Справа № 160/24158/24
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

21 лютого 2025 року Справа 160/24158/24

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні подані представником відповідача клопотання про витребування оригіналів доказів та заява про призначення судової почеркознавчої експертизи по справі за позовною заявою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі позивач, контролюючий орган, податковий орган, ГУ ДПС у Дніпропетровській області) до ОСОБА_1 (далі відповідач, ОСОБА_1 ), в якій позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить суд стягнути податковий борг з платника податків фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до бюджету у сумі 39 872, 69 грн.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.11.2024 р. відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судом після відкриття провадження по справі встановлено, що подана позовна заява не відповідала вимогам ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.12.2024 р. позовну заяву Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу залишено без руху.

Позивачу встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 днів з моменту отримання даної ухвали, шляхом надання до суду нової редакції позовної заяви із обґрунтуванням підстав виникнення заборгованості у розмірі 39583,33 грн. та 289,36 грн., яка рахується за Ожигановою Аллою Володимирівною та доказів направлення нової редакції позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).

На виконання вимог ухвали суду від 13.12.2024 р. позивач виправив вказані недоліки, згідно уточненої позовної заяви від 18.12.2024 р. (вх. №94857/24).

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.12.2024 р. продовжено розгляд справи №160/24158/24 за позовною заявою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

02.01.2025 р. до суду надійшов через систему Електронний суд від представника відповідача відзив на позовну заяву.

08.01.2025 р. до суду надійшла через систему Електронний суд від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області відповідь на відзив.

10.01.2025 р. до суду надійшли через систему Електронний суд від представника відповідача заперечення на відповідь на відзив.

У зв`язку з перебуванням судді О.М. Неклеси у відпустці, вищезазначені відзив на позовну заяву, відповідь на відзив та заперечення на відповідь на відзив, були отримані 13.01.2025 р.

У прохальній частині відзиву на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив представником відповідача заявлено клопотання про витребування доказів по справі, а саме: заявник просить витребувати у позивача оригінали доказів про направлення на адресу відповідача ( АДРЕСА_2 ) податкових повідомлень-рішень від 04.10.2017 р. №67-1318, від 20.03.2018 р. №955147, від 18.04.2019 р. №0-0483, від 20.02.2020 р. №-0483, від 15.03.2021 р. №-0483, від 15.03.2021 р. №-0483, від 17.02.2022 р. №26608-2410-0483, від 17.02.2022 р. №26609-2410-0483 та податкової вимоги від 15.01.2018 р. №2418-17/83.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.01.2025 р. клопотання представника відповідача про витребування доказів по справі задоволено частково.

Витребувано від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області:

- належним чином засвідчену копію податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за №-0483 від 20.02.2020 р.;

- належним чином засвідчені копії (в т.ч. чіткої якості зображення) доказів направлення та отримання відповідачем податкових повідомлень-рішень №671318 від 04.10.2017 р., №955147 від 20.03.2018 р., №0-0483 від 18.04.2019 р., №-0483 від 20.02.2020 р., №-0483 від 15.03.2021 р., №26608-2410-0483 від 17.02.2022 р., №2660-2410-0483 від 17.02.2022 р. та податкової вимоги від 15.01.2018 р. №2418-17/83;

- детальні пояснення щодо направлення Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області на податкову адресу відповідача податкових повідомлень-рішень №671318 від 04.10.2017 р., №955147 від 20.03.2018 р., №0-0483 від 18.04.2019 р., №-0483 від 20.02.2020 р., №-0483 від 15.03.2021 р., №26608-2410-0483 від 17.02.2022 р., №2660-2410-0483 від 17.02.2022 р. та податкової вимоги від 15.01.2018 р. №2418-17/83.

20.01.2025 р. до суду надійшли від ГУ ДПС у Дніпропетровській області додаткові пояснення у справі з додатками. У цих поясненнях контролюючий орган зазначив, що на момент формування податкових повідомлень-рішень №67-1318 від 04.10.2017 р., №-0483 від 20.02.2020 р., №-0483 від 15.03.2021 р., №26609-2410-0483 від 17.02.2022 р., №26608-2410-0483 від 17.02.2022 р. та податкової вимоги 15.01.2018 р. №2418-17/83 в автоматичному режимі, адреса платника податків була встановлена, згідно з відомостей ДРФО. Отже, позивач стверджує, що вимога була направлена на останню відому податкову адресу, а саме: АДРЕСА_2 . Також у поясненнях зазначено, що відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення (ф.119) ППР від 04.10.2017 р. №67-1318, від 20.03.2018 р. №955147, від 18.04.2019 р. №0028777- 5750-0483, від 20.02.2020 р. №-0483, від 15.03.2021 р. №-0483, від 17.02.2022 р. №26609-2410-0483, від 17.02.2022 р. №26608-240-0483, та податкової вимоги від 15.01.2018 р. №2418-17/83 поштових відправлень було отримане ОСОБА_1 особисто а також за довіреністю, що також підтверджується підписом працівника об`єкта поштового зв`язку. Також рекомендоване повідомлення про вручення містить печатку Укрпошти, яка засвідчує правильність відомостей внесених до рекомендованого повідомлення про вручення.

При дослідженні змісту та доданих до вищезазначених додаткових пояснень доказів, судом встановлено, що позивачем не виконано вимоги ухвали суду від 14.01.2025 р. у повному обсязі та не надано витребувані від ГУ ДПС у Дніпропетровській області докази, а саме: належним чином засвідчені копії податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за №-0483 від 20.02.2020 р. та доказів направлення та отримання відповідачем податкового повідомлення-рішення №-0483 від 20.02.2020 р.

Окрім того, у додаткових поясненнях ГУ ДПС у Дніпропетровській області наведено лише загальні відомості щодо проведення контролюючим органом відповідних поштових направлень й не конкретизовано відомості щодо здійснених позивачем направлень на податкову адресу відповідача податкових повідомлень-рішень №671318 від 04.10.2017 р., №955147 від 20.03.2018 р., №0-0483 від 18.04.2019 р., №-0483 від 20.02.2020 р., №-0483 від 15.03.2021 р., №26608-2410-0483 від 17.02.2022 р., №2660-2410-0483 від 17.02.2022 р. (в т.ч. з посиланням на конкретні поштові відправлення).

З огляду на вищенаведене, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.01.2025 р. вдруге витребувано від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області:

- належним чином засвідчену копію податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за №-0483 від 20.02.2020 р.;

- належним чином засвідчені копії (в т.ч. чіткої якості зображення) доказів направлення та отримання відповідачем податкового повідомлення-рішення №-0483 від 20.02.2020 р.;

- детальні пояснення щодо направлення Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області на податкову адресу відповідача податкових повідомлень-рішень №671318 від 04.10.2017 р., №955147 від 20.03.2018 р., №0-0483 від 18.04.2019 р., №-0483 від 20.02.2020 р., №-0483 від 15.03.2021 р., №26608-2410-0483 від 17.02.2022 р., №2660-2410-0483 від 17.02.2022 р. (в т.ч. з посиланням на конкретні поштові відправлення).

Також у цій ухвалі суд продовжив строк зупинення провадження у справі до надання учасниками справи витребуваних судом доказів.

27.01.2025 р. до суду через систему «Електронний суд» від представника Ожиганової А.В. надійшло повторне клопотання про витребування оригіналів доказів, в якому заявник просить суд, зокрема, витребувати у позивача оригінали доказів про направлення на адресу відповідача ( АДРЕСА_2 ) податкових повідомлень-рішень: від 04.10.2017 р. №67-1318, від 20.03.2018 р. №955147, від 18.04.2019 р. № 0-0483, від 20.02.2020 №- 0483, від 15.03.2021 №-0483, від15.03.2021 №-0483, від 17.02.2022 №26608-2410-0483, від 17.02.2022 №26609-2410-0483 та податкової вимоги від 15.01.2018 №2418-17/83, які додані позивачем до позовної заяви.

В обґрунтування вказаного вище клопотання представник відповідача зазначив, що у відзиві на позовну заяву повідомлено, що ОСОБА_1 , не отримувала наступні рекомендовані поштові відправлення: повідомлення про вручення №49 6 850) що вручене 30.01.2018 р., повідомлення про вручення №50027 0495 28) (дійсний номер встановити неможливо з наданої копії), що вручене 11.10.2017 р., повідомлення про вручення №50 0 (509), що вручене 04.04.2018 р., повідомлення про вручення, номер якого ідентифікувати неможливо, та який вручений 07.05.2019 р., а також рекомендоване поштове повідомлення про вручення поштового відправлення, що нібито вручене 05.05.2020 р. (дійсний номер з наданої ГУ ДПС копії встановити неможливо, так як відсутній номер), та який має позначку про отримання за довіреністю. При цьому, у відзиві на позовну заяву було заявлено клопотання про дослідження оригіналів наданих до суду позивачем доказів про відправлення відповідачу таких поштових відправлень, тому для з`ясування факту узгодженого податкового зобов`язання у порядку п. 42.2 ст. 42 Податкового кодексу України заявник стверджує про необхідність витребування у позивача оригіналів відповідних доказів. При цьому, у клопотанні представника відповідача наголошено, що підписи про отримання усіх вищевказаних поштових відправлень зроблені невідомими ОСОБА_1 особами, про що додатково зазначено у запереченнях на відповідь на відзив.

Також 27.01.2025 р. до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшла заява про призначення судової почеркознавчої експертизи, в якій заявник просить суд, зокрема:

- призначити у справі почеркознавчу експертизу справжності підпису ОСОБА_1 про отримання особисто у рекомендованому повідомленню про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу: №49 6, що вручене 30.01.2018 р., №50027 0495 (дійсний номер встановити неможливо з наданої копії), що вручене 11.10.2017 р., №50 0, що вручене 4.04.2018 року, поштове відправлення (номер якого ідентифікувати неможливо з наданої копії), та яке вручене 07.05.2019 р.;

- витребувати у ГУ ДПС Дніпропетровської області оригінали рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу: №49 6, що вручене 30.01.2018 р., №50027 0495 (дійсний номер встановити неможливо з наданої копії), що вручене 11.10.2017 р., №50 0, що вручене 4.04.2018 р., поштове відправлення (номер якого ідентифікувати неможливо з наданої копії), та яке вручене 07.05.2019 р., на які позивач посилається у позові.

В обґрунтування вищезазначених заяви та клопотання представник відповідача зазначив, що після ознайомлення з матеріалами справи до суду було надано заяву про те, що рекомендовані поштові відправлення: повідомлення про вручення №49 6 850) що вручене 30.01.2018 р., повідомлення про вручення №50027 0495 28) (дійсний номер встановити неможливо з наданої копії), що вручене 11.10.2017 р., повідомлення про вручення №50 0 (509), що вручене 04.04.2018 р., повідомлення про вручення, номер якого ідентифікувати неможливо, та який вручений 07.05.2019 р. ОСОБА_1 ніколи не отримувала особисто, та за їх отримання не розписувалась. Крім того, підпис, що підтверджує отримання вищевказаних поштових повідомлень зроблений не відповідачем, а невідомою їй іншою особою. Заявник вважає, що ці обставини мають бути підтверджені шляхом призначення відповідної судової почеркознавчої експертизи, оскільки мають суттєве значення для справи і потребують спеціальних знань. Для встановлення факту належності відповідачу чи іншій особі підпису про отримання рекомендованих поштових відправлень: №49 6, що вручене 30.01.2018 р., №50027 0495 (дійсний номер встановити неможливо з наданої копії), що вручене 11.10.2017 р., №50 0, що вручене 4.04.2018 р., поштове відправлення (номер якого ідентифікувати неможливо з наданої копії), та яке вручене 07.05.2019р (а.с.9 зворотній бік т.1) потребуються спеціальні знання у галузі науки. При цьому, спірним у даній справі, на думку заявника, є питання дослідження факту узгодженості грошового зобов`язання під час належного направлення та належного вручення податковим органом податкової вимоги та повідомлень-рішень у порядку, передбаченим ст. 42 Податкового кодексу України.

03.02.2025 р. до суду через систему «Електронний суд» від ГУ ДПС у Дніпропетровській області надійшли заперечення на клопотання (заяву) про призначення експертизи по справі №160/24158/24, в яких контролюючий орган зазначив, що обставиною, що підлягає доказуванню у даній справі є дотримання контролюючим органом порядку надсилання вимоги про сплату податкового боргу. Як стверджує позивач, що на момент формування податкових повідомлень-рішень №67-1318 від 04.10.2017 р., № -0483 від 20.02.2020 р., №-0483 від 15.03.2021 р., №26609-2410-0483 від 17.02.2022 р., №26608-2410-0483 від 17.02.2022 р. та податкової вимоги 15.01.2018 р. №2418-17/83 в автоматичному режимі, адреса платника податків була встановлена, згідно з відомостей ДРФО, а, отже, вимога була направлена на останню відому податкову адресу відповідача, а саме: АДРЕСА_2 . Позивач зауважив, що суд може призначити судову експертизу у випадку об`єктивної неможливості встановлення обставин, що мають значення для справи, без проведення відповідного експертного дослідження, яке здійснює особа, яка володіє спеціальними знаннями, необхідними для з`ясування відповідних обставин. Натомість, як стверджує позивач, направлення та отримання ОСОБА_1 податкових повідомлень-рішень від 04.10.2017 р. №67-1318, від 20.03.2018 р. №955147, від 18.04.2019 р. №0-0483, від 20.02.2020 р. №-0483, від 15.03.2021 р. №-0483, від 17.02.2022 р. №26609-2410-0483, від 17.02.2022 р. №26608-240-0483, та податкової вимоги від 15.01.2018 р. №2418-17/83 підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштових відправлень, які також підписано представником об`єкта поштового зв`язку та засвідчене печаткою АТ «УКРПОШТА». Необхідність у проведенні судово-почеркознавчої експертизи, на думку позивача, відсутня, оскільки факт дотримання контролюючим органом вимог ст. 42 Податкового кодексу України не потребує спеціальних знань. Також ГУ ДПС у Дніпропетровській області зауважило, що провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, а, отже, справа №160/24158/24 має бути розглянута протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі. При цьому, задоволення клопотання про проведення експертизи, на думку позивача, унеможливить розгляд справи в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі, а також порушить принцип адміністративного судочинства, а саме розумності строків розгляду справи судом.

11.02.2025 р. до суду надійшла через систему «Електронний суд» від представника відповідача заява про подання доказів.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.02.2025 р. провадження по справі.

Відповідно до частини 3 статті 166 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Отже, розгляд вказаних клопотань за встановленим судом порядком проведено в порядку письмового провадження.

Розглянувши вищезазначені заяву та клопотання представника відповідача про призначення судової почеркознавчої експертизи та про витребування оригіналів доказів по справі, дослідивши зібрані в матеріалах справи докази та з`ясувавши всі обставини з даного приводу, суд дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 102 КАС України, на пункт 1 якої у клопотанні посилається представник відповідача, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності.

При цьому суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України, зокрема, ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до вимог статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до положень статті 74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як вбачається з вищенаведеного змісту позовних вимог, предметом позову є наявність/відсутність підстав для стягнення з відповідача суми заборгованості по сплаті транспортному податку з фізичних осіб та земельного податку з фізичних осіб, нарахованих податковим органом за податковими повідомленнями-рішеннями №671318 від 04.10.2017 р., №955147 від 20.03.2018 р., №0-0483 від 18.04.2019 р., №-0483 від 20.02.2020 р., №-0483 від 15.03.2021 р., №-0483 від 15.03.2021 р., №26608-2410-0483 від 17.02.2022 р., №2660-2410-0483 від 17.02.2022 р. та у зв`язку з несплатою боржником заборгованості податковим органом було винесено податкову вимогу №2418-17/83 від 15.01.2018 р.

Відповідно до п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі ПК України), у цьому Кодексі поняття вживаються в такому значенні: податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Так, згідно з п.п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право: звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманців в емітентах електронних грошей, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно з п.п. 59.1, 59.5 ст. 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), а заходи, спрямовані на погашення (стягнення) податкового боргу, не застосовуються, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків. Строк давності, визначений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу для стягнення податкового боргу, у такому випадку розпочинається не раніше дня виникнення податкового боргу у сумі, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Пунктом 58.3 статті 58 ПК України передбачено, що податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Так, відповідно до п. 42.5 ст. 42 ПК України, зокрема, у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Крім того, відповідно до п. 6 розділу IV Порядку направлення податковими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №610 від 30.06.2017 р., податкова вимога вважається належним чином надісланою (врученою) платнику податків, якщо вона надіслана за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою, а для фізичної особи (її законного чи уповноваженого представника) - місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику податків (його законному чи уповноваженому представникові), або надіслана в електронний кабінет засобами ІТС з дотриманням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги».

У разі неотримання податковим органом квитанції про доставку податкової вимоги в електронний кабінет протягом двох робочих днів з дня її надіслання така податкова вимога у паперовій формі на третій робочий день з дня відправлення з електронного кабінету надсилається у порядку, визначеному абзацом першим цього пункту для надіслання податкової вимоги у паперовій формі.

При цьому, строк доставки податкової вимоги в електронний кабінет, визначений абзацом другим цього пункту, не зараховується до строку надіслання такої вимоги.

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків податкову вимогу через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, така податкова вимога вважається врученою платнику податків у день, вказаний поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

З вищенаведеного змісту позову та положень законодавства, які регулюють спірні правовідносини, вбачається, що предметом дослідження та встановлення у цій справі будуть, зокрема, фактична наявність зазначених у позові податкової вимоги та податкових повідомлень-рішень, їх зміст стосовно підтвердження суми боргу відповідача, заявленого до стягнення, та дотримання законодавчих вимог саме до позивача, як до податкового (контролюючого) органу, в даному випадку щодо надіслання зазначених у позові податкової вимоги та податкових повідомлень-рішень відповідачу, в тому числі щодо застосування правових наслідків у разі якщо пошта не може вручити платнику податків податкову вимогу/податкове повідомлення-рішення.

Статтею 1 Закону України "Про судову експертизу" передбачено, що судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Отже, судова експертиза призначається у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду та у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Предметом даного спору є стягнення податкового боргу.

За усталеною практикою Верховного Суду, викладену у постановах від 19.02.2019 р. по справі №807/495/17, від 03.02.2022 р. по справі №560/4343/19, від 14.02.2022 р. по справі №826/9711/17, предметом доказування у справах про стягнення податкового боргу є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку, зокрема: наявність узгодженого грошового зобов`язання; складові основної суми боргу, штрафних (фінансових) санкцій, пені; підстави виникнення податкового боргу; момент його виникнення; встановлення факту сплати (несплати) податкового боргу в добровільному порядку; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в порядку, встановлених ПК України.

Так, предметом дослідження даної справи, є зокрема, дотримання контролюючим органом вимог ст.ст. 42, 58, 59 Податкового кодексу України в частині направлення платнику податків податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги та факт узгодженості грошового зобов`язання, який за висновком Верховного Суду полягає в установленні факту оскарження платником податку у передбаченому Кодексом порядку (адміністративному та/або судовому) податкового повідомлення-рішення, яким контролюючим органом визначене грошове зобов`язання (чи є останнє узгодженим з огляду на наявність (відсутність) процедури оскарження), а також факт сплати/несплати платником податку узгодженого грошового зобов`язання протягом строків, визначених законодавством.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що для з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення даної справи, відсутня необхідність у спеціальних знаннях у сфері іншій, ніж право.

Крім того, до повноважень адміністративних судів не віднесено питання встановлення факту підроблення документів.

Враховуючи, що у заяві представника відповідача про призначення судової почеркознавчої експертизи відсутні належні обґрунтування необхідності призначення експертизи, на переконання суду, дослідження та встановлення обставин, які входять до предмета доказування у даній справі не потребує спеціальних знань експерта.

Інших суттєвих доводів-підстав (фактичних і юридичних) щодо обґрунтування заяви про призначення судової почеркознавчої експертизи представником відповідача не наведено та/або доказів на їх підтвердження не надано.

При цьому також слід зазначити, що рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р.).

Однак, ст. 6 п. 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін (див. п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р.).

Враховуючи та на підставі наведеного, суд не вбачає підстав для призначення у справі експертизи та зупинення провадження у справі, а відтак заява представника відповідача про призначення судової почеркознавчої експертизи, є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Стосовно клопотань представника відповідача про витребування оригіналів доказів по справі, слід зазначити таке.

Дослідивши клопотання представника відповідача про витребування оригіналів доказів по справі, суд дійшов висновку про відсутність підстав для їх задоволення, оскільки обґрунтування цих клопотань свідчить про необхідність таких доказів для проведення судової почеркознавчої експертизи, в проведенні якої судом відмовлено.

Керуючись ст.ст. 80, 102, 104, 194, 205, 241, 243, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача про призначення судової почеркознавчої експертизи відмовити.

У задоволенні клопотань представника відповідача про витребування оригіналів доказів по справі відмовити.

Звернути увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання та окремо не оскаржується.

Повний текст ухвали складено та підписано 21.02.2025 р.

Суддя О.М. Неклеса