Справа № 620/16911/24
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2025-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2025 року м. Чернігів Справа № 620/16911/24

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: дільничний офіцер поліції Ніжинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, капітана поліції ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування припису,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) 22.12.2024 (відповідно до відбитку штампу на конверті) звернувся до суду адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (далі - ГУНП в Чернігівській області, відповідач), у якому просить визнати протиправним та скасувати терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №500468 від 23.09.2024, винесений дільничним офіцером поліції Ніжинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, капітаном поліції ОСОБА_2 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що спірний припис має ряд «погрішностей», що допущені при його складанні, які хоч і незначні, але мають бути враховані, позаяк вказують на недоліки документу, а саме: заборонний припис частково заповнений під копірку, а частково - ручкою синього кольору; тип населеного пункту залишився невизначеним; у приписі відсутнє підкреслення стосовно ступеня спорідненості з кривдником; прізвище працівника уповноваженого підрозділу, який виніс припис, записане ОСОБА_2», хоча у дійсності прізвище поліцейського «ОСОБА_2», а ім`я та по батькові не зазначені. Крім того, позивач зазначив, що необхідною умовою застосування до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству є встановлення факту вчинення саме домашнього насильства. Однак, ні із заяви, ні із пояснень не можна зробити висновок про вчинення ним будь-якого виду насильства, включаючи економічне. Так, причиною виклику поліції було те, що ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3 ) не могла забрати спільного сина, а не вчинення позивачем домашнього насильства.

Ухвалою судді від 25.12.2024 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також судом запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення йому даної ухвали подати відзив на позовну заяву.

У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив, у якому ГУНП в Чернігівській області позовні вимоги не визнало, просило відмовити у їх задоволенні та зазначило, що чинним законодавством України уповноважено поліцейського підрозділу поліції, залежно від визначеного рівня небезпеки, яка загрожує постраждалій особі, на власний розсуд приймати рішення щодо необхідності винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника та застосування заходів, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». І якщо рівень небезпеки оцінюється як низький або середній, а інші обставини/чинники, що можуть вплинути на рівень небезпеки, відсутні, терміновий заборонний припис стосовно кривдника виноситься на розсуд поліцейського уповноваженого підрозділу поліції. При виїзді уповноважений працівник Національної поліції відібрав пояснення від учасників конфлікту. За результатом оцінки вчиненого домашнього насильства встановлено середній рівень небезпеки. Враховуючи вищенаведене, представник відповідача вважає, що винесення спірного припису здійснено з дотриманням вимог чинного законодавства, а сам факт звернення ОСОБА_3 до органів поліції з заявами про вчинення домашнього насильства спростовують доводи позивача про відсутність в його діях такого проступку.

Від третіх осіб пояснення по суті спору не надійшли.

Розглянувши подані документи і матеріали, судом встановлено такі обставини.

ОСОБА_1 є колишнім чоловіком ОСОБА_3 та батьком їх спільної дитини - неповнолітнього ОСОБА_4 (2018 р.н.).

Рішенням Виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 07.10.2021 №608 визначено порядок участі позивача у вихованні дитини шляхом встановлення наступного порядку спілкування: кожного першого та третього тижня місяця з 18:00 год. п`ятниці до 18:00 год. неділі за умови: задовільного стану здоров`я дитини, попередження за добу матір про можливість спілкування з дитиною шляхом направлення їй смс-повідомлення, повідомлення матері про місце перебування дитини, обов`язкового повернення дитини матері в обумовлений час, дотримання режиму харчування, відпочинку, правил безпеки, установлених для дітей цього віку (а.с. 43).

Враховуючи зазначене рішення, ОСОБА_1 забирав дитину на вихідні до м. Ніжина Чернігівської області, за місцем проживання, для спільного проведення часу.

23.09.2024 о 10:58 год. до чергової частини Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області через службу «102» надійшло звернення від ОСОБА_3 про те, що: «вона не може забрати дитину, оскільки батько її не віддає. Дитина записана на батька, не розписані. Дитина прописана та проживає в м. Чернігів разом із заявником. Заявниця зараз в лікарні, на вихідних була з батьком. Просить допомоги поліції» (а.с. 34-35).

Вказане звернення зареєстроване в Журналі єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Ніжинського РУП за №11261.

При виїзді на місце події працівниками поліції було відібрано пояснення у сторін конфлікту, свідків (а.с. 38-41) та встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виникла конфліктна ситуація щодо виховання спільної дитини ОСОБА_4 . У ході конфлікту ОСОБА_1 виражався в бік ОСОБА_3 нецензурною лайкою в присутності малолітньої дитини.

Працівниками патрульної поліції із сторонами конфлікту було проведено профілактичну бесіду, роз`яснено норми чинного законодавства, а також складено щодо ОСОБА_1 протоколи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 173-2 КУпАП України, серії ВАВ №049528 та ВАВ №049529, терміновий заборонний припис серії АА №500468 (а.с. 7, 47-48). Відповідно до змісту припису він складений у зв`язку зі скоєнням позивачем домашнього насильства (економічного) стосовно ОСОБА_3 . Заходом термінового заборонного припису стосовно кривдника є заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Припис винесений строком на 3 доби та діє до 26.09.2024 до 11:00 год.

Вважаючи терміновий припис протиправним, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд враховує такі норми права.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 1, 2 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію» національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Статтею 23 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань: вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; вживає заходів для запобігання та протидії домашньому насильству або насильству за ознакою статі.

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, визначені Законом України від 07.12.2017 №2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству»(далі - Закон №2229-VIII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), відповідно до статті 1 якого:

- домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь (пункт 3);

- кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (пункт 6);

- особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі (пункт 8);

- терміновий заборонний припис стосовно кривдника - спеціальний захід протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України як реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства (пункт 16).

Пунктом 4 частини першої статті 10 Закону №2229-VIII установлено, що до повноважень уповноважених підрозділів органів Національної поліції України у сфері запобігання та протидії домашньому насильству належать винесення термінових заборонних приписів стосовно кривдників.

Згідно з вимогами статті 25 Закону №2229-VIII терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення.

Терміновий заборонний припис може містити такі заходи: 1) зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; 2) заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; 3) заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Терміновий заборонний припис виноситься за заявою постраждалої особи, а також за власною ініціативою працівником уповноваженого підрозділу органів Національної поліції України за результатами оцінки ризиків.

Терміновий заборонний припис виноситься строком до 10 діб.

Терміновий заборонний припис вручається кривднику, а його копія - постраждалій особі або її представнику.

Особа, стосовно якої винесено терміновий заборонний припис, може оскаржити його до суду в загальному порядку, передбаченому для оскарження рішень, дій або бездіяльності працівників уповноважених підрозділів органів Національної поліції України.

Розділом ІІ Порядку винесення уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України термінового заборонного припису стосовно кривдника, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.08.2018 №654 (далі - Порядок №654, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), урегульовано процедуру винесення припису.

Так, терміновий заборонний припис виноситься за заявою постраждалої особи, а також за власною ініціативою працівника уповноваженого підрозділу поліції за результатами оцінки ризиків.

Під час вирішення питання про винесення припису пріоритет надається безпеці постраждалої особи.

При винесенні припису працівник уповноваженого підрозділу поліції отримує пояснення від кривдника, постраждалої особи (її представника), свідка(ів) (у разі наявності).

Терміновий заборонний припис стосовно кривдника (додаток 1) складається на бланку, виготовленому друкарським способом згідно з технічним описом бланка термінового заборонного припису стосовно кривдника (додаток 2), на якому проставлено відповідні серію та номер.

Припис у паперовій формі складається в одному примірнику з утворенням двох копій через самокопіювальний папір. Оригінал припису вручається кривднику під підпис, перша копія - постраждалій особі або її представнику, друга копія залишається у працівника уповноваженого підрозділу поліції.

Пунктом 10 Розділу ІІ Порядку №654 врегульовано порядок заповнення рядків припису.

Відповідно до Закону №2229-VIII та інших актів законодавства у сфері запобігання та протидії домашньому насильству розроблено Порядок проведення оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, затверджений наказом Міністерства соціальної політики України, Міністерства внутрішніх справ України від 13.03.2019 №369/180 (далі - Порядок №369/180), Розділом ІІ якого передбачено, що оцінка ризиків проводиться за факторами небезпеки/ризиків щодо вчинення домашнього насильства, передбачених у формі оцінки ризиків вчинення домашнього насильства згідно з додатком до цього Порядку, шляхом спілкування/бесіди з постраждалою від такого насильства особою або її представником, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи.

За результатами заповнення форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства поліцейський уповноваженого підрозділу поліції визначає рівень небезпеки, який враховується під час винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника, вжиття інших заходів для припинення такого насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення, надання допомоги постраждалим особам.

Суд звертає увагу, що Форма оцінки вчинення домашнього насильства складається із 27 питань, на які поліцейський має відповісти «так», «ні», «без відповіді»/«невідомо». Питання стосуються безпосередньо безпеки постраждалої особи: чи кривдник погрожував її вбити, чи застосовував фізичне насильство, чи перебував кривдник у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння (має алкогольну чи наркотичну залежність) та ін.

Відбираючи від постраждалої особи відповіді на такі запитання, поліцейський визначає таким чином рівень небезпеки: високий, середній або низький. І, що важливо, відмова або небажання постраждалої особи спілкуватися із правоохоронними органами може розцінюватися представниками поліції як високий рівень небезпеки. Тобто, якщо на всі запитання отримано відповіді «Без відповіді/Невідомо», поліцейський уповноваженого підрозділу поліції на свій розсуд може оцінити ситуацію як таку, що має високий рівень небезпеки.

Якщо рівень небезпеки оцінюється як низький або середній, а інші чинники/обставини, що можуть вплинути на рівень небезпеки, відсутні - терміновий заборонний припис стосовно кривдника виноситься на розсуд поліцейського уповноваженого підрозділу поліції. У разі високого рівня небезпеки поліцейський уповноваженого підрозділу поліції обов`язково виносить терміновий заборонний припис стосовно кривдника.

Як передбачено частиною третьою статті 26 Закону №2229-VIII під час вирішення питання про винесення припису пріоритет надається безпеці постраждалої особи. Зазначена вимога поширюється також на місце спільного проживання (перебування) постраждалої особи та кривдника незалежно від їхніх майнових прав на відповідне житлові приміщення.

Відповідно до пункту 6 Розділу ІІ Порядку №369/180 дві відповіді «так» на запитання №1-6 та на будь-яку кількість запитань з №7-27 форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, а також якщо поліцейський уповноваженого підрозділу поліції вважає, що постраждала особа перебуває у ситуації, яка може спричинити її смерть або інші тяжкі наслідки, оцінюється як високий рівень небезпеки.

Відповідь «так» на одне запитання з №1-6 та на щонайменше сім і більше запитань з №7-27 або жодної відповіді на запитання з №1-6, але не менше чотирнадцяти позитивних відповідей на запитання з №7-27 форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства оцінюється як середній рівень небезпеки.

Відповідь «так» на одне запитання з №1-6 та на не більше ніж шість запитань з №7-27 або не більше тринадцяти позитивних відповідей на запитання з №7-27 форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства оцінюється як низький рівень небезпеки.

Якщо на всі питання отримано відповіді «без відповіді/невідомо» поліцейський уповноваженого підрозділу поліції на свій розсуд може оцінити ситуацію як таку, що має високий рівень небезпеки.

Згідно пунктом 7 Порядку №369/180 залежно від визначеного рівня небезпеки, яка загрожує постраждалій особі, поліцейський уповноваженого підрозділу поліції приймає рішення щодо необхідності винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника та застосування заходів, передбачених частиною другою статті 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Якщо рівень небезпеки оцінюється як низький або середній, а інші чинники/обставини, що можуть вплинути на рівень небезпеки, відсутні, терміновий заборонний припис стосовно кривдника виноситься на розсуд поліцейського уповноваженого підрозділу поліції.

У разі високого рівня небезпеки поліцейський уповноваженого підрозділу поліції обов`язково виносить терміновий заборонний припис стосовно кривдника.

Відповідно до долученої до матеріалів справи Форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 23.09.2024, де кривдником є ОСОБА_1 , працівником поліції оцінено рівень безпеки як середній, з урахуванням отриманих відповідей «Так» на запитання №1, №8, №12, №13, №21, №22 та №26 (а.с. 51-53).

Така оцінка відповідає приписам пункту 6 розділу ІІ Порядку №369/180, а тому суд вважає обґрунтованими дії дільничного офіцера поліції щодо винесення позивачу тимчасового заборонного припису, право на винесення якого чітко передбачено пунктом 7 Порядку №369/180.

При цьому, суд зауважує, що хоча кількість відповідей «Так» безумовно не свідчить про вчинення позивачем економічного насильства відносно постраждалої особи, разом з тим вищенаведене в сукупності не спростовує висновок працівника поліції про середній рівень небезпеки або відсутність у посадової особи права винести спірний припис.

Суд наголошує, що під час вирішення спору досліджується, чи не було порушено відповідачем процедуру прийняття спірного рішення. При цьому, оцінку діям учасників конфлікту та наявність/відсутність обставин, викладених в приписі, досліджує місцевий загальний суд.

Твердження позивача про те, що при складанні термінового заборонного припису відповідач не врахував контекст відносин між сторонами, суд відхиляє, оскільки вони зводяться виключно до надання оцінки діям учасників конфлікту, що в межах оскарження термінового заборонного припису не входить до предмету дослідження судом.

Щодо доводів позивача про наявність помилок у складеному приписі, а саме: заборонний припис частково заповнений під копірку, а частково - ручкою синього кольору; тип населеного пункту залишився невизначеним; у приписі відсутнє підкреслення стосовно ступеня спорідненості з кривдником; прізвище працівника уповноваженого підрозділу, який виніс припис, записане ОСОБА_2», хоча у дійсності прізвище поліцейського «ОСОБА_2», а ім`я та по батькові не зазначені, суд зауважує, що підставами для скасування рішень є не будь-які порушення, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків поліцейського та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого ним рішення.

Суд зазначає, що не кожен дефект акта призводить до його неправомірності.

Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення»; межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови безумовного дотримання ним передбаченої законом процедури прийняття такого рішення.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що недоліки припису, про які зазначає позивач, є несуттєвими та не впливають на висновки поліцейського про вчиненням ОСОБА_1 домашнього насильства середнього рівня небезпеки, у зв`язку з чим уповноважена особа вважала за необхідне винести припис. Крім того, з вказаного припису можливо встановити: кривдника, потерпілого, особу, яка склала припис, зміст виявленого правопорушення, строк дії припису, застосовані щодо кривдника заходи тощо.

Додатково суд зауважує, що як на момент відкриття провадження у справі, так і на час розгляду справи судом, строк дії спірного термінового заборонного припису сплинув і тому підстави для скасування цього припису відсутні, оскільки він фактично втратив свою чинність.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: дільничний офіцер поліції Ніжинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, капітана поліції ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування припису - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 21 лютого 2025 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Чернігівській області (, просп. Перемоги, 74, м. Чернігів, 14000).

Треті особи:

Дільничний офіцер поліції Ніжинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, капітана поліції ОСОБА_2 (вул. Станіслава Прощенка, 22, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600).

ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ).

Суддя С.В. Бородавкіна