Справа № 340/4714/24
Суддя: В.В. НАУМЕНКО
Дата ухвалення: 2025-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2025 року м. Кропивницький Справа № 340/4714/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді В.В. НАУМЕНКА, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача: Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 )

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, через уповноваженого представника адвоката Любович О.Ю., звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

1) визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати військовослужбовцю військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100000 гривень за період із 25.10.2022 року по 11.03.2023 року пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.

2) зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити військовослужбовцю військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100000 гривень за період із 25.10.2022 року по 11.03.2023 року включно пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько- експертної, медичної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.

Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивача зазначає, що відповідачем не в повній мірі нараховано та виплачено позивачу додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 у розмірі 100000 грн. пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарського-експертної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, отриманим 25.10.2022 року. Тому позивач змушений був звернутись до суду для захисту своїх прав.

Ухвалою судді від 16.07.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та зобов`язано відповідача надати суду докази (а.с. 54).

Представником військової частини НОМЕР_2 подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає, що вказаний спір, є спором про право на отримання коштів. Вказує, що кошти позивачу за період перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку із отриманим пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) з 25.10.2022 по 11.03.2023 сплачено в повному обсязі за наданими позивачем доказами про періоди перебуванні на лікуванні з 25.10.2022 по 28.10.2022, з 09.11.2022 по 08.12.2022, з 19.12.2022 по 29.12.2022, з 30.12.2022 по 28.01.2023, з 10.02.2023 по 11.03.2023 пропорційно дням перебування на лікуванні у розмірі 347642,09 грн. Тому вважає що спір відсутній та просить закрити провадження у справі. Натомість вказує, що виплату нарахованих сум не проведено (а.с. 57-69).

Представник позивача подав відповідь на відзив де зазначив, що на розрахунковий рахунок позивача кошти за період перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку із отриманим пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) з виплати додаткової винагороди з розрахунку 100000 грн на місяць надійшли частково у серпні 2023 року 71712,76 грн. по наказу №526 та 171010,75 грн. у липні 2024 по наказу №419. Крім того, вказує на винесення відповідачем наказу №419 від 25.07.2024 року, яким нараховано ОСОБА_1 347642,09 грн. однак не вказує, чи було виплачено кошти позивачу за цим наказом (а.с. 70-78).

Представником позивача також подано заяву про компенсацію судових витрат на правничу допомогу (78-87).

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 14), відповідно до військового квитка, у спірному періоді проходив військову службу в Збройних Силах України у складі Військової частини НОМЕР_2 (а.с. 16-20).

Згідно первинної медичної карки (форма 100) 25.10.2022 року отримав вогнепальне осколкове сліпе поранення м`яких тканин (а.с. 21).

Відповідно до довідки про обставини травми від 22.03.2023 року №630, під час виконання бойового завдання у складі військової частини НОМЕР_2 , внаслідок ворожого мінометного обстрілу противника в районі міста Оріхів, головний сержант ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримав вогнепальне осколкове сліпе поранення ділянки лівого передпліччя, закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку та акубаротравму. Травма отримана під час захисту Батьківщини, при виконанні бойового завдання за призначенням, перебував у засобах індивідуального захисту. Не перебував під дією алкоголю, наркотичних та психотропних речовин (а.с. 35).

Після отриманого 25.10.2022 року поранення позивач перебував на стаціонарному лікуванні та відпустках за станом здоров`я:

- виписний епікриз №14126 (а.с. 22) - з 25.10.2022 по 28.10.2022;

- виписка №1654 (а.с. 23) - з 29.10.2022 по 08.11.2022;

- постанова ГВЛК та довідка ВЛК №4785 (а.с. 24,25) від 08.11.2022 - відпустка за станом здоров`я 30 календарних днів.

Крім того матеріали справи містять виписки, відповідно до яких позивач проходив лікування та перебував у відпустці за станом здоров`я по захворюванню, не пов`язаному з проходженням військової служби:

- виписка №16037 (а.с. 28-29) - з 19.12.2022 по 29.12.2022;

- довідка ВЛК №316 (а.с. 30) від 29.12.2022 - відпустка за станом здоров`я 30 календарних днів, захворювання не пов`язане з проходженням військової служби.

Згодом позивач перебував на стаціонарному лікуванні із хворобами, загостреними внаслідок акубаротравми, отриманої 25.10.2022:

- виписка №1724 (а.с. 31-32) - з 31.01.2023 по 06.02.2023;

- виписка №1105 (а.с. 33) - з 06.02.2023 по 09.02.2023;

- довідка ВЛК №1615 (а.с. 34) від 09.02.2023 - відпустка за станом здоров`я 30 календарних днів.

Відповідно до довідок ВЛК №4785 08.11.2022 (а.с. 25), №3679 від 11.04.2023 року (а.с. 36), травма, отримана 25.10.2022 року, пов`язана із захистом Батьківщини, тяжкого ступеню.

Відтак, матеріалами справи підтверджено перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні та у відпустках за станом здоров`я у період з 25.10.2022 по 28.10.2022, з 29.10.2022 по 08.11.2022, з 31.01.2023 по 06.02.2023, з 06.02.2023 по 09.02.2023, з 09.11.2022 та з 11.02.2023 - відпустка за станом здоров`я 30 календарних днів.

Натомість документи, що підтверджують період перебування на стаціонарному лікуванні відповідно до виписки №16037 (а.с. 28-29) з 19.12.2022 по 29.12.2022 та у відпустці за станом здоров`я згідно довідки ВЛК №316 (а.с. 30) від 29.12.2022, не містять інформації про лікування та відпустку саме у зв`язку із отриманим пораненням (контузією, травмою, каліцтвом).

Як зазначає позивач, збільшену додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168, за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) з 25.10.2022 року він не отримував.

Незгода позивача із бездіяльністю відповідача щодо виплати додаткової грошової винагороди у розмірі 100000 грн. пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 2 статті 1-2 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з частиною 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24.02.2022 р. № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 168.

Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнято Постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі по тексту Постанова №168), пунктом 1 якої встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 зазначеної постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі Окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 р. № 912/з/29, абзацами 3, 4 п. 3 якого передбачено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Абзацом 4 пункту 1 Постанови №168 встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.

При цьому, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості періодів перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захисті Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.

До того ж, такої умови, як безперервність перебування на лікуванні, для виплати додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн. приписами Постанови №168 не передбачено.

Відтак, у спірних правовідносинах по даній справі підлягають застосуванню саме приписи постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168.

Відповідно до довідки про обставини травми від №630 від 22.03.2023 (а.с. 35) під час захисту Батьківщини у складі військової частини НОМЕР_2 , ОСОБА_1 перебуваючи у засобах індивідуального захисту, отримав вогнепальне осколкове сліпе поранення ділянки лівого передпліччя, закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку та акубаротравму.

Перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я для лікування після поранення підтверджено виписками з лікарняних закладів та висновком ВЛК у період з 25.10.2022 по 28.10.2022, з 29.10.2022 по 08.11.2022, з 09.11.2022 по 08.12.2022, з 31.01.2023 по 06.02.2023, з 06.02.2023 по 09.02.2023, з 10.02.2023 по 11.03.2023 (а.с. 22-25, 31-34). Суд зазначає, що обидві вищевказані умови (пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини; факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення) та відпустках для лікування після поранення дотримані, встановлені судом вище в ході розгляду справи та за вказані періоди підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до довідки про нараховане та виплачене грошове забезпечення, з жовтня 2022 року по лютий 2023 року позивачу нараховано та виплачено додаткову винагороду у розмірі 30000,00 грн.

Відповідно до наказу командира військової частини від 24.08.2023 року №528, ОСОБА_1 нараховано додаткову винагороду у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 у розмірі 100000,00 грн. за період з 29.10.2022 по 08.11.2022 та з 31.01.2023 по 09.02.2023 року в розмірі 71712,76 грн. (а.с. 63). Довідка про нараховане та виплачене грошове забезпечення містить дані про донарахування у серпні 2023 року 59841,78 грн. додаткової винагороди за 3 дні жовтня у розмірі 6774,19 грн, за 8 днів листопада 2022 18666,67 грн за 1 день січня 2023 року - 2258,06 грн. та 9 лютого 2023 року 32142,86 грн.

Докази виплати за вказані періоди 71712,76 грн. відповідно до наказу №528 від 24.08.2023 року відповідач до суду не надав.

Посилання відповідача у відзиві на виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі 347642,09 за періоди з 25.10.2022 по 28.10.2022, з 09.11.2022 по 08.12.2022, 19.12.2022 по 29.12.2022, з 30.12.2022 по 28.01.2023, 10.02.2023 по 11.03.2023 взагалі не підтверджено будь-якими доказами

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачу протиправно, не в повному обсязі нараховано та виплачено збільшену до 100000 гривень винагороду за період з 25.10.2022 по 28.10.2022, з 29.10.2022 по 08.11.2022, з 09.11.2022 по 08.12.2022, з 31.01.2023 по 06.02.2023, з 06.02.2023 по 09.02.2023, з 10.02.2023 по 11.03.2023, протягом строку перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та відпустці за станом здоров`я після поранення.

Натомість, за період перебування на стаціонарному лікування відповідно до виписки №16037 (а.с. 28-29) з 19.12.2022 по 29.12.2022 та у відпустці за станом здоров`я згідно довідки ВЛК №316 (а.с. 30) від 29.12.2022, у задоволенні позовних вимог належить відмовити, оскільки, як вбачається зі змісту зазначених документів, позивач у вказані періоди часу проходив лікування захворювання, не пов`язаного з проходженням військової служби.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на необхідність обрання найбільш ефективного способу захисту порушеного права, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди за період з 25.10.2022 по 28.10.2022, з 29.10.2022 по 08.11.2022, з 09.11.2022 по 08.12.2022, з 31.01.2023 по 06.02.2023, з 06.02.2023 по 09.02.2023, з 10.02.2023 по 11.03.2023, та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, збільшену до 100000 гривень, пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, з урахуванням раніше виплачених сум додаткової винагороди.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У разі надання відповідачем доводів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про правомірність його рішень, дій чи бездіяльності, позивач має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд виснував про наявність підстав для часткового задоволення даного адміністративного позову.

Відповідно до частини 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Також, відповідно до частини 2 статті 252 КАС України заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Представником позивача у позовній заяві заявлено про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, та згодом подано заяву з доказами про понесені судові витрати у розмірі 20000,00 грн. (а.с. 78-87).

До заяви додано:

договір б/н від 23.06.2023 року, відповідно до якого розмір гонорару адвоката становить 20000,00 грн.;

квитанції про оплату гонорару №46 від 11.09.2023 року на суму 10000,00 грн та від 13.08.2023 №51 на суму 10000,00 грн.;

розрахунок суми гонорару.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви представника позивача, з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункту 1 частини 3 статті 132 КАС України).

Частинами першою, другою статті 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат.

Так, згідно з частиною третьою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Верховний Суд у постанові від 11.12.2019 р. у справі №545/2432/16-а зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вирішуючи питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд, враховуючи предмет спору та виходячи із критеріїв, визначених частинами 3, 5 статті 134, частиною 9 статті 139 КАС України, з дотриманням принципів розумності, обґрунтованості, дійсності та співмірності, вважає, що на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 15000,00 грн.

Доказів понесення сторонами інших судових витрат до суду не надано.

Керуючись статтями 2, 19, 77, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», збільшеної до 100000 гривень, за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці за станом здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», збільшену до 100000 гривень, за період з 25.10.2022 по 28.10.2022, з 29.10.2022 по 08.11.2022, з 09.11.2022 по 08.12.2022, з 31.01.2023 по 06.02.2023, з 06.02.2023 по 09.02.2023, з 10.02.2023 по 11.03.2023, пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, з урахуванням раніше виплачених сум додаткової винагороди та висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15000 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які зареєстрували електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи. Вказане не позбавляє права таку особу отримати копію судового рішення у паперовій формі за її окремою заявою.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду В.В. НАУМЕНКО