Справа № 240/23481/24
Суддя: Шувалова Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2025 року м. Житомир справа № 240/23481/24

категорія 106000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шувалової Т.О., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу в електронній формі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо нерозгляду, ненадання відповіді про прийняте рішення, у визначений спосіб та передбачені законом строки та неоформленні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за поданою заявою ОСОБА_1 ;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 розглянути заяву ОСОБА_1 , оформити відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та внести відповідні відомості в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 , судові витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 15 000 грн.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з метою оформлення відстрочки від призову на військову службу, 23.11.2024 особисто звернувся до відповідача із заявою. Станом на час подання позовної заяви до суду його заява відповідачем не розглянута та відповіді у встановлені терміни йому не надано, відстрочку від призову на військову службу не оформлено. Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнає та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню. На обґрунтування своєї позиції зазначає, що позивач звернувся з заявою та додатками до неї до ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_5 ) про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, відповідно до п. 2 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

14.11.2024 комісією, було розглянуто заяву позивача та прийнято рішення про надання відстрочки позивачеві терміном до 01.02.2025. Рішення, було оформлено протоколом №49 від 14.11.2024. Про прийняте рішення було повідомлено позивача засобами телефонного зв`язку наступного дня після ухвалення рішення на телефонний номер зазначений у заяві, а також повідомлено, що позивач може отримати довідку із зазначенням строку відстрочки в кабінеті №38 ІНФОРМАЦІЯ_6 в зручний для нього час.

Також відповідач зауважує, що зазначений позивачем в заяві розмір витрат на професійну (правничу) допомогу є неспівмірний зі складністю справи, нереальний та такий що не відповідає критерію розумності розміру витрат, а також необґрунтованим та недоведеним.

На підставі викладеного відповідач просив відмовити у задоволенні позову.

Позивач надав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що протиправна бездіяльність відповідача проявилась в неповідомленні позивача про рішення комісії за результатами розгляду його заяви на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації у встановлені Постановою КМУ від 16 травня 2024 р. №560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» терміни.

Звертає увагу суду, що позивача не було взагалі повідомлено належним чином про прийняте рішення. Інформація викладена у відзиві на позовну заяву, представником відповідача Гуменюком О.Л. щодо повідомлення позивача на наступний день після ухвалення рішення по його заяві не відповідає дійсності та вводить суд та учасників справи в оману. Наданий представником відповідача доказ (знімок з екрану телефонну щодо телефонного дзвінка) являється підробленим документом, в який внесено неправдиву інформацію, що містить ознаки злочину. Даний знімок з екрану не містить дати здійснення телефонного дзвінка.

Після протиправної бездіяльності відповідача, лише після звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів, після відкриття провадження по справі №240/23481/24, 05.12.2024 о 09.16. год з номеру телефону НОМЕР_1 особа, яка представилась працівником «ТЦК» зателефонував на мобільний номер телефону НОМЕР_2 , який не являється особистим номером телефону позивача і не зазначений в заяві про отримання відстрочки від призову на військову службу, цей номер був зазначений як контактний лише в позовній заяві, тобто, до подання позовної заяви відповідач не міг знати номер НОМЕР_2 . В заяві про отримання відстрочки від призову на військову службу зазначений особистий номер телефону позивача НОМЕР_3 , на який жодних телефонних дзвінків про результати засідання комісії не було.

Також, звертає увагу, що довідка про отримання відстрочки від призову на військову службу оформлена відповідачем після відкриття провадження по справі - 05.12.2024.

Щодо оформлення відстрочки в застосунку Резерв+ та оновлення даних позивач неодноразово оновлював дані в застосунку Резерв+, але відповідач не опрацьовує надану інформацію та не вносить відповідні відомості до баз даних.

Крім того позивач зауважує, що до матеріалів справи не долучені всі необхідні докази щодо повноважень та процесуальних прав працівника ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 для підтвердження повноважень брати участь у справі та реалізації повноважень з представництва.

На підставі викладеного позивач просив задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач надав до суду додаткові пояснення по справі, в яких зазначив, що дійсно 05.12.2024 на телефонний номер НОМЕР_4 , зазначений позивачем у позовній заяві, було здійснено телефонний дзвінок представником ІНФОРМАЦІЯ_6 з метою уточнення у позивача причини неявки до ІНФОРМАЦІЯ_6 , для отримання довідки про відстрочку.

Повідомлення позивача про результати розгляду заяви на відстрочку здійснювалось на номер телефону НОМЕР_3 , який позивач зазначив у своїй заяві від 11.11.2024, як контактний номер для отримання відповіді про прийняте рішення комісією з розгляду питань про надання відстрочки.

Відповідач зазначає, що після отримання позовної заяви стало не зрозуміло, який номер телефону належить позивачеві і для чого позивач зазначав у двох випадках різні контактні дані. Відповідач в свою чергу, був впевнений що контактні дані в заяві на відстрочку належать саме позивачеві, так як зазначались позивачем особисто. Також, з долучених фото до відповіді на відзив об`єктивно неможливо встановити, що номери телефону НОМЕР_2 або НОМЕР_3 належить саме позивачеві, а не іншій особі. Так, позивач некоректно зазначивши свої контактні дані в заяві на відстрочку, з незрозумілих причин, позбавив відповідача можливості об`єктивно повідомити його про результати розгляду заяви на відстрочку, у зв`язку з тим, що під час оповіщення відповідач використовував саме контактні дані зазначені позивачем у своїй заяві на відстрочку.

Згідно зі статтею 9 Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів" призовник, військовозобов`язаний та резервіст має право звертатися в порядку, встановленому адміністратором Реєстру, до відповідного органу ведення Реєстру з мотивованою заявою щодо неправомірного включення (невключення) до Реєстру запису про себе, виправлення недостовірних відомостей Реєстру.

Призовники, військовозобов`язані та резервісти, які не актуалізували інформацію про себе в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, особисто у семиденний строк з дня внесення змін до персональних даних прибувають із паспортом громадянина України та військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу, який організовує та веде військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці, для взяття їх на військовий облік, зняття з військового обліку або внесення змін до їх облікових даних.

Під час видачі позивачеві довідки про відстрочку (05.12.2024), останньому було роз`яснено подальший порядок дій щодо зміни персональних даних відносно нього в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідачем. Так, позивач в будь-якій формі, визначеній законодавством, не звертався до відповідного підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_6 для внесення змін до своїх персональних даних щодо наявності права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Щодо повноважень відповідач зауважує, що під час реєстрації в підсистемі "Електронний суд" ІНФОРМАЦІЯ_5 надавались адміністратору відповідні документи для підтвердження повноважень та процесуальних прав працівника ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 для подальшої авторизації користувача у власному Електронному кабінеті та реалізації повноважень з представництва.

На підставі викладеного відповідач просив відмовити у задоволенні позову.

Позивач надав до суду заперечення, в яких звертає увагу суду, що представник відповідача не спростовував та не надав належних, достатніх та допустимих доказів про повідомлення позивача про результати розгляду комісії його заяви про отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та не спростував підроблення документу здійснення телефонного дзвінка 05.12.2024 на номер НОМЕР_2 (робочий номер телефону адвоката Бардошевської Т.І.).

В заяві про отримання відстрочки від призову на військову службу зазначений контактний номер телефону позивача НОМЕР_3 , на який жодних телефонних дзвінків про результати засідання комісії не було та відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження зворотнього.

Позивач неодноразово оновлював дані в застосунку Резерв+, але відповідач не опрацьовує надану інформацію та не вносить відповідні відомості до баз даних. Так, через застосунок Резерв+ позивачем надіслано 23.11.2024, 28.11.2024, 29.11.2024, 05.12.2024 запити на виправлення даних та заяву на отримання відстрочки від призову на військову службу.

Проте, як убачається з електронного військово-облікового документа позивача (сформований 07.12.2024) та знімків з екрану застосунку Резерв+ відомості щодо відстрочки від призову на військову службу, інші відомості за повідомленнями позивача в базу даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, не внесені та не відображаються в застосунку Резерв+ позивача.

На підставі викладеного позивач просив задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2024 року позов прийнято до провадження, призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2024 року у задоволенні клопотання про витребування доказів відмовлено.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини,

на яких ґрунтується позов та заперечення на нього, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_5 , є особою з інвалідністю 3 групи і має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни осіб з інвалідністю внаслідок війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_6 , довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ № 588645 від 13.01.2022 та довідкою Управління соціального захисту населення Корольовського району від 19.01.2022 № 02/03-01.

12.11.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою про оформлення йому у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, довідки про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. Про результати розгляду заяви та прийняте рішення просив повідомити йому письмово за адресою, що зазначена у заяві.

Відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_6 від 05.12.2024 № 7857 ОСОБА_1 надана відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на підставі пункту 2 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Згідно з Витягом із мобільного застосунку "Резерв+", розробленого Міністерством оборони України, від 07 грудня 2024 року стосовно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) зазначено: відстрочка до: "-", тип відстрочки: "-", підстава зняття/виключення: "-"; дані уточнено вчасно.

Не погодившись з бездіяльністю відповідача, позивач звернувся з позовом до суду.

Щодо повноважень представника відповідача на подання відзиву та інших документів по справі у системі «Електронний суд», суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 9 розділу ІІІ Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого Рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/2/1521 (далі Положення), процедура реєстрації в ЄСІТС (реєстрація Електронного кабінету, реєстрація офіційної електронної адреси) передбачає проходження запропонованої засобами Електронного кабінету процедури реєстрації з використанням кваліфікованого електронного підпису, та внесенням контактних даних особи, зокрема адреси електронної пошти, номера телефону (в тому числі мобільного), зазначенням інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

Користувачі зобов`язані вносити повну та актуальну інформацію в Електронний кабінет в обсязі, визначеному функціональними можливостями ЄСІТС, невідкладно після створення, отримання або зміни такої інформації.

Пунктом 11 розділу ІІІ Положення встановлено, що процедура реєстрації Електронного кабінету юридичної особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису керівника такої юридичної особи, що підтверджується даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Сертифікат кваліфікованого електронного підпису такої посадової особи повинен містити ідентифікаційні дані як юридичної, так і посадової особи.

Керівник юридичної особи засобами програмного забезпечення Електронного кабінету може уповноважувати працівників юридичної особи (в тому числі себе) або інших фізичних осіб чи фізичних осіб - підприємців на перегляд, створення та надсилання електронних документів, а також вчинення інших дій від імені юридичної особи з використанням власних Електронних кабінетів таких фізичних осіб чи фізичних осіб - підприємців.

Відповідно до частини другої пункту 12 Положення особливості реєстрації Електронних кабінетів суб`єктів, які не мають ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, визначаються спільним рішенням ДСА України та відповідного державного органу, до сфери управління якого входять такі органи, або ДСА України та такого суб`єкта за відсутності його підпорядкованості.

Згідно з пунктом 15 розділу ІІІ Положення обробка персональних даних, внесених до Електронного кабінету, здійснюється адміністратором ЄСІТС від імені ДСА України (володільця персональних даних) без згоди суб`єкта персональних даних на підставі передбачених законом повноважень ДСА України щодо забезпечення функціонування ЄСІТС.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що перевірка даних при реєстрації Електронного кабінету в системі входить до повноважень адміністратора ЄСІТС, тому суд не наділений повноваженнями для такої перевірки.

Разом з цим в матеріалах справи міститься наказ Міністерства оборони України від 20.03.2022 № 44 про призначення підполковника ОСОБА_3 з 20.03.2022 на посаду начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Також в матеріалах справи наявна довіреність, сформована в системі «Електронний суд», якою ОСОБА_3 уповноважує в порядку передоручення ОСОБА_2 представляти інтереси ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Таким чином, суд доходить висновку, що повноваження представника Гуменюка О.Л. відповідача належним чином підтвердженні у визначеному законом порядку.

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з частинами першою та другою статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно з пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України, Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно з частинами другою, третьою статті 1 Закону № 2232-XII, військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (частина п`ята статті 1 Закону № 2232-XII).

Згідно з частиною першою статті 2 Закону № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною чотирнадцятою статті 2 Закону № 2232-XII установлено, що виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Указом Президента України від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, постановлено: ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб; військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Указом Президента України від 24.02.2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався згідно з Указами Президента України та діяв на момент виникнення спірних правовідносин й судового розгляду справи.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції, чинній на момент звернення позивача із відповідною заявою та прийняття спірного рішення відповідачем) не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю (батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), якщо вона сама потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, померла (загинула), визнана зниклою безвісти або безвісно відсутньою, оголошена померлою, і батько чи мати дружини не має інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати за ними догляд), які за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребують постійного догляду.

Частиною сьомою статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII установлено, що перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок № 560; в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Так, вказаний порядок визначає, зокрема, процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.

Згідно з пунктами 56-58 Порядку №560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:

голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);

члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

За наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.

Пункт 60 Порядку №560 встановлює, що комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6.

У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

Судом встановлено, що заява позивача від 11 листопада 2024 року була розглянута 14 листопада 2024 року Комісією для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_8 і за результатом розгляду вирішено надати позивачу відстрочку від призову на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період за пунктом 2 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» терміном до 01.02.2025 (протокол від 14.11.2024 № 49).

Таким чином відповідачем розглянуто заяву позивача з дотриманням семиденного терміну з дати надходження відповідної заяви від позивача, тому вимоги позивача в цій частині є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до Порядку №560 про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

Докази повідомлення позивача на наступний день після ухвалення рішення відповідачем не надано.

Відповідач посилається на те, що повідомив позивача засобами телефонного зв`язку про прийняте рішення та необхідність забрати довідку на наступний день після ухвалення рішення, тобто 15.11.2024 року.

Проте суд відхиляє надані відповідачем докази та не приймає їх до уваги, оскільки знімок з екрану телефону не містить даних щодо дати здійснення дзвінка, тобто не підтверджує, що дзвінок відбувся 15.11.2024 (на наступний день після ухвалення позитивного рішення комісією).

Крім цього, лише 05 грудня 2024, після звернення позивача до суду з цим позовом, відповідачем була виготовлена довідка про надання позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, яка була надана відповідачем до суду, що спростовує посилання відповідача про те, що на наступний день після ухвалення позитивного рішення він повідомив позивача про необхідність забрати довідку.

Суд зауважує, що у заяві позивача була вказана поштова адреса та відповідач не був позбавлений можливості повідомити про позитивне рішення позивача шляхом направлення відповідного листа. Тому доводи відповідача про те, що позивач некоректно зазначивши свої контактні дані в заяві на відстрочку чим позбавив відповідача можливості своєчасно повідомити його про результати розгляду заяви на відстрочку, на думку суду є необґрунтованими.

Таким чином, суд доходить висновку, що відповідачем порушено процедуру повідомлення позивача про надання йому відстрочки від призову на військову службу, а саме не повідомлення засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

Таким чином, суд дійшов висновку про протиправну бездіяльність відповідача щодо ненадання відповіді про прийняте рішення у спосіб та строки визначені Порядком № 560, тому вимоги в цій частині є обґрунтованими.

Щодо позовних вимог в частині протиправної бездіяльності відповідача щодо ненадання відстрочки суд вважає необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають, оскільки рішенням Комісії від 14.11.2024, яке оформлено протоколом, було прийнято позитивне рішення про надання позивачу відстрочку.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача внести відповідні відомості про відстрочку до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, суд зазначає таке.

Відповідно до частини восьмої статті 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16 березня 2016 року № 1951- VІІІ (зі змінами) органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України.

Згідно з частиною дев`ятою статті 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 9 Закону призовник, військовозобов`язаний та резервіст має право:

1) отримувати інформацію про своє включення (невключення) до Реєстру та відомості про себе, внесені до Реєстру, в тому числі через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста;

2) звертатися в порядку, встановленому адміністратором Реєстру, до відповідного органу ведення Реєстру з мотивованою заявою щодо неправомірного включення (невключення) до Реєстру запису про себе, виправлення недостовірних відомостей Реєстру.

Частиною першою статті 14 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» встановлено, що ведення Реєстру включає:

1) внесення запису про призовників, військовозобов`язаних та резервістів до бази даних Реєстру для взяття на облік або при відновленні на військовому обліку з перевіркою відповідності персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів існуючим обліковим даним;

2) внесення змін до персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних, резервістів на підставі відомостей органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, закладів освіти незалежно від підпорядкування і форми власності, а також відомостей, що подаються органу ведення Реєстру призовниками, військовозобов`язаними, резервістами;

3) знищення повторного запису Реєстру в разі його виявлення.

Частиною третьою статті 14 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» визначено, що актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.

Отже, відповідно до приписів пункту 2 частини першої статті 9 Закону призовник, військовозобов`язаний та резервіст має право, зокрема, звертатися в порядку, встановленому адміністратором Реєстру, до відповідного органу ведення Реєстру (яким є відповідач) з мотивованою заявою щодо неправомірного включення (невключення) до Реєстру запису про себе, виправлення недостовірних відомостей Реєстру.

Доказів звернення до відповідача з мотивованою заявою щодо включення (невключення) відомостей до Реєстру позивачем до суду не надано.

Суд зауважує, що докази звернення позивача до застосунку Резерв + не є належними, оскільки позивач має направити мотивовану заяву на адресу відповідача, у відповідності до вимог Закону, а не до застосунку Резерв+, тому надані позивачем фотокопії з застосунку Резерв+ не приймаються судом до уваги.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що вимоги позивача про зобов`язання відповідача внести відомості про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» є необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, зокрема частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне.

Як визначено частиною 1, пунктом 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до котрих, в тому числі, віднесено витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Представником позивача, Бардошевською Т.І., котра діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АМ за №1108695 від 29.11.2024, в адміністративному позові просить стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 гривень.

На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, станом на дату ухвалення рішення у справі №240/23481/24, в матеріалах адміністративного позову містяться:

- договір про надання правничої допомоги від 29.11.2024 №54-24, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про надання правової допомоги в обсязі та умовах, передбачених цим договором;

- ордер на надання правничої допомоги серії АМ за №1108695 від 29.11.2024.

Таким чином, представником позивача, на виконання вимог статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, не надано суду належних доказів, які підтверджують здійснення позивачем витрат на правничу допомогу в розмірі 15 000,00 гривень, з огляду на вказане, у суду відсутні підстави для вирішення питання про відшкодування останніх.

Сторонами не подано до суду будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ: НОМЕР_7 ) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо неповідомлення ОСОБА_1 про ухвалення позитивного рішення про надання відстрочки у спосіб та строки визначені Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. №560.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомити ОСОБА_1 про ухвалення позитивного рішення про надання відстрочки у спосіб та строки визначені Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. №560.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 21 лютого 2025 р.

Суддя Т.О. Шувалова