Справа № 295/16017/24
Суддя: Стрілецька О. В.
Дата ухвалення: 2025-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючої судді Стрілецької О.В.

за участі секретаря судового засідання Простибоженко Ю.М.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Гуменюка О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

І. Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 № 627 від 22.10.2024 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 гривень.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що відповідно до постанови він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме - за порушення правил військового обліку, вчиненого в особливий період.

Вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане в ній правопорушення є протиправною, оскільки під час її винесення не були дотримані норми діючого законодавства.

ОСОБА_1 звертає увагу, що згідно з постановою від 22.10.2024 він 28.08.2024 отримав повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 30.08.2024 для уточнення військово-облікових даних, проте за викликом не з`явився. Разом з тим, позивач посилається на те, що жодних мобілізаційних розпоряджень, повісток про виклик на 30.08.2024 він не отримував.

Вказує, що адміністративне правопорушення він не вчиняв, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 210-1 КУпАП.

Вважає, що відсутні будь-які належні докази, які підтверджують факт вчинення ним адміністративного правопорушення, в постанові відсутня суть вчиненого ним адміністративного правопорушення.

Позивач зазначає, що під час прийняття постанови не була дотримана процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення, серед іншого, йому не були надані документи на підтвердження повноважень начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ; не надано для ознайомлення докази на підтвердження факту отримання ним повістки про виклик; в нього не відбирались пояснення, він не ознайомлювався з матеріалами справи про вчинення адміністративного правопорушення, йому лише вручили копію постанови №627 від 22.10.2024.

Посилається на те, що він не підлягає призову, оскільки має право на відстрочку у зв`язку з тим, що здійснює догляд за матір`ю, яка є особою з інвалідністю ІІ групи, він є її єдиним сином та близьким родичем.

Вважає, що його права грубо порушені, у зв`язку із чим просить суд постанову скасувати.

ІІ. Процедура та позиції учасників розгляду справи

Відповідно до ухвали суду від 30.10.2024 позовну заяву залишено без руху.

Згідно з ухвалою суду від 19.11.2024 відкрито провадження у справі та прийнято рішення проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

02.12.2024 представник відповідача Гуменюк О. направив відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечував (а.с. 36-40). В обґрунтування заперечень вказав, що постанова відносно ОСОБА_1 винесена правомірно, із дотриманням всіх встановлених чинним законодавством України вимог та без порушення прав та законних інтересів позивача.

Зауважив, що позивач повідомлявся про необхідність прибути на виклик доІНФОРМАЦІЯ_4 шляхом направлення повістки засобами поштового зв`язку за зареєстрованим місцем його проживання. Поштове повідомлення повернулось не врученим у зв`язку із закінченням терміну зберігання, позивач проігнорував вказану повістку, на виклик не з`явився. В подальшому позивач був доставлений працівниками Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області для вирішення питання про притягнення його до адміністративної відповідальності. До відзиву на позовну заяву долучив копію справи про адміністративне правопорушення №627 відносно ОСОБА_1 (а.с.43-52).

До відзиву на позовну заяву відповідач долучив докази його направлення позивачу (а.с. 56-58), тобто відповідачем дотримані вимоги ч. 9 ст. 79, ч. 4 ст. 162 КАС України.

Інших заяв по суті справи не надходило.

В судовому засіданні 13.02.2025 ОСОБА_1 позовну заяву підтримав в повному обсязі, просив її задоволити. Додатково вказав, що він зареєстрований та постійно проживає за адресою АДРЕСА_1 , разом з ним за вказаною адресою проживає його мати, яка є особою з інвалідністю 2 групи, жодних повісток про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 йому не надходило та він їх не отримував.

Крім того, зауважив, що в нього відсутня потреба ухилятись від викликів, він має право на відстрочку від мобілізації на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки здійснює догляд за матір`ю ОСОБА_2 , на підтвердження викладеного долучив копії довідок №7517 від 27.11.2024 та №5927 від 24.10.2024.

Представник відповідача Гуменюк О.Л. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування заперечень вказав, що позивач був належним чином повідомлений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 на 30.08.2024. Посилаючись на постанову № 560 від 16.05.2024 зауважив, що отримання повістки, відмова від її отримання та повернення повістки без вручення вважаться належним повідомленням про виклик. З огляду на те, що повістка, направлена на адресу ОСОБА_1 , повернулась не врученою за закінченням терміну її зберігання, можна дійти висновку, що позивач не звертався до поштового відділення для її отримання протягом 15 днів. Крім того, просив врахувати, що повістка була направлена на поштову адресу позивача 08.08.2024, в постанові помилково вказана дата «28.08.2024».

ІІІ. Обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження, законодавство, що підлягає застосуванню, оцінка та мотиви суду

Судом встановлено, що 08.08.2024 засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» за місцем проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , була направлена повістка про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 30.08.2024(а.с. 44).

У зв`язку з тим, що на вказану у повістці дату ОСОБА_1 не з`явився, 23.09.2024 за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 направлено вимогу до Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області про доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 для притягнення до адміністративної відповідальності за порушення законодавства про оборону, мобілізацію та мобілізаційну підготовку, встановлені правила військового обліку (а.с. 45).

22.10.2024 начальник ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 виніс постанову №627 за справою про адміністративне правопорушення, згідно з якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн (а.с. 11-13).

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 30.08.2024 ОСОБА_1 в порушення вимог статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», в особливий період, не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_4 для уточнення військово-облікових даних та для визначення його придатності для проходження військової служби в особливий період, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Розгляд справи проведений в присутності ОСОБА_1 , в постанові міститься підпис особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, в тому числі про отримання ним копії оспорюваної постанови (а.с. 13).

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо) неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

За правилами ст. 7, 245 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

За правилами ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правила військового обліку встановлені Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно до абзаців 3, 6 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», в редакції Закону України від 11 квітня 2024 р. № 3633-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку", який набрав чинності 18.05.2024, чинній на момент притягнення позивача до адміністративної відповідальності, громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Обов`язок громадянина з`явитися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, передбачений також в абз. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно до абзацу 5 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли був оприлюднений Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в Україні введений воєнний стан, який неодноразово був продовжений і діє на цей час, продовжений до 09.05.2025.

В частині 2 статті 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», в редакції, чинній на момент притягнення позивача до адміністративної відповідальності, визначено, що громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.

11.04.2024 був прийнятий Закон України № 3363-IХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку", який набув чинності 18.05.2024, за винятком окремих його положень, відповідно до якого були внесені зміни, в тому числі, до Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», які зазнали суттєвих змін.

На виконання та реалізацію наведених вище положень законів Кабінетом Міністрів України прийнята постанова № 560 від 16.05.2024, якою затверджений Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, (далі - Постанова № 560).

В пункті 21 Постанови № 560 визначено, що за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Пунктом 28 Постанови № 560 передбачено, що виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки.

Нормами пункту 34 Постанови №560 визначено, що повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання.

Відповідно до підпункту 2 пункту 41 Постанови № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

- день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Частина 3 статті 210-1 КУпАП передбачає притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Відповідно до ст. 235 КУпАП розгляд справ про адміністративне правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ст. 210-1 КУпАП, віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, від імені яких розглядати справи мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Дослідивши письмові докази у справі, надані сторонами, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

Позивач, будучи громадянином України, має конституційний обов`язок здійснювати захист незалежності та територіальної цілісності України, в тому числі шляхом проходження військової служби.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивачу 08.08.2024 засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» за зареєстрованим місцем його проживання: АДРЕСА_1 , була надіслана повістка про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 30.08.2024.

Зі змісту рекомендованого поштового повідомлення про вручення поштового листа, який був направлений на адресу ОСОБА_1 , вбачається, що поштове відправлення повернулось на адресу ІНФОРМАЦІЯ_4 не врученим з відміткою пошти «За закінченням терміну зберігання» (а.с.44).

Статтями 9, 77 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Докази суду надають учасники справи.

Відповідно до ст. 72 КАСУкраїни доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, оцінити наявні докази. Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено «поза розумним сумнівом», на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Зі змісту ч. 6 ст. 258 КУпАП вбачається, що відносно особи без складення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, може бути винесена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки, підтвердних документів про отримання особою виклику.

Аналогічна норма міститься в абзаці 2 пункту 1 розділу ІІ Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, яка затверджена наказом Міністерства оборони України № 3 від 01.01.2024.

Матеріалами справи підтверджується, що відносно ОСОБА_1 за фактом неявки за викликом на 30.08.2024 протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складався, а одразу була прийнята оспорювана постанова.

Отже, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності могла бути прийнята у разі наявності у керівника ІНФОРМАЦІЯ_4 підтвердних документів про про отримання ним виклику, тобто за наявності відомостей про належне повідомлення ОСОБА_1 про дату, час і місце виклику.

Проаналізувавши зміст підпункту 2 пункту 41 Постанови № 560, який наведений вище по тексту рішення, можна зробити висновок, що у разі направлення виклику поштою, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки буде: 1) отримання поштового відправлення, що підтверджується документами поштового оператора; 2) повернення поштового відправлення не врученим з відмітками про відмову в його отриманні або про відсутність особи за адресою місця проживання.

З наведеного вбачається, що повернення повістки про виклик з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання» не є належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик в розумінні підпункту 2 пункту 41 Постанови № 560.

Отже, суд доходить висновку, що позивач не може вважатися належним чином оповіщеним про необхідність прибути за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Таким чином вбачається, що вказана обставина не була врахована відповідачем під час прийняття оскаржуваної постанови, що призвело до помилкового висновку про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП.

Беручи до уваги відсутність підтвердження, що позивач був належним чином оповіщений про необхідність прибути за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 30.08.2024, суд вважає, що в цьому випадку неявка ОСОБА_1 за викликом не свідчить про порушення ним вимог законодавства про мобілізаційну підготовку та не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

Разом з тим, суд не надає оцінку доводам позивача про складання відносно нього співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_7 протоколу про адміністративне праворушення №4/295 від 08.10.2024, оскільки це виходить за межі предмета цього спору з огляду на те, що такий протокол був складений по факту неприбуття позивача за викликом на 01.04.2024, а відповідні вимоги в цьому судовому провадженні позивач не заявляв.

Не заслуговують на увагу доводи позивача про наявність в нього права на відстрочку від мобілізації, оскільки вони не стосуються спірних правовідносин. Разом з тим, суд наголошує, що наявність права на відстрочку з підстав, передбачених законодавством про мобілізацію, підлягає оформленню у встановленому порядку, а сама по собі наявність такого права не звільняє позивача від обов`язку виконувати і дотримуватись норм чинного законодавства і з`являтись за викликом до територіальних центрів комплектування.

Також суд визнає неспроможними доводи позивача про те, що під час розгляду справи йому не були надані документи на підтвердження повноважень начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки у позивача відсутні процесуальні права вимагати пред`явлення таких документів.

Відповідно до порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, який регламентований ст. 279 КУпАП, особа, яка здійснює розгляд справи, лише представляється особам, які беруть участь в такому розгляді, а не пред`являє документи на підтвердження власних повноважень.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа "Серявін та інші проти України" (Seryavin and Others v. Ukraine) рішення від 10 лютого 2010 року).

В контексті наведеного, судом надана оцінка всім ваговим доводам, наведеним сторонами під час судового провадження, потреба надавати оцінку іншим доводам відсутня, оскільки вони не мають значення для вирішння спору.

Зі змісту частини 3 статті 286 КАС України вбачається, що суд першої інстанції за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Наведене відповідає і положенням частини 1 статті 293 КУпАП, якою також врегульовані повноваження органу (посадової особи) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, на підставі встановлених судом фактичних обставин справи, беручи до уваги те, що під час прийняття стосовно позивача постанови у справі про адміністративне правопорушення № 627 від 22.10.2024 відповідачем не було враховано, що в матеріалах справи були відсутні докази, які підтверджують його належне повідомлення про необхідність прибути за викликом, що призвело до безпідставного притягнення до адміністративної відповідальності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оспорювана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 7, 122, 251, 283 КУпАП, ст. ст. 42, 43, 77, 242-246, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов задоволити.

Скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 № 627 від 22.10.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та про накладення на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 гривень.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Рішення може бути оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_8 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складений і оголошений 24.02.2025.

Суддя О.В. Стрілецька