Справа № 620/8756/24
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2025-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/8756/24 Суддя (судді) першої інстанції: Сергій КЛОПОТ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.,

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 26 лютого 2024 року про відмову у призначенні пенсії №34.

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву від 19.02.2024 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 про призначення пенсії із зарахуванням стажу періоду роботи ОСОБА_1 з 29.01.1980 по 08.07.1980 та з 17.12.1981 по 05.07.1994.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2024 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 26 лютого 2024 року про відмову у призначенні пенсії №34.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву від 19.02.2024 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 про призначення пенсії із зарахуванням стажу періоду роботи ОСОБА_1 з 29.01.1980 по 08.07.1980 та з 17.12.1981 по 05.07.1994.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області подало апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що заява позивача опрацьовувалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, тому позовні вимоги про зобов`язання саме Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області вчинити дії задоволені безпідставно, оскільки відповідальним за прийняття оскаржуваного рішення є ГУПФУ в Івано-Франківській області.

Також апелянт зазначає, що до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи:

з 29.01.1980 по 08.07.1980, оскільки відсутній запис про прийняття, а дата наказу про звільнення містить виправлення;

з 17.12.1981 по 05.07.1994, з тих підстав, що запис засвідчено відбитком печатки непридатним для сприйняття. Крім того, у підтверджувальній довідці 07-06/Ш-551 від 05.10.2020, виданої архівним відділом Прилуцької міської ради, зазначене ім`я « ОСОБА_2 » не відповідає паспортним даним « ОСОБА_2 »;

з 06.07.1994 по 13.02.2002, адже запис засвідчено відбитком печатки непридатним для сприйняття, а також у індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутні відомості про період роботи з 01.07.2002.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

У відзиві позивач зазначає, що заява про призначення пенсії подана саме до ГУПФУ у Чернігівській області, тому позивач і просила саме цей орган зобов`язати повторно розглянути заяву та відповідно вчинити дії щодо забезпечення повторного розгляду з дотриманням всіх процедур.

Після надходження матеріалів справи, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2024 року призначено справу до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.

Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Прилуки Чернігівської області. ЇЇ прізвище ім`я та по батькові російською мовою зазначено як ОСОБА_3 .

Згідно з даними трудової книжки серії НОМЕР_3 вбачається що така видана на ім`я російською мовою « ОСОБА_3 », ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до довідки №75 від 20.11.2020 позивач має страховий стаж 21 рік та матиме право на пенсійну виплату 14.02.2024.

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області у відзиві на адміністративний позов зазначає, що позивач 19.02.2024 звернулася до Головного управління із заявою про призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 26.02.2024 року № 34 їй відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку з тим, що згідно з наданими документами її страховий стаж становить 1 рік 6 місяців 8 днів.

До страхового стажу не зараховані періоди роботи:

з 29.01.1980 по 08.07.1980 - відсутній запис про прийняття, а дата наказу про звільнення містить виправлення;

з 17.12.1981 по 05.07.1994 - запис засвідчено відбитком печатки непридатним для сприйняття. У підтверджувальній довідці 07-06/Ш-551 від 05.10.2020, виданої архівним відділом Прилуцької міської ради, зазначене ім`я « ОСОБА_2 » не відповідає паспортним даним « ОСОБА_2 »;

з 06.07.1994 по 13.02.2002 - запис засвідчено відбитком печатки непридатним для сприйняття, а також у індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутні відомості про період роботи з 01.07.2002.

Не погодившись з таким рішенням, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив та зазначив, що зазначені у спірному рішенні пенсійного органу причини незарахування страхового стажу виправлені рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24 квітня 2024 року у справі № 742/1573/24 про встановлення юридичного факту, тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 26.02.2024 року № 34 є протиправним.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-IV) (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст. 9 Закону № 1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно із ч. 1 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 4 вказаної статті Закону № 1058 передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Приписами статті 26 Закону № 1058 встановлено, що починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу зокрема з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до ст..24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV: страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього закону (1058) за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція № 58) до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» затвердив Порядок № 637.

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (пункт 2 Порядку № 637).

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 04 липня 2023 року у справі у справі № 580/4012/19.

Так, відмовляючи у зарахуванні позивачу до страхового стажу певних періодів роботи, Головне управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області зазначило, що:

з 29.01.1980 по 08.07.1980 - відсутній запис про прийняття, а дата наказу про звільнення містить виправлення;

з 17.12.1981 по 05.07.1994 - запис засвідчено відбитком печатки непридатним для сприйняття. У підтверджувальній довідці 07-06/Ш-551 від 05.10.2020, виданої архівним відділом Прилуцької міської ради, зазначене ім`я « ОСОБА_2 » не відповідає паспортним даним « ОСОБА_2 »;

з 06.07.1994 по 13.02.2002 - запис засвідчено відбитком печатки непридатним для сприйняття, а також у індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутні відомості про період роботи з 01.07.2002.

Предметом позовних вимог у цій справі є протиправність дій та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 26 лютого 2024 року про відмову у призначенні пенсії №34 та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву від 19.02.2024 ОСОБА_1 про призначення пенсії із зарахуванням стажу періоду роботи ОСОБА_1 з 29.01.1980 по 08.07.1980 та з 17.12.1981 по 05.07.1994.

Колегія суддів зазначає, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи.

Так, в постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17 викладена правова позиція, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Окрім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Водночас, суд першої інстанції встановив та це видно з матеріалів справи, що в трудовій книжці позивача є посилання на відповідні накази як на підставу внесення записів, вони завірені підписом повноважної особи, а тому колегія суддів не може погодитись із висновком Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відсутність у позивача права на призначення пенсії за віком, зокрема, через відсутність відповідного страхового стажу за період з 29.01.1980 по 08.07.1980 з мотивів того, у трудовій книжці немає запису про прийняття на роботу, оскільки такий її недолік не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист з огляду на те, що позивач жодним чином не впливає на дотримання роботодавцем порядку заповнення трудової книжки та не може нести негативні наслідки за окремі її недоліки, а підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Щодо незарахування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області страхового стажу за період з 17.12.1981 по 05.07.1994, у зв`язку з тим, запис засвідчено відбитком печатки непридатним для сприйняття, а у підтверджувальній довідці 07-06/Ш-551 від 05.10.2020, виданої архівним відділом Прилуцької міської ради, зазначене ім`я « ОСОБА_2 » не відповідає паспортним даним « ОСОБА_2 », то колегія суддів зазначає, що рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24 квітня 2024 року у справі № 742/1573/24, встановлено факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , правоустанолюючого документу, а саме: архівної довідки № 07-06/Ш-511 від 05.10.2020, виданої архівним відділом Прилуцької міської ради Чернігівської області.

При цьому колегія суддів зазначає, що витребування та перевірка додаткових документів і довідок є правом пенсійного органу, тобто перекладання обов`язку доказування, надання відомостей тощо на позивача є неприйнятним.

Окрім того, у матеріалах справи міститься довідка №75 від 20.11.2020 Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про те, що позивач має страховий стаж 21 рік та матиме право на пенсійну виплату 14.02.2024.

Тобто в розрізі цієї справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділена правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав - певних недоліків трудової книжки.

З огляду на викладене, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 26.02.2024 року № 34 та його скасування.

Разом з тим, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку в частині зобов`язання саме Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву від 19.02.2024 ОСОБА_1 про призначення пенсії із зарахуванням стажу періоду роботи ОСОБА_1 з 29.01.1980 по 08.07.1980 та з 17.12.1981 по 05.07.1994.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

При цьому, 30 березня 2021 року набрала чинності постанова Правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за № 339/35961 (далі - Постанова правління ПФУ № 25-1).

Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі Постанови правління ПФУ № 25-1, передбачають застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.

Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку № 22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.

Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно з пунктом 4.2 розділу ІV Порядку 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку 22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

У межах спірних правовідносин, органом, що приймав рішення за заявою позивача, є Головне управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області.

Тож, оскільки, за наслідками вирішення цієї справи, рішення від 26.02.2024 № 34 скасовано, то, враховуючи приписи пунктів 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1, саме Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зобов`язане повторно розглянути заяву від 19.02.2024 ОСОБА_1 про призначення пенсії із зарахуванням стажу періоду роботи ОСОБА_1 з 29.01.1980 по 08.07.1980 та з 17.12.1981 по 05.07.1994.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині, що стосується територіального органу, який зобов`язаний повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії, а саме: замість Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 08 лютого 2024 року у справі № 500/1216/23.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження частково.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту 2 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з частиною першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною четвертою ст. 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив правильне рішення в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення відповідача, однак, неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права в частині позовних вимог зобов`язального характеру, що зумовлює часткове задоволення апеляційної скарги відповідача та зміну третього абзацу резолютивної частини рішення суду, шляхом його викладення у наступній редакції: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву від 19.02.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про призначення пенсії із зарахуванням стажу періоду роботи ОСОБА_1 з 29.01.1980 по 08.07.1980 та з 17.12.1981 по 05.07.1994.».

У решті рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 315, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2024 року - задовольнити частково.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2024 року - змінити, виклавши абзац третій резолютивної частини рішення в наступній редакції:

«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, 15 м. Івано-Франківськ, 76018, ) повторно розглянути заяву від 19.02.2024 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , про призначення пенсії із зарахуванням стажу періоду роботи ОСОБА_1 з 29.01.1980 по 08.07.1980 та з 17.12.1981 по 05.07.1994.».

В іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

Н.В. Безименна