Справа № 380/15422/24
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2025-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2025 рокусправа № 380/15422/24

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Карп`як Оксана Орестівна, розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 доГоловного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, про визнання протиправними дій, -

в с т а н о в и в :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; далі - Позивач), до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016; ; далі Відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (проспект Соборний, 158-Б, м. Запоріжжя, 69005; ; далі Відповідач 2) з вимогами:

Визнати протиправним та скасувати рішення № 358/03-16 від 29.05.2024р № 97 Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати, ОСОБА_1 , стаж роботи з 05.11.1996 по 10.05.2024 на посаді медсестри (сестри медичної) 1-го дитячого відділення Інфекційної клінічної лікарні м. Львів (Комунальної інфекційної клінічної лікарні м. Львова, Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня», Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня») до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати, ОСОБА_1 , до страхового стажу період роботи з 15.08.2003 по 22.05.2024 на посаді медсестри (сестри медичної) 1-го дитячого відділення в Інфекційній клінічній лікарні м. Львів (Комунальній інфекційній клінічній лікарні м. Львова, Комунальному закладі Львівської обласної ради «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня», Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня») у подвійному розмірі відповідно до Закону України «Про внесення зміни до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1110-IV від 10.07.2003 та статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести на інший вид пенсії за віком по Списку № 2 та виплачувати пенсію з 22.05.2024р. згідно з моєю заявою за № 3838 від 22.05.2024р. на підставі статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ (в редакції, визначеній пунктом 3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020р.) у зв`язку з досягненням мною пенсійного віку 50 років при наявності страхового стажу більше 20 років, в тому числі пільгового стажу за Списком № 2 більше 10 років.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Карп`як О.О.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваним рішенням позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у порядку пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII із застосуванням показника вікового цензу у 50 років. Підставою для відмови стало те, що на час звернення вона не набула віку - 55 років, передбаченого Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вважає, що право на призначення пільгової пенсії за віком за Списком №2 виникло у неї у зв`язку з досягненням саме 50 років, згідно правових висновків, викладених в рішенні Конституційного Суду від 23 січня 2020 року №1-р/2020. А тому з метою захисту своїх прав та законних інтересів позивач звернулася до суду із цим позовом.

Представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, подала відзив на позовну заяву (вх. №61920 від 13.08.2024 року) в якому просила у задоволенні позову відмовити з огляду на наступне. За принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області 29.05.2024 прийнято рішення № 97 про відмову у перерахунку пенсії. До заяви про перерахунок пенсії позивача долучила довідки № № 319, 320 від 15.05.2024 про періоди роботи з 05.11.1996 по 10.05.2024 у Комунальному некомерційному підприємстві Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня. Відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову у перерахунку пенсії у позивача відсутнє право на пенсію за віком на пільгових умовах у зв`язку з недосягненням віку 55 років на дату звернення із заявою про перерахунок пенсії. Рішення про призначення (перерахунок) пенсії повинно прийматись органом Пенсійного фонду України з урахуванням положень пунктів 4.1 та 4.2 Порядку 22-1. Відповідно до пункту 4.7 розділу IV Порядку 22-1 право особи на одержання пенсії встановлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Вказують, що

станом на дату звернення із заявою про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 2 відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058 (22.05.2024) ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) досягла віку 51 року. Враховуючи вимоги пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058, пенсія за віком на пільгових умовах призначається жінкам після досягнення 55 років та за наявності не менше 10 років пільгового стажу роботи.

Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, подала відзив на позовну заяву (вх. № 61822 від 13.08.2024 року) в якому просила у задоволенні позову відмовити з огляду на наступне. За матеріалами електронної пенсійної справи позивач перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) з 23.02.2022. Позивач звернулася до територіального Пенсійного фонду України із заявою від 22.05.2024 про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2, оскільки досягла 50-річного віку. Відзив аргументовано тим, що при прийняті рішення відповідач діяв правомірно відповідно до діючого законодавства, оскільки права на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 згідно з Законом № 1058-ІV у позивача не має у зв`язку з недосягненням пенсійного віку (55 років).

Представником позивача подано відповідь на відзив.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 24.07.2024 року, вказану позовну заяву залишено без руху, а особі, що звернулась, надано строк для усунення недоліків. Вимоги ухвали судді від 24.07.2024 року позивачем виконано повністю.

Ухвалою судді від 02.08.2024 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини:

Позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як одержувач пенсії по інвалідності (3 група).

22.05.2024 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про перехід на інший вид пенсії за віком по Списку № 2 - пенсії за віком на пільгових умовах на підставі статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, визначеній пунктом 3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020) у зв`язку з досягненням пенсійного віку 50 років при наявності страхового стажу більше 20 років, в тому числі пільгового стажу за Списком № 2 більше 10 років та просила порахувати стаж в подвійному розмірі згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» по даний час (копії моєї заяви та розписки-повідомлення додаються).

Так, рішенням № 358/03-16 від 29.05.2024р. № 97 Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, відмовлено у перерахунку пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, оскільки, позивач не досягла віку 55 років відповідно до ч. 2 п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У рішенні № 358/03-16 від 29.05.2024 року № 97 відповідачем 2 вказано, що до заяви для перерахунку пенсії за віком по Списку 2, ОСОБА_1 зокрема, надала довідки: №320, № 319 від 15.05.2024р., про стаж роботи за період з 05.11.1996 10.05.2024р., в Комунальному некомерційному підприємстві «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня».

Відповідно до ч.2 п.2 ст.114 Закону: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком Nє2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Розглянувши документи, які були надані заявницею для перерахунку, встановлено, що ОСОБА_1 не досягла віку 55 років, тому відсутнє право на пенсію відповідно до 4.2 п. 2 ст. 114 Закону. Врахувати стаж згідно ст.60 в подвійному розмірі по довідці Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівської обласної інфекційної клінічної лікарні» №319 від 15.05.2024 р. неможливо, оскільки в довідці не зазначено періоди роботи.».

Не погодившись з оскаржуваним рішенням відповідача, позивач звернулася до суду за захистом своїх прав та інтересів із цим позовом.

При вирішення вказаного спору суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктом 6 статті 92 Конституції України встановлено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно Законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі Закон №1058-IV).

Згідно з п.1 ч.1 ст. 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 2 Закону № 1788-ХІІ визначено, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно зі ст. 7 Закону № 1788-ХІІ звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

При цьому, пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується.

За приписами п.1 ч.1, 2 ст.9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначається пенсія за віком. За рахунок коштів накопичувальної системи пенсійного страхування, що обліковуються на накопичувальних пенсійних рахунках Накопичувального фонду або на індивідуальних пенсійних рахунках у відповідних недержавних пенсійних фондах - суб`єктах другого рівня системи пенсійного забезпечення, здійснюються такі пенсійні виплати, як довічні пенсії і одноразова виплата.

Пунктом 1 ст. 11 Закону №1058-IV встановлено, що загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру.

Згідно з ч. 1-4 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 114 Закону № 1058-IV врегульовані питання щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Так, у силу ч.1 ст. 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

У відповідності до ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.1 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.

Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Щодо відмови у призначенні пенсії з підстав недосягнення відповідного віку, суд зазначає наступне.

У постанові від 03.11.2021 (справа №360/3611/20) Велика Палата Верховного Суду сформувала такий правовий висновок:

«Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення №1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV».

На підставі викладеного, доводи позовної заяви у цій частині є правомірними та позивач досягши 50 років й, відповідно, досягла пенсійного віку з огляду на рішення № 1-р/2020 Конституційного Суду України.

В оскаржуваному рішенні № 358/03-16 від 29.05.2024 року № 7 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області вказано, що згідно ст. 60 в подвійному розмірі по довідці Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівської обласної інфекційної клінічної лікарні» № 319 від 15.05.2024 року неможливо, оскільки в довідці не зазначено періоду роботу.

У трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 , заповненій вперше 15.09.1992, містяться, зокрема, такі записи:

- 15.09.1992 01.06.1993 вихователь учнівської молоді середньої школи;

- 10.11.1993 01.06.1994 вихователь учнівської молоді Яворівської НСШ;

- 05.11.1996 по даний час медсестра (сестра медична) 1-го дитячого відділення

Інфекційної клінічної лікарні м. Львів;

- 08.12.1999 назва лікарні змінена на Комунальну інфекційну клінічну лікарню

м. Львова;

- 01.10.2008 назва лікарні змінена на Комунальний заклад Львівської обласної

ради «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня»;

- 01.11.2011 найменування посади медсестри 1-го дитячого відділення змінено

на «сестру медичну» цього ж відділення;

- 01.11.2018 назва лікарні змінена на Комунальне некомерційне підприємство

Львівської обласної ради «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня».

Згідно довідки № 319 від 15.05.2024р., виданої Комунальним некомерційним підприємством Львівської обласної ради «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня», вбачається, що ОСОБА_1 , дійсно працювала в Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня» на посаді медсестри (сестри медичної) 1-го дитячого відділення (наказ про прийом на роботу № 108-к від 04.11.1996р.) по даний час.

За період роботи в установі ОСОБА_1 , у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку перебувала з 23 квітня 2010 року по 22 лютого 2013 року (наказ про надання відпустки № 41-к від 22.04.2010 року).

У відпустці без збереження заробітної плати перебувала:

5 кал.днів наказ № 99-к від 04.05.2022 року.

ОСОБА_1 обслуговувала інфекційних хворих на небезпечні інфекційні захворювання, які входять до Переліку затвердженого наказом МОЗ від 19.07.1995р.,№ 133 і зараховуються до стажу роботи у подвійному розмірі згідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1110-ІУ від 10.07.2003р.

Довідка видана для пред`явлення в управління Пенсійного фонду.

Згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 320 від 15.05.2024р., виданої Комунальним некомерційним підприємством Львівської обласної ради «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня», підтверджується, що ОСОБА_1 , працювала повний робочий день в КНП ЛОР «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня» за період з 05.11.1996р. по 10.05.2024р., виконувала повний робочий день безпосередньо обслуговувала інфекційних хворих в інфекційному відділенні, за професією, посадою молодшої медсестри (сестри медичної) 1-го дитячого відділення, що передбачено Списком 2, розділом XXIV, підрозділ 24-а, п.-2 а, код КП 2230.2, підстава ДК 003-95, пост. КМУ № 36 від 16.01.2003р., за період з 05.11.1996р. по 10.05.2024р. 27 р. 6 міс. 5 дн.

Підстава для видачі наказ про прийом на роботу № 108-к від 04.11.1996р., надавалась щорічна відпустка терміном на 24 календарні дні та додаткова відпустка терміном 7 календарних днів наказ № 203-к від 09.09.2021р., № 230-к від 16.09.2022р., № 338-к від 22.09.2023р.

Наказ про атестацію № 29 від 26.12.1996р., № 38 від 10.12.2001р., № 33 від 05.11.2004р., № 140 від 24.11.2009р., № 102 від 10.12.2014р., № 140 від 10.12.2019р. Технологічний регламент характер та умови праці докорінно не змінювались з 1996 року (з 1-ї атестації)

Так, згідно Переліку до наказу № 29 від 26.12.1996 року виробничих посад, професій,

зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах підтверджено пільгове пенсійне забезпечення і іншого відшкодування за шкідливі умови праці, найменування виробництва - в інфекційному відділенні, професія, посади «медсестра», «молодша медсестра, санітарка» за Списком №2.

Так, згідно Переліку до наказу № 38 від 10.12.2001 року виробничих посад, професій, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах підтверджено пільгове пенсійне забезпечення і іншого відшкодування за шкідливі умови праці в інфекційному відділенні професія, посади «медсестра», «молодша медсестра, санітарка» за Списком №2. Згідно Витягу із Переліку до наказу № 33 від 05.11.2004 року робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад працівників інфекційної клінічної лікарні м. Львова, яким підтверджено право на пільги і компенсації, зокрема, на пільгове пенсійне забезпечення станом на 01.10.2004р. підтверджено пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2, середній медичний персонал, 1-е дитяче відділення, посада «медична сестра».

Згідно Витягу із Переліку до наказу № 140 від 24.11.2009 року робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад працівників інфекційної клінічної лікарні м. Львова, яким підтверджено право на пільги і компенсації, зокрема, на пільгове пенсійне забезпечення станом на 1.12.2009р. підтверджено пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2, середній медичний персонал, 1-е дитяче відділення, посада «медична сестра».

Згідно Витягу із Переліку до наказу № 102 від 10.12.2014 року робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад працівників інфекційної клінічної лікарні м. Львова, яким підтверджено право на пільги і компенсації, зокрема, на пільгове пенсійне забезпечення станом на 1.12.2014р. підтверджено пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2, 1-е дитяче відділення, посада «сестра медична».

Згідно Витягу із Переліку до наказу № 140 від 10.12.2019 року робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад працівників інфекційної клінічної лікарні м. Львова, яким підтверджено право на пільги і компенсації, зокрема, на пільгове пенсійне забезпечення станом на 1.11.2019р. підтверджено пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2, перше дитяче відділення, посада «сестра медична».

Період з 05.11.1996 по 10.05.2024, відповідачами не зараховано в пільговий стаж за Списком № 2, що зазначено відповідачем-2 у оскаржуваному рішенні, а також відповідачами не зараховано період роботи з 15.08.2003р. по 22.05.2024р. до страхового стажу роботи у подвійному розмірі.

01.01.2004 набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

За правилами частини 4 статті 24 цього Закону (тут і далі в редакції, станом на час виникнення спірних правовідносин) періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Крім того, за правилами пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» цього Закону до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Таке правове регулювання вказує на те, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення», в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах (в т.ч. щодо пільг по обчисленню стажу), станом на час звернення позивача за перерахунком пенсії діяли і підлягали застосуванню відповідними суб`єктами під час виконання покладених на них функцій.

Відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Статтею 62 Закону №1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі Списками № 1 деталізоване у Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383).

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики України та Міністерством фінансів України.

Аналогічна позиція викладена в постанові суду від 21.02.2018 року у справі №687/975/17 та в постанові від 12.12.2019 року у справі №582/874/17.

Як вже встановлено судом, згідно записів трудової книжки та довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 320 від 15.05.2024р., виданої Комунальним некомерційним підприємством Львівської обласної ради «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня», позивач з 05.11.1996 по 10.05.2024 роки працювала в Інфекційній клінічній лікарні м.Львова та в Комунальному закладі Львівської обласної ради «Львівська обласна (Інфекційна клінічна лікарня) на посаді медсестри (сестра медична).

Судом не береться до уваги посилання відповідача 2 у спірному рішення про те, що до пільгового стажу по Списку №2, згідно вказаної довідки не зараховано періоди роботи позивачки, оскільки в довідці Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівської обласної інфекційної клінічної лікарні» № 319 від 15.05.2024 року не зазначено періоди роботи, оскільки у довідці Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівської обласної інфекційної клінічної лікарні» № 319 від 15.05.2024 року зазначено, що ОСОБА_1 , дійсно працювала в Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня» на посаді медсестри (сестри медичної) 1-го дитячого відділення (наказ про прийом на роботу № 108-к від 04.11.1996р.) по даний час.

При цьому, суд відзначає, що стаж роботи позивача підтверджується вищевказаною трудовою книжкою, яка є основним документом у відповідності до ст.62 Закону №1788-ХІІ та п.1 Порядку № 637.

Що стосується доводів пенсійного органу про те, що зарахування стажу в подвійному розмірі, передбачене ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» стосується наявного стажу роботи до 01 січня 2004 року, тобто до набрання чинності Законом №1058-IV, суд зазначає про таке.

Так, за змістом п.2 розділу XV прикінцевих положень Закону №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно із п.3 ст. 40 Закону №1058-IV у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, то провадиться перерахунок пенсії з врахуванням страхового стажу після призначення пенсії.

Прикінцевими положеннями Закону №1058-IV визначено, до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за списками №1 і №2, а також за вислугу років, здійснюється за названим Законом у разі досягнення пенсійного віку та за наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Приписами ч. 2 ст. 24 Закону №1058 передбачено, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, які містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

При цьому, як зазначено в частині 3 вказаної статті, страховий стаж ураховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом, зокрема, за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Вимогами п.4 ст. 24 Закону №1058-IV установлено, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом.

Як наголошувалось судом раніше, відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», робота в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Суд зауважує, що редакція ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є чинною на теперішній час.

При цьому стаття 24 Закону №1058-IV не скасовує ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та не зупиняє її дію. Водночас, нормами ст. 16 Прикінцевих положень Закону №1058-IV передбачено, що положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугою років.

Висновку щодо застосування ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» для обчислення пенсії за віком прийшов Верховний суд у постановах від 27 квітня 2023 року у справі № 160/14078/22, від 20 квітня 2022 року у справі № 214/3705/17, від 04 грудня 2019 року у справі №689/872/17, від 27 лютого 2020 року у справі №462/1713/17.

Зокрема, Верховний суд у постанові від 27 квітня 2023 року у справі №160/14078/22 (провадження № К/990/11823/23), прийшов до наступного висновку:

«…28. Відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

29. Під час розгляду справи судами попередніх інстанцій встановлено і не заперечується відповідачем, що протягом спірного періоду позивачка працювала у інфекційних закладах охорони здоров`я.

30. За правилами статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та в силу приписів пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи у інфекційному закладі охорони здоров`я підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.

31. Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 04 грудня 2019 року у справі № 689/872/17 та від 20 квітня 2022 року у справі № 214/3705/17, у яких Суд залишив без змін рішення судів першої та апеляційної інстанцій, якими зобов`язано відповідачів зарахувати до страхового стажу в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи позивачів в інфекційних закладах після 01 січня 2010 року, тобто після дати набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

32. Ураховуючи встановлені обставини справи, Суд приходить до висновку про наявність порушення прав позивачки з боку відповідачів щодо відмови у зарахуванні періоду роботи з 20 вересня 2010 року по 15 жовтеня 2021 року в інфекційних закладах у подвійному розмірі.

33. Зважаючи на те, що позивачка у період з 20 вересня 2010 року по 15 жовтня 2021 року працювала у інфекційних закладах охорони здоров`я, суд першої інстанції дійшов правильного висновку визнавши протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо незарахування ОСОБА_1 у подвійному розмірі згідно статті 60 Закону «Про пенсійне забезпечення» зазначеного періоду…».

Ураховуючи встановлені обставини справи, суд доходить висновку про наявність порушення прав позивачки з боку відповідача щодо відмови у зарахуванні періоду роботи з 01.01.2004 по 22.05.2024 на посаді медсестри (сестри медичної) 1-го дитячого відділення в Інфекційній клінічній лікарні м. Львів (Комунальній інфекційній клінічній лікарні м. Львова, Комунальному закладі Львівської обласної ради «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня», Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня») у подвійному розмірі відповідно до Закону України «Про внесення зміни до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1110-IV від 10.07.2003 та статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991.

Позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача зарахувати в подвійному розмірі періоди роботи з дати 15.08.2003 не підлягає до задоволення, оскільки зарахування періоду роботи до страхового стажу в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в інфекційних закладах після 01.01.2004 року, тобто після дати набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З огляду на викладене, спірне рішення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки не відповідає критерію обгрунтованості.

Щодо зобов`язання ГУ ПФ України у Львівській області зарахувати до пільгового стажу роботи позивача спірний період, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, згідно із яким, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

У справі, яка розглядається, для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУ ПФ України в Запорізькій області, рішеннями якого відмовлено у призначенні пенсії.

Тому, дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, яким у цьому випадку є ГУ ПФ України в Запорізькій області.

Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією, що викладена у постанові Верховного Суду від 08.02.2024 у справі №500/1216/23.

Відповідно до частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2); визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3); визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4); інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

З огляду на викладене, суд вважає, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язати відповідача 2 зарахувати стаж роботи ОСОБА_1 з 05.11.1996 по 10.05.2024 на посаді медсестри (сестри медичної) 1-го дитячого відділення Інфекційної клінічної лікарні м. Львів (Комунальної інфекційної клінічної лікарні м. Львова, Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня», Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня») до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2; зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 01.01.2004 по 22.05.2024 на посаді медсестри (сестри медичної) 1-го дитячого відділення в Інфекційній клінічній лікарні м. Львів (Комунальній інфекційній клінічній лікарні м. Львова, Комунальному закладі Львівської обласної ради «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня», Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня») у подвійному розмірі відповідно до Закону України «Про внесення зміни до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1110-IV від 10.07.2003 та статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991.

Щодо вимоги перевести позивача на інший вид пенсії за віком по Списку № 2 та виплачувати їй пенсію з 22.05.2024р., згідно із заяви за № 3838 від 22.05.2024р. на підставі статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ (в редакції, визначеній пунктом 3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020р.) у зв`язку з досягненням мною пенсійного віку 50 років при наявності страхового стажу більше 20 років, в тому числі пільгового стажу за Списком № 2 більше 10 років, суд зазначає наступне.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо зарахування страхового стажу / призначення та перерахунку пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню, з огляду на втручання в дискреційні повноваження ГУ ПФУ в Запорізькій області та виходять за межі завдань адміністративного судочинства.

Однак, враховуючи те, що в ході розгляду справи суд дійшов висновку щодо протиправності в частині оскаржуваного рішення, суд з метою повного та належного захисту прав позивача, вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.05.2024 про переведення на інший вид пенсії.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом положень частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачами не доведено правомірності своїх дії (рішення) у спірних правовідносинах.

Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Частиною третьою статті 139 КАС України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 3391, 36 грн.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016; ), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (проспект Соборний, 158-Б, м. Запоріжжя, 69005; код ЄДРПОУ - 20490012) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 29.05.2024 року № 358/03-16 № 97.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати стаж роботи ОСОБА_1 з 05.11.1996 по 10.05.2024 на посаді медсестри (сестри медичної) 1-го дитячого відділення Інфекційної клінічної лікарні м. Львів (Комунальної інфекційної клінічної лікарні м. Львова, Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня», Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня») до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 01.01.2004 по 22.05.2024 на посаді медсестри (сестри медичної) 1-го дитячого відділення в Інфекційній клінічній лікарні м. Львів (Комунальній інфекційній клінічній лікарні м. Львова, Комунальному закладі Львівської обласної ради «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня», Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня») у подвійному розмірі відповідно до Закону України «Про внесення зміни до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1110-IV від 10.07.2003 та статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22 травня 2024 року про переведення на інший вид пенсії за віком по Списку 2 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області (проспект Соборний, 158-Б, м. Запоріжжя, 69005; код ЄДРПОУ - 20490012) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 3391, 36 грн., сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Карп`як Оксана Орестівна