Справа № 120/264/23
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2025-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/264/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Мультян Марина Бондівна

Суддя-доповідач - Кузьмишин В.М.

19 лютого 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Сушка О.О. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 23 липня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

І. Описова частина.

1. Короткий зміст позовних вимог.

1.1 13 червня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду із заявою про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі №120/264/23 в порядку ст. 378 КАС України, шляхом зміни зобов`язальної частини рішення на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 пенсії з 01.12.2022 по 31.01.2024 в сумі 67215,36 грн.

1.2 В обґрунтування заяви позивач вказує на те, що фактично судове рішення не може бути виконано боржником у спосіб і порядок, який встановлений судовим рішенням у справі №120/264/23.

2. Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

2.1 У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

2.2 Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 14.03.2023 адміністративний позов задоволено частково. Зокрема зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 01.12.2022 перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію без обмеження максимальним розміром та виплатити різницю між нарахованою та виплаченою пенсією, з урахуванням вже виплачених сум.

2.3 Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 липня 2023 року рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 березня 2023 року залишено без змін.

2.4 13.03.2024 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження №74434186 щодо виконання виконавчого листа №120/264/23.

2.5 Вважаючи, що судове рішення не може бути виконано боржником у спосіб і порядок, який встановлений судовим рішенням, 13.06.2024 стягувач в порядку статті 378 КАС України звернувся до суду із цією заявою.

2.6 Заява мотивована тим, що фактично судове рішення не може бути виконано боржником у спосіб і порядок, який встановлений судовим рішенням у справі №120/264/23.

3. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції.

3.1 Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 23 липня 2024 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі відмовлено.

3.2 Суд першої інстанції дійшов висновку, що зміна способу і порядку виконання судового рішення можлива лише у виняткових випадках, а позивач фактично просить змінити суть резолютивної частини рішення суду від 14.03.2023, що суперечить змісту статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України, таким чином, аргументи заявника є безпідставними.

4. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу.

4.1 Не погодившись із ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 23.07.2024, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить вказану ухвалу скасувати та постановити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі №120/264/23.

4.2 Як на підставу апеляційного оскарження посилається на те, що суд першої інстанції в порушення норм матеріального та процесуального права, не прийняв до уваги, що скаржником наведені аргументи з яких вбачаються підстави для зміни способу і порядку виконання судового рішення у справі.

4.3 Відповідач надав відзив у якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін ухвалу від 23 липня 2024 року.

ІІ. Мотивувальна частина.

1. Позиція апеляційного суду

Апеляційний суд перевірив правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права у межах доводів апеляційної скарги та дійшов таких висновків.

1.1 Відповідно до ст.124 Конституції України та ст.14 КАС судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

1.2 Порядок розгляду питання про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення та підстави для цього визначені статтею 378 КАС України. Під зміною способу і порядку виконання рішення розуміється прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

1.3 Необхідною умовою для зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, є наявність виняткових обставин, які б ускладнювали його виконання або робили його виконання неможливим, адже в такий спосіб змінюються висновки вже прийнятого судового рішення. Разом із тим, зміна способу чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення повинна узгоджуватися з тими обґрунтуваннями судового рішення, на які спираються висновки суду, що містяться в резолютивній частині судового рішення. Здійснюючи зміну способу і порядку виконання судового рішення, суд не може змінювати зміст резолютивної частини рішення або змінити обраний судом спосіб захисту порушеного права. Висновки судового рішення щодо способу і порядку його виконання чітко визначені та не можуть бути змінені іншим судовим рішенням без відповідного обґрунтування виняткової необхідності застосування такої зміни рішення.

1.4 Таким чином положення КАС України визначають умови, виконання яких є обов`язковим для задоволення заяви про зміну способу або порядку виконання рішення. Лише за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів суд може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду не змінюючи при цьому його змісту.

1.5 За змістом поданої заяви про зміну способу виконання рішення суду заявник просить суд змінити абзац третій резолютивної частини рішення з редакції «зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 01.12.2022 перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію без обмеження пенсії максимальним розміром та виплатити різницю між нарахованою та виплаченою пенсією, з урахуванням вже виплачених сум» на «стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 пенсії з 01.12.2022 по 31.01.2024 в сумі 67215,36 грн».

1.6 Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач фактично просить суд змінити суть резолютивної частини зазначеного рішення суду, яке набрало чинності.

1.7 Розв`язуючи питання про зміну способу і порядку виконання рішення, суд повинен враховувати, що під зміною способу і порядку розуміється дія або сукупність дій, якими певним чином досягається кінцевий результат, та що підставою для зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення є обставини, що роблять виконання рішення неможливим.

1.8 Суд може змінити порядок і спосіб виконання судового рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

1.9 Згідно з ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову як про зобов`язання відповідача вчинити певні дії (п. 4), так і про стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю (п. 6).

1.10 Тобто зобов`язання відповідача вчинити певні дії і стягнення з відповідача грошових коштів є різними за своєю суттю способами захисту прав та інтересів позивача, які обираються позивачем при поданні позову, а судом при ухваленні рішення.

1.11 У цій справі виконання рішення суду, на думку заявника, неможливе через відсутність коштів, виплата яких буде здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

1.12 Аналізуючи норми статті 378 КАС України у системному зв`язку із нормами, які гарантують право на судовий захист і передбачають форми й способи його реалізації, апеляційний суд наголошує, що в контексті спірних правовідносин обставини, якими обґрунтовувалася необхідність зміни способу і порядку виконання судового рішення, не можуть бути підставами для такої зміни, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не може бути змінений на стадії виконання судового рішення і поза межами судового розгляду позову по суті.

1.13 Верховним Судом у постанові від 10 липня 2018 року у справі № 490/9519/16-а сформульовано наступний правовий висновок: «Змінивши спосіб виконання такої постанови із зобов`язання виплатити зазначені соціальні виплати на стягнення суми цих виплат, буде змінено постанову по суті, з виходом при цьому за межі позовних вимог та розв`язанням питання, що не було предметом дослідження судом при розгляді справи по суті». Подібний висновок також було зроблено Верховним Судом у постанові від 30 липня 2019 року у справі № 281/1618/14-а.

1.14 Оскільки у справі, що розглядається, встановлено, що способом відновлення порушеного права позивача у цій справі судом обрано зобов`язання відповідача вчинити певні дії, а стягнення конкретних сум невиплаченої пенсії не було предметом позовних вимог та способом відновлення порушених прав, то колегія суддів дійшла висновку про неможливість зміни способу та порядку виконання рішення суду у спосіб, який просить позивач, оскільки запропонований останнім спосіб виконання судового рішення фактично змінює зміст резолютивної частини судового рішення у цій справі.

1.15 Водночас колегія суддів зазначає, що грошові кошти у вигляді заборгованості по пенсії, які належать стягувачу, не є власністю Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області, не знаходяться на його рахунках. Фактичне у повному обсязі виконання судового рішення можливо лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету України та відповідно до Порядку № 1165. Водночас стягнення з суб`єкта владних повноважень (територіального органу Пенсійного фонду України) коштів, які знаходяться на його рахунках, але призначені для іншої мети, можуть поставити під загрозу функціонування такого суб`єкта, виконання покладених на нього функцій та, відповідно, вчинення шкоди необмеженій кількості осіб.

1.16 При цьому право особи, тобто стягувача, на здійснення виплати заборгованості доплати до пенсії не може ставитися в залежність від бюджетних асигнувань, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування не можуть посилатися на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань. Водночас у спірному випадку йдеться не про право особи на такі виплати, а про правові підстави для зміни способу і порядку виконання судового рішення. Зміна способу і порядку виконання рішення суду, у такому випадку, не захищає право позивача на отримання суми заборгованості, яка фактично може бути виплачена за наявності відповідних бюджетних асигнувань.

1.17 Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 24 липня 2023 року у справі № 420/6671/18.

2. Висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

2.1 Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

2.2 Суд першої інстанції ухвалив оскаржуване судове рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

2.3 Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 23 липня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Кузьмишин В.М.

Судді Сушко О.О. Сапальова Т.В.