Порядку №650 за наслідком виявлення складності класифікації товару, як і не обґрунтовано неможливість їх здійснення.
Додатково варто відмітити, що відповідно до частини 4 статті 3 МК України, у разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов`язків посадових осіб митних органів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь митного органу, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян.
За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.
Відповідно до вимог частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з ч.1, п.1, 3 ч.3 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертиз.
За змістом статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з частинами 5 - 8 статті 137 КАС України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг). У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача чи експерта, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною 9 статті 139 КАС України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін.
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (надалі також - Закон №5076-VI).
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону №5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Статтею 30 Закону №5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування судових витрат суд керується критерієм їхньої дійсності та необхідності, а також критерієм розумності їхнього розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, значення спору для сторони тощо.
Судом встановлено, що професійна правнича допомога позивачу у цій справі надавалася відповідно до договору надання правової допомоги, укладеного між АО «Дельта Інтернешл ЛО» в особі керуючого партнера Тасліцького Германа та ТОВ «Будівельна техніка «ЗАЕЗ» від 21.06.2024 №09, предметом якого є надання правничої допомоги (а.с.172).
За змістом підпункту 4.1. пункту 4 вказаного договору ТОВ «Будівельна техніка «ЗАЕЗ» сплачує АО «Дельта Інтернешл ЛО» гонорар та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (оплата роботи фахівців, чиї висновки запитуються адвокатським об`єднанням, транспортні витрати, оплата друкарських, копіювальних та інших технічних робіт, оплата послуг з перекладу та нотаріального посвідчення документів, телефонних розмов, витрати на відрядження адвокатів тощо).
Гонорар за надання правової допомоги, передбаченої цією додатковою угодою встановлюється в наступному розмірі: фіксований розмір становить еквівалент 1000 євро, який охоплює до 15 годин роботи. У разі необхідності залучення додаткового часу, послуги надаватимуться за погодинними ставками, які складають 80 євро/година.
Також, АО «Дельта Інтернешл ЛО» надано суду ордер на надання правничої (правової) допомоги позивачу адвокатом серії АА №1462204 від 15.07.2024 (а.с.163), свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ДН №4803 від 29.03.2017, видане на підставі рішення Ради адвокатів Донецької області від 29.03.2017 №19 (а.с.162), платіжну інструкцію №126 від 09.07.2024, рахунок №09/07 від 09.07.2024, акт-прийому передачі робіт з експертного транспортно-товарознавчого дослідження, договір на проведення транспортно-товарознавчого дослідження експертом, рахунок на оплату №25 від 18.07.2024, облік об`єму наданої правової допомоги (затрачених годин) за замовленням згідно п.п. 1.1. додатку 1 до договору №09 від 21.06.2024, акт надання послуг №18 від 30.08.2024, заключну виписку за період з 19.07.2024 по 19.07.2024 (а.с.164 - 171).
За змістом обліку об`єму наданої правової допомоги (затрачених годин) за замовленням згідно п.п. 1.1. додатку 1 до договору №09 від 21.06.2024 АО «Дельта Інтернешл ЛО» надано правничу допомогу наступного характеру:
- ознайомлення із матеріалами від клієнта 1 год;
- ознайомлення з матеріалами від клієнта, зустріч з клієнтом щодо майбутнього позову 1 год;
- аналіз правових позиції ВС та підбір рішень апеляційної та касаційної інстанції з подібними правовідношеннями для позову 1 год;
- пошук судового експерта за для отримання висновку експерта з транспортно-товарознавчого дослідження по встановленню характеристик відповідності УКТ ЗЕД самохідного крана колісного що ввозиться на митну територію України 1 год;
- зв`язок з судовим експертом, узгодження співпраці, постановка питань для судової експертизи 1 год;
- підготовка позову, упорядкування документів, що додаються до позову, розрахунок судового збору 5 год;
- формування позову в кабінеті Електронний суд, підпис КЕП, направлення в суд 0,5 год;
- отримання відзиву на позов від відповідача через електронний суд,
- підготовка та подання відповіді на відзив через Електронний суд 4 год.
Загальна кількість робочих годин згідно з вказаним актом становить 15 годин.
Відповідач надав суду заперечення щодо витрат на правничу допомогу, в якому зазначає, що такі послуги як пошук судового експерта для отримання висновку експерта з транспортно-товарознавчого дослідження по встановленню характеристик відповідності УКТ ЗЕД самохідного крана колісного що ввозиться на митну територію України - час проведення 28.06.2024, зв`язок з судовим експертом, узгодження співпраці, постановка питань для судової експертизи - час проведення з 04.07.2024 по 05.07.2024 і отримання висновку експерта, ознайомлення з його змістом - час проведення 12.07.2024 АО «Дельта Інтернешнл ЛО» не надавались, оскільки експертний висновок був складений 24.05.2024. Вважає, що клієнт не зобов`язаний оплачувати вартість підвищення рівня знань адвоката шляхом аналізу правових позицій ВС та підбір рішень апеляційної та касаційної інстанції з подібними правовідношеннями. Також зазначає, що такі послуги як підготовка позову, упорядкування документів, що додаються до позову, розрахунок судового збору, формування позову в кабінеті Електронного суду, підпис КЕП, направлення в суд, отримання відзиву на позов від відповідача через Електронний суд, підготовка та подання відповіді на відзив через Електронний суд носять технічний характер, а відтак не можуть відноситись до витрат пов`язаних з розглядом справи (а.с.178).
Позивач надав суду заперечення, в якому звертає увагу на помилку відповідача, який опирався на зовсім інший експертний висновок, який дійсно був складений 24.05.2024, проте запису в "додатку до акту надання послуг, витрати робочого часу" зазначення витраченого адвокатом робочого часу для отримання "Висновок експерта з транспортно-товарознавчого дослідження по встановленню характеристик відповідності УКТ ЗЕД самохідного крана колісного що ввозиться на митну територію України" від 12.07.2024, який був складений відповідно до договору на проведення транспортно-товарознавчого дослідження судовим експертом від 09.07.2024 та оплачений згідно рахунку 09/07 від 09 липня 2024 року. Зазначає, що КАС України не містить такого визначення, як "послуги технічного характеру", тому не зрозумілі критерії віднесення них до послуг адвоката, не пов`язаних правничою допомогою адвоката. Вважає, що таке твердження є окремою думкою посадової особи відповідача. Відсутність (ненадання) таких послуг (не виконання таких дій), взагалі унеможливило б подання позову до суду (а.с.188).
При розподілі судових витрат у цій справі суд враховує: зміст позовної заяви; час, який необхідно затратити кваліфікованому юристу на підготовку усіх матеріалів адміністративної справи; складність адміністративної справи; те, що справа розглядалася в спрощеному позовному провадженні.
На підставі системного аналізу матеріалів справи та долучених позивачем доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що заявлений адвокатом розмір судових витрат є завищеним та неспівмірним зі складністю виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).
Стосовно судових витрат на професійну правничу допомогу у виді ознайомлення із матеріалами від клієнта (ознайомлення з матеріалами від клієнта), зустріч з клієнтом щодо майбутнього позову, аналіз правових позиції ВС та підбір рішень апеляційної та касаційної інстанції з подібними правовідношеннями для позову, при затраченому часі 3 години, вартість 1 години роботи адвоката 80 євро, суд вказує, що згадані види правової допомоги є ідентичними видами правової допомоги та повторюють одна одну. На переконання суду, з огляду критеріїв розумності, виправданості заявлений адвокатом час (3 години), виходячи з погодинної оплати в розмірі 80 євро, є завищеним.
Аналогічно, такі види правової допомоги як підготовка позову, упорядкування документів, що додаються до позову, розрахунок судового збору, формування позову в кабінеті Електронний суд, підпис КЕП, направлення в суд (затрачений час 5,5 годин) є ідентичними видами правової допомоги, повторюють одна одну. Так, формування позову в електронному кабінеті та надіслання до суду є одним із етапів підготовки та подання позову до суду.
Щодо правової допомоги у виді отримання відзиву на позов від відповідача через електронний суд, підготовки та подання відповіді на відзив через Електронний суд, 4 години, суд також вважає, що заявлений адвокатом час є завищеним, внаслідок чого розмір витрат є неспівмірним зі складністю виконаних адвокатом робіт (наданих послуг). Суд враховує, що вказана справа не є справою особливої складності. Пояснення та аргументи щодо наведених у відзиві заперечень викладені на двох аркушах. Вартість заявленої до відшкодування суми вказаних послуг також є завищеною.
Також, позивач просить стягнути із відповідача фактичні витрати відповідно до пункту 4.1 договору, а саме переклад і оформлення документів вартістю 770 грн. На підтвердження таких витрат суду надано рахунок на оплату №25 від 18.07.2024 (а.с.37).
Верховний Суд в постанові від 31.03.2020 за результатом розгляду справи №160/7049/19 зазначив: «…Склад та розмір витрат, пов`язаних із залученням перекладача, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із залученням перекладача, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на залучення перекладача, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має з`ясувати, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, тощо…».
В матеріалах позову зазначено, що переклад з англійської мови на українську виконано перекладачем Назарко М.І. Також приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу засвідчено справжність підпису згаданого перекладача.
Водночас неможливо встановити обсяг виконаних робіт з перекладу (кількості аркушів, документів, тощо), а також те, чи здійснено переклад саме тих документів, які мають відношення до цієї адміністративної справи № 300/5762/24.
За відсутності інших доказів на підтвердження судових витрат на оплату послуг перекладача, суд вважає, що позивачем не доведено обґрунтованість таких витрат та їх пов`язаність з цією справою, а тому відсутні підстави для розподілу судових витрат на оплату послуг з перекладу і оформлення документів.
Суд зауважує, що відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі. Відтак сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ.
Такий висновок суду відповідає висновку, наведеному Великою палатою Верховного Суду в постанові від 22.11.2023 у справі № 712/4126/22.
В спірному випадку суд не врахував висновок експерта №12/07 від 12.07.2024 як доказ під час розгляду справи та ухвалення судового рішення. Так, суд із покликанням на частину 8 статті 69 МК України вказав, що висновки інших органів, установ та організацій щодо визначення кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД при митному оформленні мають інформаційний або довідковий характер. Висновок експерта від 12.07.2024 №12/07 не мав визначального характеру при прийнятті судом рішення про задоволення позову. Проведення такої експертизи не було необхідним доказом в межах спірних правовідносин.
Відтак, з огляду на обсяг наданих послуг, суд, виходячи з критерію пропорційності вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, що підлягають розподілу шляхом пропорційного стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів повинен становити 8000,00 грн., що буде співмірним зі складністю цієї справи, обсягом наданих адвокатом послуг, а також відповідатиме критерію реальності та розумності їх розміру. Решту витрат на вказану допомогу повинен понести позивач.
Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028 грн, відтак підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір в сумі 3028,00 грн.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна техніка "ЗАЕЗ" сплачений судовий збір в розмірі 3028,00 гривень (три тисячі двадцять вісім гривень нуль копійок) та 8000,00 гривень (вісім тисяч гривень нуль копійок) витрат на правничу допомогу.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна техніка "ЗАЕЗ" (ідентифікаційний код 35276915, вул. Кобилянської, 36 А, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, 76018),

відповідач Івано-Франківська митниця (ідентифікаційний код 43971364, вул. Чорновола, 159, м. Івано-Франківськ, 76005).

Суддя /підпис/ Біньковська Н.В.