Справа № 120/6236/24
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2025-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

20 лютого 2025 р. Справа № 120/6236/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Крапівницької Н.Л.,

розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області,

Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області

про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі- відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі- відповідач 2), в якому просить суд:

-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 53 від 31.01.2024 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

-зобов`язати ГУ ПФУ у Київській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період підприємницької діяльності: з 26.06.1993 по 18.10.2014 рік, та повторно розглянути заяву про призначення пенсії.

Ухвалою від 17.05.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено, розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи. Також встановлено відповідачам строк на подання відзиву на позов.

Від Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області надійшов відзив на позов, в якому представник заперечив щодо задоволення позову. Зазначив, що оскільки у позивача відсутній необхідний страховий стаж у 30 років, підстави для проведення нарахування пенсії, відсутні. До страхового стажу зараховано усі періоди роботи за наданими позивачем документами. Враховуючи вищенаведене, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області не вбачає в своїх діях порушення чинного Пенсійного законодавства України і вважає, що позовні вимоги позивача не обґрунтовані та безпідставні.

Від Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області також надійшов відзив на позов, в якому останній заперечив щодо задоволення позову. Зазначив, що за наслідками розгляду вказаної заяви було прийнято Рішення № 53 від 31.01.2024 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, визначеного ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Страховий стаж позивача становить 19 років 07 місяці 20 днів (для визначення права 19 років 10 місяців 14 днів).

За результатами розгляду заяви про призначення пенсії позивачу та доданими до неї документами до страхового стажу зараховано всі періоди роботи.

Щодо зарахування до загального стажу роботи позивача періоду підприємницької діяльності з 26.06.1993 по 18.10.2014, повідомив, що періоди до страхового стажу позивача не враховано частково, оскільки відсутнє підтвердження сплати страхових внесків.

Вказав, що відсутні підстави для зарахування до страхового стажу періодів ведення позивачем підприємницької діяльності (зараховано частково), оскільки з 26.06.1993 року відсутні дані про систему оподаткування та сплату страхових внесків, та з січня 2004 по жовтень 2014, оскільки в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування частково відсутні дані про сплату страхових внесків.

Від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, однак суд не бере її до уваги, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 263 КАС України, у справах визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

25.01.2024 позивач ОСОБА_1 звернулась до органів пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV).

За принципом екстериторіальності розгляд заяви здійснювався Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 31.01.2024 № 53 відмовлено в призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу (30 років). Страховий стаж позивача становить 19 років 07 місяці 20 днів (для визначення права 19 років 10 місяців 14 днів).

За результатом розгляду заяви про призначення пенсії за віком від 25.01.2024 Головним управлінням не зараховано до страхового стажу період підприємницької діяльності з 26.06.1993 по 18.10.2014. Вказані періоди до страхового стажу позивача не враховано частково, оскільки відсутнє підтвердження сплати страхових внесків.

Відповідач 1 вказав, що відсутні підстави для зарахування до страхового стажу періодів ведення позивачем підприємницької діяльності (зараховано частково), оскільки з 26.06.1993 року відсутні дані про систему оподаткування та сплату страхових внесків, та з січня 2004 по жовтень 2014, оскільки в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування частково відсутні дані про сплату страхових внесків.

Позивач не погоджуючись із таким рішенням, звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у редакції чинній станом на момент звернення позивача за призначенням пенсії за віком (далі Закон №1058), було встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років, мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону № 1058, у разі відсутності страхового стажу, передбаченого ч. 1 цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення 63 років за наявності страхового стажу від 23 років.

У разі відсутності страхового стажу, передбаченого ч. 2 цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення 65 років за наявності страхового стажу від 15 років.

Згідно ч.1 ст.24 Закону №1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Абзацом 1 ч.4 ст.24 Закону №1058 передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.56 Закону України Про пенсійне забезпечення передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Пунктом 2 частини 1 статті 11 Закону № 1058-IV встановлено, що загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з пунктом 3-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV, до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди:

1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Статтею 26 Закону № 1058-IV встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 років.

Наявність страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Як встановлено судом вище, позивач досягла 60 років 03.11.2023.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з пунктом 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці, за період до 01 травня 1993 року, а також час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (додаток № 1).

Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 01 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб-підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637. За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27.03.2018 № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.

З огляду на вказане до страхового стажу включаються період здійснення особою підприємницької діяльності, за певних умов, а саме:

- до 01 травня 1993 року час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків;

- з 01 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців при підтвердженні цього статусу довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності та застосування спрощеної системи оподаткування чи сплати фіксованого податку, або спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, або довідкою, виданою податковою інспекцією про перебування особи на обліку як суб`єкта підприємницької діяльності із зазначенням системи оподаткування та інформації про сплату податку; тобто особа має підтвердити статус підприємця і обрану систему обліку і звітності (через сплату єдиного податку, фіксованого податку), або сплату страхових внесків;

- з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування зараховуються до страхового стажу за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів, що підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК);

- з 01 травня 1993 для осіб, які обрали загальний спосіб оподаткування, період провадження підприємницької діяльності до 01 липня 2000 зараховується до страхового стажу за умови надання особою документів про сплату страхових внесків, а з 01 липня 2000 року періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням загальної системи оподаткування зараховуються до страхового стажу за умови сплати страхових внесків, що підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК).

Статтею 1 Закону № 1058-IV визначено, що персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку.

Згідно з частиною першою статті 21 Закону № 1058-IV персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування. Для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять від: державних реєстраторів юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; роботодавців; застрахованих осіб; фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчих органів сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад та уповноважених суб`єктів для обліку даних Єдиного державного демографічного реєстру; органів доходів і зборів, територіальних органів Пенсійного фонду за результатами перевірок платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або в порядку міжвідомчого обміну інформацією; державної служби зайнятості; інших підприємств, установ, організацій та військових частин; компаній з управління активами; зберігачів; інших джерел, передбачених законодавством.

При обчисленні заробітної плати (доходу), з якої фактично сплачено страхові внески згідно з Законом № 1058-IV за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу) для застрахованих осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність і обрали особливий спосіб оподаткування своїх доходів (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), та членів їхніх сімей, що беруть участь у здійсненні підприємницької діяльності, береться за основу отриманий ними дохід за відповідний місяць (частина третя статті 20 Законом № 1058-IV).

Обов`язковою умовою для врахування доходу, що був отриманий за час здійснення підприємницької діяльності особою при обчисленні пенсії та набутого за цей час страхового стажу є сплата за весь наведений період внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування або єдиного соціального внеску, та/або подання відповідних звітів до відділу персоніфікованого обліку органів Пенсійного фонду України.

Відповідно до Виписки з Єдиного держаного реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань від 24.01.2024 року ОСОБА_1 з 26.06.1993 по 17.07.2014 була зареєстрована як фізична особа-підприємець.

Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 зареєстрована, як фізична особа-підприємець 26.06.1993 № 2, 390 017 0000 001902 (серія ВОО №92559).

Згідно з розрахунку стажу, судом встановлено, що до страхового стажу позивача частково зараховано період здійснення підприємницької діяльності, а саме зараховано періоди з 01.03.2010 по 30.04.2010, та з 06.07.2010 по 30.06.2010 (підприємець (внески) п.3.1 (ЗУ № 1058)).

Як встановлено судом, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 31.01.2024 №53 відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком, мотивовано відсутністю в позивача необхідного страхового стажу 30 років.

З наданого відповідачем відзиву, слідує, що до страхового стажу не зараховано період роботи підприємницької діяльності оскільки з 26.06.1993 року відсутні дані про систему оподаткування та сплату страхових внесків, та з січня 2004 по жовтень 2014, оскільки в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування частково відсутні дані про сплату страхових внесків.

Позивачем в позові зазначено, що підтвердити період здійснення підприємницької діяльності спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, квитанціями про сплату страхових внесків не вбачається за можливе, оскільки позивач вимушена була виїхати з міста Рубіжне через повномасштабне вторгнення рф на територію України.

Таким на підтвердження наявності підстав для зарахування періодів заняття підприємницькою діяльністю позивачем долучено, зокрема, лист ГУ ДПС у Луганській області від 29.02.2024 №629/9/12-32-24-03-05.

Листом Головного управління ДПС у Луганській області № 629/9/12-32-24-03-05. повідомлено представника позивача, що за даними інформативно-комунікаційної системи ДПС України ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 взято на облік до ГУ ДПС у Луганській області, Рубіжанська ОДПІ як фізична особа-підприємець 26.06.1993, знято з обліку 14.07.2014 у зв`язку з припиненням підприємницької діяльності.

Вказано, що в інформаційно-комунікаційній системі Державної податкової служби України наявна інформація щодо сплати фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 єдиного податку:

-з 01.01.2013 по 31.12.2013 в сумі 1380 грн.,

-з 01.01.2014 по 14.07.2014 в сумі 642 грн.

Також, вказано, що наказом Державної податкової служби України від 24.12.2012 №1197 «Про введення в експлуатацію інформаційної системи «Податковий блок», з 01.01.2013 в органах ДПС усіх рівні введено в експлуатацію ІКС «Податковий блок», в якій інформація до 01.01.2012 -відсутня, за 2012 довідкова.

Так, ОСОБА_1 щ 01.01.2012 по 31.12.2012 сплатила 1187 грн. єдиного податку.

Зазначає, що інтегрована картка платника по єдиному соціальному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період до 2013 відсутня, так як функції адміністрування єдиного внеску були покладені на органи податкової служби з 11.08.2013 у зв`язку з набранням чинності Закону України від 04.07.2013 № 406 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи».

Вказано, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 за період з 01.01.2013 по 31.12.2013 сплачений єдиний внесок в сумі 1200 грн., за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 в сумі 2550 грн.

Також вказано, що у зв`язку з широкомасштабною збройною агресією рф проти України та тимчасовою окупацією території Луганської області, Головним управлінням ДПС у Луганській області втрачено контроль на адміністративними будівлями та майном територіальних органів. Враховуючи вище зазначене повідомляємо, що не має можливості надати інформацію про сплату податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із датою взяття на облік до 31.12.2012.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією» № 1364 від 06 грудня 2022 року затверджено Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22 грудня 2022 року м. Рубіжне з 13.05.2022 року внесене до «Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією» оскільки м. Рубіжне відноситься до населеного пункту, на території якого органи державної влади тимчасово не виконують своїх обов`язків, і як слідує з матеріалів справи, реєстраційна справа в паперовій формі знаходиться в виконавчому комітеті Рубіжанської міської ради з 26.06.1993 по 18.10.2014 рік.

Таким чином, суд звертає увагу, що позивачем вчинилися дії, спрямовані на отримання документів, необхідних для зарахування спірного періоду до страхового стажу.

На підставі вищевикладеного, суд зазначає, що лист ГУ ДПС у Луганській області від 29.02.2024 №629/9/12-32-24-03-05 не містить відомостей про наявну у позивача заборгованість, що свідчить про сплату позивачем всіх необхідних платежів під час провадження підприємницької діяльності.

Крім того, суд зауважує, що відповідачем не надано суду жодних належних, допустимих та достатніх доказів, які свідчать про те, що позивач у періоди з 26.06.1993 по 18.10.2014 не проводила сплату страхових внесків.

Більш того, жодних доказів про застосування фінансових санкцій до позивача за несплату страхових внесків, відповідачем також суду не надано.

Отже, відповідачем не наведено жодних порушень з боку позивача, які б відповідно до чинного законодавства стали підставою для не зарахування до страхового стажу періоду провадження нею підприємницької діяльності.

Водночас, відповідно до частини 3 статті 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Згідно з частиною 1 статті 64 Закону України №1058-IV виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право: отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, пов`язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України; проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати; вимагати від керівників та інших посадових осіб підприємств, установ і організацій, а також від фізичних осіб усунення виявлених порушень законодавства про порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, здійснення фінансових операцій з коштами Пенсійного фонду та порядок їх використання.

Отже, перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі не можуть бути підставою для відмови у зарахуванні відповідних періодів до страхового стажу.

Окрім того, відсутність у органів Пенсійного Фонду можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві або архівній установі, яке знаходиться на непідконтрольній українській владі території, не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у нього права на пенсійне забезпечення в належному розмірі.

На переконання суду, позивач не має відповідати за незбереження органами Пенсійного Фонду документів про нарахування страхових внесків/ збору на загальнообов`язкове державне страхування, а відсутність належних, достатніх та допустимих доказів наявності заборгованості позивача перед податковим та пенсійним органами, а також факт реєстрації припинення підприємницької діяльності, на думку суду підтверджують сплату позивачем всіх необхідних платежів під час провадження підприємницької діяльності. Оскільки, адміністрування сплати страхових внесків (єдиного внеску) покладено на відповідний державний орган, то особа не може нести відповідальність за наповнення реєстру застрахованих осіб.

Вказане свідчить про необхідність зарахування періоду провадження підприємницької діяльності з 26.06.1993 по 14.07.2014 до страхового стажу позивача, а не по 18.10.2024, як просить позивач, оскільки саме 14.07.2014 припинено підприємницьку діяльність.

Суд зазначає, що протиправно не зарахувавши період провадження позивачем підприємницької діяльності до її страхового стажу, відповідач передчасно дійшов висновку про відсутність необхідного страхового стажу у позивачки та відмовив у призначенні пенсії за віком, відтак суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 31.01.2024 № 53.

При цьому, варто врахувати, що в позовній заяві позивач просить скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, натомість вимоги зобов`язального характеру скеровані до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Разом із тим, суд зазначає, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії є належним способом захисту як похідна вимога у випадку визнання протиправним та скасування рішення саме цього суб`єкта владних повноважень, а не будь-якого іншого.

Відповідно, за обставин цієї справи відсутні підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області вчиняти певні дії. Окрім цього, цей суб`єкт владних повноважень не розглядав заяву позивача, в зв`язку з чим він не може бути зобов`язаний повторно її розглянути.

Як наслідок, повторно розглянути заяву позивача належить саме Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди провадження підприємницької діяльності з 26.06.1993 по 14.07.2014.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість основних доводів сторін, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина 3 статті 139 КАС України).

Відтак, оскільки вимоги даного позову підлягають частковому задоволенню, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 605,60 грн., тобто пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 31.01.2024 № 53 про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.01.2024 про призначення пенсії за віком, зарахувавши до її страхового стажу періоди здійснення підприємницької діяльності з 26.06.1993 по 14.07.2014 включно.

В задоволенні решти вимог даного позову, - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 605, 60 гривень (шістсот п`ять гривень 60 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. Андрія Саєнка, 10, м. Фастів, Київська область, ).

Суддя підпис Крапівницька Н. Л.

Згідно з оригіналом Суддя:

Секретар: