Справа № 160/796/25
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2025 рокуСправа №160/796/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
13.01.2025 ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся через систему «Електронний суд» до Дніпропетровського окружного адміністративного з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (далі відповідач), в якій просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо ненадання інформації по суті запиту та не пересилання запиту за належністю;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області здійснити пересилання запиту від 05.01.2025 року до належного розпорядника інформації з повідомленням про це.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 05.01.2025 звернувся із запитом про доступ до публічної інформації до регіонального відділення Головного управління НП в Дніпропетровській області, а саме до Новомосковського районного відділу поліції, у якому просив надати інформацію про кількість осіб, притягнутих до відповідальності за порушення ст. 77-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у місті Самар Дніпропетровської області за 2024 рік. Проте, листом від 10.01.2025 Новомосковський районний відділ поліції повідомив, що запитувана інформація не відноситься до компетенції Національної поліції України. При цьому, у відповіді не було інформації про пересилання запиту за належністю до уповноваженого органу, що є порушенням ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації». Крім того, у відповіді відсутні докази пересилання запиту за належністю до органу, який володіє запитуваною інформацією, як це передбачено законом. Позивач вважає, що такі дії відповідача порушують його право на доступ до публічної інформації, а також порушують його права згідно із Законом України «Про звернення громадян», у зв`язку з чим вимушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів з цим позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.01.2025 відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами з 29.01.2025, відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
29.01.2025 на адресу суду через систему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позов, в якому представник у задоволенні позову просила відмовити повністю, посилаючись на те, що 06.01.2025 на адресу Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області за вх. №2-зі надійшло звернення позивача щодо надання інформації про кількість осіб притягнутих до адміністративної відповідальності за порушення ст. 152 КУпАП у місті Самар Дніпропетровської області. Того ж дня, за вхідним зі-3 на адресу Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло ще одне звернення позивача щодо надання інформації про кількість осіб притягнутих до адміністративної відповідальності за порушення ст. 77-1 КУпАП у місті Самар Дніпропетровської області. Відповідь на свої звернення вх. №2-зі, зі-3 позивач просив надати Новомосковський РВП ГУНП в Дніпропетровській області на його електрону адресу у законі строки. Відповідно до довідки, що надав Новомосковський РВП ГУНП від 21.01.2025 №47/747, працівники Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області розглядаючи звернення позивача діяли відповідно до ст.7 Закону України «Про звернення громадян» та в межах своєї компетенції. Так, 10.01.2025 на запит зі-3 за вих. № 47/259 позивачу на адресу електронної пошти було направлено відповідь у повному обсязі, а саме: що у період 2024 року працівниками Новомосковського РВП було складено ряд адміністративних протоколів про адміністративні правопорушення вчинені у м. Самар за ст. 152 КУпАП, адміністративною комісією м. Самар було винесено рішення, щодо притягнення до адміністративної відповідальності шістнадцятьох правопорушників та накладено стягнення у вигляді штрафу. Того ж дня, 10.01.2025 на запит зі-2 за вих. №47/260 позивачу на адресу електронної пошти було направлено відповідь у повному обсязі, а саме, що складання та документування правопорушень за ст. 77-1 КУпАП, відповідно ст. 255 КУпАП, до компетенції Національної поліції України не відноситься. Разом з тим, 15.01.2025 за вих. № 47/484 вказане звернення перенаправлено за належністю до Новомосковського РУ ГУ ДСНС України в Дніпропетровській області та 16.01.2025 вх. 4930/57 Новомосковським РУ ГУ ДСНС України в Дніпропетровській області запит ОСОБА_1 було отримано. Також, 16.01.2025 за вихідним 47/550 Новомосковський РВП ГУН в Дніпропетровській області повідомив позивача, що його звернення щодо надання інформації про кількість осіб притягнутих до адміністративної відповідальності за порушення ст. 77-1 КУпАП у місті Самар Дніпропетровської області було перенаправлено до Новомосковського РУ ГУ ДСНС України в Дніпропетровській області. Таким чином, Новомосковським РВП ГУНП в Дніпропетровській було уважно розглянуто звернення позивача, у встановлені строки надано повну відповідь та перенаправлено за належністю до Новомосковського РУ ГУ ДСНС України в Дніпропетровській області, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.
29.01.2025 на адресу суду через систему «Електронний суд» від відповідача надійшли два аналогічних клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.
Відповідно до положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Згідно із ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 05.01.2025 ОСОБА_1 звернувся із запитом про доступ до публічної інформації до регіонального відділення Головного управління НП в Дніпропетровській області, а саме до Новомосковського районного відділу поліції, у якому просив надати інформацію про кількість осіб, притягнутих до відповідальності за порушення ст. 77-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у місті Самар Дніпропетровської області за 2024 рік.
Листом від 10.01.2025 Новомосковський районний відділ поліції повідомив, що запитувана інформація не відноситься до компетенції Національної поліції України.
При цьому, у листі відсутня інформація про пересилання запиту за належністю до уповноваженого органу, чим на думку позивача порушені його права.
Отже, спір між сторонами виник з підстав не направлення запиту позивача за належністю.
Вирішуючи спір по суті пред`явлених вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до положень ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюється Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 року № 2939-VI (далі Закон № 2939-VI).
Відповідно до ст. 1 Закону № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
За загальним правилом, публічна інформація є відкритою. Виняток становить інформація з обмеженим доступом, яка поділяється на конфіденційну, таємну та службову інформацію.
Визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях та знаходилась у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.
У відповідності до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації», доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію.
Нормами статті 6 Закону № 2939-VI визначено критерії обмеження доступу до публічної інформації. Згідно частини другої цієї статті обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.
Таким чином, доступ до інформації може бути обмежено лише за умови додержання сукупності всіх трьох зазначених підстав, які в розглянутому спорі відсутні.
Частиною 2 ст. 10-1 Закону № 2939-VI визначено, що будь-яка особа може вільно копіювати, публікувати, поширювати, використовувати, у тому числі в комерційних цілях, у поєднанні з іншою інформацією або шляхом включення до складу власного продукту, публічну інформацію у формі відкритих даних з обов`язковим посиланням на джерело отримання такої інформації.
Згідно з п. 6 ст. 14 Закону № 2939-VI розпорядник інформації зобов`язаний, зокрема, надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.
Відповідно до статті 19 Закону № 2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.
Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.
Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.
Як визначено положеннями ст. 23 Закону № 2939-VI рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.
Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.
Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить із того, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб від протиправних рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень.
Предметом заявленого позивачем спору є ненадання інформації по суті запиту та не направлення запиту розпоряднику, що є порушенням прав позивача на доступ до публічної інформації.
Аналіз визначення та переліку розпорядників публічної інформації, закріпленого у статті 13 Закону № 2939-VI, свідчить, що публічною інформацією є відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях, у тому числі інформація, пов`язана з виконанням особами делегованих повноважень суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг.
Під час розгляду справи судом встановлено, що 05.01.2025 позивач звернувся до підродзділу відповідача з запитом на публічну інформацію щодо кількості осіб, притягнутих до відповідальності за порушення ст. 77-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у місті Самар Дніпропетровської області за 2024 рік, на який 10.01.2025 надано відповідь, що запитувана інформація не відноситься до компетенції Національної поліції України.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зауважувала (постанови від 27 лютого 2020 року в справі №800/304/17, від 01 квітня 2021 року в справі №9901/183/20, від 10 лютого 2022 року в справі №9901/369/21), що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень необхідно розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) в неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
Суд зазначає, що за змістом пункту 1 частини 1 статті 22 Закону №2939-VI, розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту, якщо розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит.
Крім того, частиною 3 статті 22 Закону №2939-VI передбачено, що розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.
Отже, у разі якщо відповідач, як розпорядник, не володів запитуваною інформацією, то в силу положень частини 3 статті 22 Закону №2939-VI відповідний запит мав бути направлений відповідачем належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача.
Проте, як вбачається зі змісту відповіді від 10.01.2025 Новомосковський РВП ГУНП в Дніпропетровській області формально розглянув запит від 05.01.2025, повідомивши лише про те, що до компетенції Національної поліції України не відноситься запитувана інформація, у самому листі відсутня інформація про пересилання запиту за належністю до уповноваженого органу.
Водночас, з довідки Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області від 21.01.2025 №47/727 вбачається, що 15.01.2025 за вих. № 47/484 вказане звернення було перенаправлене за належністю до Новомосковського РУ ГУ ДСНС України в Дніпропетровській області, який є розпорядником запитуваної інформації.
Також, у довідці вказано, що 16.01.2025 за вх. 4930/57 Новомосковським РУ ГУ ДСНС України в Дніпропетровській області запит позивача отримав.
Крім того, у довідці зазначено, що 16.01.2025 за вихідним 47/550 Новомосковський РВП ГУН в Дніпропетровській області повідомив позивача, що його звернення щодо надання інформації про кількість осіб притягнутих до адміністративної відповідальності за порушення ст. 77-1 КУпАП у місті Самар Дніпропетровської області було перенаправлено до Новомосковського РУ ГУ ДСНС України в Дніпропетровській області.
Разом з тим, доказів направлення розпоряднику запиту позивача, як і доказів направлення позивачу повідомлення про це, відповідачем суду не надано.
Так, в матеріалах справи наявні лише відповідні листи, без доказів їх направлення чи отримання адресатами.
З урахуванням відсутності доказів направлення відповідачем належному розпоряднику запиту з одночасним повідомленням про це запитувача, суд не вбачає підстав вважати, такі дії були відповідачем вчинені.
При цьому, суд враховує, що сама відповідь на запит від 10.01.2025 не містить інформації про направлення запиту розпоряднику.
Таким чином, суд доходить висновку, що відповідачем була вчинена саме протиправна бездіяльність, яка полягає у не направленні запиту за належністю, у зв`язку з чим вимога позивача про визнання протиправними дії Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо ненадання інформації по суті запиту та не пересилання запиту за належністю не підлягає задоволенню.
В той же час, з огляду на встановлені під час розгляду справи обставини, суд вважає, що належним способом відновлення порушених прав позивача є зобов`язання Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області здійснити пересилання запиту від 05.01.2025 до належного розпорядника інформації з повідомленням про це запитувача.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а за змістом ст. 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими, у зв`язку з чим адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.
Враховуючи, що позивач, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішувалось.
Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо не направлення запиту від 05.01.2025 належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача.
Зобов`язати Головноге управління Національної поліції в Дніпропетровській області направити запит від 05.01.2025 до належного розпорядника інформації з повідомленням про це запитувача.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець