Справа № 280/5446/24
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2025-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення касаційної скарги

21 лютого 2025 року

м. Київ

справа №280/5446/24

адміністративне провадження № К/990/51045/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Коваленко Н.В.,

суддів: Рибачука А.І., Стеценка С.Г.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.07.2024 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 20.11.2024 у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, у якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо непроведення індексації її пенсії у 2022 році із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,14, індексації пенсії у 2023 році із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,197, індексації пенсії у 2024 році із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1.0796;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату їй пенсії шляхом проведення її індексації із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (за 2018-2020 ) починаючи 01.03.2022 у розмірі 1,14, встановленого Постановою Кабінету Міністрів України №118 від 16.02.2022, з 01.03.2023 у розмірі 1.197, встановленого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2023, та з 01.03.2024 у розмірі 1.0796, встановленого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185, та виплатити різницю між фактично отриманою та перерахованою пенсією.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26.07.2024, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 20.11.2024, в задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими судовими рішеннями, ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою.

Ухвалою Верховного Суду від 20.01.2025 касаційну скаргу залишено без руху. Скаржниці встановлено десятиденний строк з дня вручення копії ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом уточнення підстав касаційного оскарження відповідно до частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України; документа про сплату судового збору.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 20.01.2025 скаржницею подано клопотання про відстрочення сплати судового збору. У обґрунтуванні заявленого клопотання скаржниця зазначає, що розмір судового збору, який підлягає сплаті, становить 1 937,92 грн, що є суттєвим фінансовим навантаженням з урахуванням її матеріального стану. На підтвердження вказаних доводів надає повторно довідку про доходи з квітня 2023 року по березень 2024 року.

17.02.2025 скаржниця звернулася до Верховного Суду із клопотанням про продовження строку сплати судового збору.

Водночас Верховний Суд не бере до уваги наведені скаржницею обставини як підставу для відстрочення від сплати судового збору, оскільки ухвалою Верховного Суду від 20.01.2025 було надано правову оцінку відповідному клопотанню. У зазначеній ухвалі суд касаційної інстанції вказав, що доказами неможливості сплати судового збору можуть слугувати довідки податкового органу про доходи за попередній, тобто 2023 рік, що відповідає вимогам частини другої статті 8 Закону України "Про судовий збір".

Таким чином, скаржницею не доведено наявності фінансових труднощів або такого майнового стану, який би свідчив про об`єктивну неможливість своєчасної сплати судового збору. Крім того, не надано належних та допустимих доказів, які б обґрунтовували підстави для продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Справу в суді першої інстанції розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно із частиною 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню рішення, ухвали суду першої інстанції та постанови, ухвали суду апеляційної інстанції у справах, рішення у яких підлягають перегляду в апеляційному порядку Верховним Судом.

Водночас, пунктом 2 частини п`ятої цієї статті передбачено, що судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, судові рішення, які прийняті в порядку спрощеного позовного провадження, можуть бути оскаржені у виняткових випадках, доведення яких покладається на скаржника.

Разом з тим, приписами частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Як вбачається з поданої заяви, яка була надіслана до суду касаційної інстанції на виконання вимог ухвали Верховного суду від 20.01.2025 про залишення касаційної скарги без руху, скаржницею усунуто недоліки не в повному обсязі, а саме не зазначено інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження судових рішень, які передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України.

Верховний Суд звертає увагу, що на стадії відкриття касаційного провадження касаційний суд не перевіряє законність і обґрунтованість судових рішень, а перевіряє касаційну скаргу на предмет дотримання особою, яка її подає, вимог щодо форми і змісту касаційної скарги, а також дотримання строків реалізації права на касаційне оскарження.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, так само, як і визначити норму права, щодо застосування якої, на думку скаржника, відсутній висновок, оскільки такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України).

З урахуванням зазначеного, скаржницею не виконано вимог ухвали Верховного Суду від 20.01.2025 про залишення касаційної скарги без руху та не зазначено належних підстав оскарження судових рішень в цій справі (з урахуванням вимог частини четвертої статті 328 КАС України)та не подано документа про слату судового збору.

Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються правила статті 169 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

За таких обставин касаційна скарга підлягає поверненню скаржнику.

На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 330, 332 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору.

2. Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги.

3. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.07.2024 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 20.11.2024 у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, - повернути особі, яка її подала.

4. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

5. Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 цього Кодексу. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не оскаржується.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

Суддя А.І. Рибачук

Суддя С.Г. Стеценко