Справа № 621/283/25
Суддя: Овдієнко В. В.
Дата ухвалення: 2025-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

21 лютого 2025 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області :

головуючий - суддя Овдієнко В. В.

за участю секретаря судового засідання - Литвин А. Є.,

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - відділ поліції № 2 Чугуївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області,

третя особа - поліцейський відділу поліції №2 (м. Зміїв) Чугуївського районного управління поліції Головне управління Національної поліції в Харківській області старший сержант поліції Мельник Сергій Іванович,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділу поліції № 2 Чугуївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, третя особа - поліцейський відділу поліції №2 (м. Зміїв) Чугуївського районного управління поліції Головне управління Національної поліції в Харківській області старший сержант поліції Мельник Сергій Іванович,

у с т а н о в и в:

04.02.2025 ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом з вимогою про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 3915036 від 22.01.2025, якою на неї накладено адміністративне стягнення у розмірі 340 грн 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На обґрунтування позову зазначено, що у користуванні ОСОБА_2 перебуває транспортний засіб 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 22.01.2025 вона була зупинена поліцейським ВП № 2 Чугуївського РУП ГУ НП в Харківській області старшим сержантом поліції Мельником С. І. Після перевірки документів, було винесено постанову ЕНА № 3915036 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено штраф у розмірі 340 грн 00 коп. Постанова містить посилання про те, що вона порушила вимоги п. 31.4.3 ПДР України, оскільки в автомобілі не горіли задні габаритні вогні.

З вказаною постановою вона не згодна, оскільки перед виїздом вона перевірила технічний стан автомобіля, габаритні вогні були у справному стані, однак під час руху виникла несправність. Посилалася на п. 31.5 ПДР України, відповідно до якого, якщо несправність габаритних вогнів виникла в дорозі, то водій повинен вжити заходів для її усунення на місці, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту.

На підставі викладеного вважала, що були відсутні будь-які докази на підтвердження її винуватості у вчиненому правопорушенні. Тому звернулася до суду з цим позовом.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 07.02.2025 позовну заяву залишено без руху, оскільки до позовної заяви не додано документу, що підтверджує сплату судового збору в розмірі 605 грн 60 коп.

13.02.2025 позивач ОСОБА_1 надіслала до суду квитанцію про сплату судового збору.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 13.02.2025 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд на 21.02.2025, а також залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - поліцейського ВП №2 (м. Зміїв) Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області старшого сержанта поліції Мельника С. І.

Під час судового розгляду позивач ОСОБА_1 наполягала на задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у позовній заяві. Крім того, пояснила, що після виявлення вказаної несправності, наступного дня вона звернулася до майстра з ремонту авто, який спочатку посмикав запобіжник і габаритні ліхтарі почали працювати. Однак майстер сказав, що йому це не подобається і замінив запобіжник. Вважала, що у цьому випадку працівник поліції повинен був обмежитися адміністративним стягненням у виді попередження.

Представник відповідача - відділу поліції № 2 Чугуївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, та третя особа - поліцейський ВП №2 (м. Зміїв) Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області старший сержант поліції Мельник С. І., заяв про судовий розгляд за їх відсутності чи про відкладення судового розгляду не подавали.

Відповідно до частини 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання учасників справи, повідомлених відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Оцінивши обставини, повідомлені позивачем, допитавши свідка ОСОБА_4 , дослідивши надані докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Частинами 2, 3 статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

З копії постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3915036 від 22.01.2025, складеної поліцейським відділу поліції №2 (м. Зміїв) Чугуївського районного управління поліції Головне управління Національної поліції в Харківській області старшим сержантом поліції Мельником С. І. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у справі про адміністративне правопорушення, передбачене за частиною 1 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, вбачається, що 22.01.2025 о 17:25:24 годині в с-щі Слобожанське по вул. Енергетиків, 2, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в темну пору доби з непрацюючими задніми габаритами, чим своїми діями порушила вимоги п. 31.4.3 ПДР, за що накладено адміністративний штраф в розмірі 340 грн 00 коп. (а. с. 12).

Ця постанова за змістом відповідає вимогам статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 власником транспортного засобу Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_3 (а. с. 13).

Свідок ОСОБА_4 показав, що дійсно перед початком руху ОСОБА_1 всі світлові прибори були у працездатному стані, а під час зупинки авто працівниками поліції не працювали задні габаритні ліхтарі. Як потім він дізнався, причиною технічної несправності був запобіжник.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.3, 1.9 Правил дорожнього руху, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 31.4.3 Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам - зовнішні світлові прилади: а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу; б) порушено регулювання фар; в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла; г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу; ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

Згідно пункту 31.5 Правил дорожнього руху у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.

Відповідно до частини 1 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність, за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

За обставинами розглядуваної справи встановлено, що водій ОСОБА_1 22.01.2025 керував транспортним засобом - Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з непрацюючими задніми габаритними вогнями, що нею не заперечувалося. також з її пояснень слідує, що наступного дня майстер з ремонту авто виявив, що запобіжник задніх габаритних вогнів у місці своє установки не забезпечував стійкого контакту і порекомендував його замінити. Після заміни запобіжника робота задніх габаритних ліхтарів була відновлена.

Доводи позивача про те, що вказані несправності виникли під час руху, не свідчать про відсутність обов`язку нести передбачену законом відповідальність у разі здійснення керування транспортним засобом з цими несправностями.

Положеннями пункту 31.5 Правил дорожнього руху передбачені дії водія, в разі виявлення вказаної несправності, але не підстави для не притягнення до адміністративної відповідальності.

За обставин, які повідомлені позивачкою та свідком, несправність задніх габаритних вогнів дійсно мала місце, що й стало причиною зупинки автомобіля працівниками поліції.

А те, що в транспортному засобі під час руху від вібрації запобіжник припинив забезпечувати постійне з`єднання в електричному ланцюзі, через що зникло живлення задніх габаритних ліхтарів, вказує лише на неналежний технічний стан зовнішніх світлових приладів, відповідальнсть за який повністю покладається на особу, яка володіє та керує транспортним засобом.

Так, у рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення від 22.01.2025 ґрунтується на фактичних даних та відповідає вимогам статей 251, 252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Що стосується доводів позивача про можливість застосування попередження, суд зазначає, що санкцією частини 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено можливість накладення лише штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Тому поліцейський не мав права застосувати інший вид стягнення, крім штрафу.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та (або) визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств та організацій.

Оскільки в діях позивача наявний склад правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а адміністративне стягнення на неї накладено правомірно, за наслідками розгляду адміністративного позову належить залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Відповідно до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі залишення без задоволення адміністративного позову, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 5, 7, 9, 77, 205, 242-246, 255, 268, 269, 271, 286, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Залишити без змін постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3915036 від 22.01.2025, складену поліцейським відділу поліції №2 (м. Зміїв) Чугуївського районного управління поліції Головне управління Національної поліції в Харківській області старшим сержантом поліції Мельником Сергієм Івановичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн 00 коп., а позовну заяву ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, з одночасним надсиланням апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .

Відповідач - відділ поліції № 2 Чугуївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, місце знаходження: вул. Донецька, 26, м. Зміїв, Чугуївський район, Харківська область, 63404.

Третя особа - поліцейський відділу поліції №2 (м. Зміїв) Чугуївського районного управління поліції Головне управління Національної поліції в Харківській області старший сержант поліції Мельник Сергій Іванович, місце знаходження: вул. Донецька, 26, м. Зміїв, Чугуївський район, Харківська область, 63404.

Головуючий: В. В. Овдієнко