Справа № 598/2258/24
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2025-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 рокуЛьвівСправа № 598/2258/24 пров. № А/857/29652/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.

з участю секретаря судового засідання Слободян І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Тернопільській області на рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 30 жовтня 2024 року, що ухвалила суддя Щербата Г.Р. у м. Збараж, у справі № 598/2258/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Тернопільській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить суд та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 2986534 від 05 травня 2024 року.

30 жовтня 2024 року Збаразький районний суд Тернопільської області прийняв рішення, яким позов задовольнив.

Скасував постанову серії ЕНА № 2986534 від 05 травня 2024 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі передбачене ч.4 ст. 126 КУпАП, у вигляді штрафу в сумі 20400 грн. та закрив справу про адміністративне правопорушення.

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на користь держави судовий збір в сумі 605 гривень 60 коп.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав доказів, які доводять вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 126 (керування транспортним засобом особою, яка позбавлена права керування).

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

Таку позицію обґрунтовує тим, що наданим суду відеозаписом події адміністративного правопорушення, підтверджується факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 126.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що 05 вересня 2024 року відповідач прийняв постанову серії ЕНА № 2986534 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 20400 грн.

У постанові відповідач зафіксував те, що 03.09.2024 року о 22 год 38 хв. позивач керував транспортним засобом «АудіQ7», державний номерний знак НОМЕР_1 , у селі Нападівка, без права керування транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.1 «а» ПДР України.

Крім того, суд встановив, що позивач позбавлений права керування транспортним засобом на підставі постанови Збаразького районного суду Тернопільської області від 08 січня 2024 року у справі № 598/143/23.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до пункту 2.1 «а» ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідальність за це порушення Правил дорожнього руху передбачена ч. 4 ст.126 КУпАП, згідно з якою, керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена доказами.

Відповідно до частини 3 статті 77 КАС України докази суду надають учасники справи.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апеляційний суд встановив те, що на підтвердження того факту, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, тобто керував транспортним засобом, під час позбавлення права керування, відповідач не надав доказів.

Додані до постанови в справі про адміністративне правопорушення відеозаписи з нагрудної камери поліцейського не фіксують момент керування позивачем транспортним засобом «АудіQ7», державний номерний знак НОМЕР_1 , а містять записи перебування позивача у закладі охорони здоров`я 03.09.2024 року та в подальшому 05.09.2024 року при складанні постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Тому, апеляційний суд вважає ці відеозаписи неналежними доказами та не бере їх до уваги.

Отже, факт керування позивачем транспортним засобом, під час позбавлення права керування транспортним засобом, відповідач суду не довів.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, вчинене позивачем, відповідач не досліджував документ, на підставі якого позивач позбавлений права керування транспортними засобами, в тому числі його наявність, оскільки, покликання на відповідні обставини у спірній постанові відсутні.

Так, апеляційний суд встановив, що у постанові про адміністративне правопорушення відповідач посилається на те, що позивач керував транспортним засобом, як такий, що позбавлений права керування транспортним засобом на підставі постанови Збаразького районного суду Тернопільської області від 09.04.2024 року.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що у постанові немає посилання на номер справи у якій суд прийняв рішення про позбавлення позивача права керування транспортним засобом. Крім того, постанова Збаразького районного суду Тернопільської області про позбавлення позивача права керування транспортними засобами датована 08 січня 2024 року.

Отже, відповідач неповно встановив обставини справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про те, що відповідач неправомірно притягнув позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП.

Згідно з частиною 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин:

1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення;

2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку;

3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність;

4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони;

5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення;

6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність;

7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу;

8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту;

9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Виходячи з цих обставин, апеляційний суд вважає, що постанову серії ЕНА № 2986534 від 05 травня 2024 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі передбачене ч.6 ст. 124 КУпАП, у вигляді штрафу в сумі 20400 грн. необхідно скасувати, а справу про адміністративне правопорушення направити на продовження розгляду до Головного управління Національної поліції у Тернопільській області.

Вказані висновки є підставою для часткового задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, у зв`язку з тим, що суд першої інстанції неправильно встановив обставин справи, внаслідок чого зробив неправильний висновок про задоволення позову, рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та прийняти постанову про часткове задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції, а тому її необхідно задовольнити частково.

Що стосується розподілу судових витрат, то апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Апеляційний суд встановив, що за подання позову позивач сплатив 605 гривень 60 коп., тому на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути 605 гривень 60 коп.

Керуючись ст.ст. 286, 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Тернопільській області задовольнити частково.

Рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 30 жовтня 2024 року у справі № 598/2258/24 скасувати та прийняти постанову, якою позов задовольнити частково.

Постанову серії ЕНА № 2986534 від 05 травня 2024 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі передбачене ч.4 ст. 126 КУпАП, у вигляді штрафу в сумі 20400 грн. скасувати, а справу про адміністративне правопорушення направити на новий розгляд до Головного управління Національної поліції у Тернопільській області.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605 гривень 60 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель
Повний текст постанови складений 18.02.2025 року