Справа № 754/17527/24
Суддя: Сенюта В. О.
Дата ухвалення: 2025-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/66/25
РІШЕННЯ

Іменем України

21 лютого 2025 року Деснянський районний суд міста Києва в особі головуючого-судді Сенюти В.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 через представника - адвоката Валєєву М.В звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови.

Адміністративний позов обґрунтовує наступним:

Позивач ОСОБА_1 є військовозобов`язаним і перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно із військово-обліковим документом, сформованим за допомогою застосунку «Резерв+», ОСОБА_1 за постановою військово- лікарської комісії від 01.08.2024, визнаний придатним до служби у в/ч забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, НЦ, закладах, (установах), медпідрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, ОЗ, охорони. Дані уточнено вчасно. Номер в реєстрі «Оберіг» 1. Має відстрочку від військової служби до 05.07.2029 року на підставі п. 21 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». При цьому, 03.12.2024 в електронному кабінеті позивача у застосунку «Резерв+» з`явився запис про перебування останнього у розшуку. В той же день позивач за власної ініціативи з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_1 для виправлення вказаної помилки щодо оголошення його у розшук, оскільки ним своєчасно та у повному обсязі були виконані усі вимоги законодавства про військовий облік та мобілізацію. Під час вказаного звернення до відповідача, позивачу було повідомлено, що ним скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме під час особливого періоду порушено законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. В подальшому посадовою особою відповідача лейтенантом ОСОБА_2 , 03.12.2024 о 16 год. 20 хв. складено протокол № б/н про адміністративне правопорушення. Зокрема, того ж дня, лейтенант ОСОБА_2 вручив позивачу постанову №б/н від 03.12.2024, згідно із якою, начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 полковник ОСОБА_3 , розглянувши матеріали адміністративної справи стосовно позивача встановив, що позивач 14.10.2024 об 11- 00 год. не прибув за викликом ІНФОРМАЦІЯ_1 у строк, зазначений у повістці від 04.10.2024, яку не забрав з поштового відділення (повернута за закінченням строку зберігання), чим порушив вимоги ч.10 ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», абз. 2 ч. 1 та абз.8 ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП та постановив накласти на позивача штраф у сумі 25 500 грн. При цьому, позивач під час складення протоколу надав уповноваженій особі письмові пояснення, якими повідомив, що повістки не отримував і вчинив усі передбачені законом дії в частині уточнення військово-облікових даних, проходження ВЛК, має відстрочку від призову. Вказане рішення керівника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_3 , оформлене постановою № б/н від 03.12.2024 без підпису, було вручене позивачу лейтенантом ОСОБА_2 . Сторона позивача вважає, що вказана постанова є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки прийнята з грубим порушенням норм процесуального адміністративного закону та неправильним застосуванням норм матеріального права, містить ознаки підробки документів та перевищення службових повноважень.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 19.12.2024 адміністративний позов залишено без руху, надавши строк для усунення недоліків, які позивач виконав.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 24.12.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

09.01.2025 представником відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 до суду подано відзив на позовну заяву. Відповідач не погоджується з позовними вимогами з наступних підстав. Позивачем вимоги законодавства про мобілізацію щодо з`явлення до відповідача за отриманою повісткою, не дотримані. Відносно позивача в день його прибуття до відповідача 03.12.2024, був складений протокол №424 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП та за його розглядом - винесена постанова №424, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 25 500 грн. Крім того, протокол №424, та постанова містять усі необхідні реквізити, в тому числі підписані особами, які їх складали/виносили. При цьому, позивачем як протокол №424, так і постанова були підписані, другий примірник протоколу та постанови позивач отримав в день їх складання та винесення. Оскільки позивач не повідомив відповідача про причини неявки, а у відповідача не було інформації щодо наявності чи відсутності у позивача поважних причин неявки, відповідач цілком правомірно склав протокол і притягнув до адміністративної відповідальності позивача. Тому, сторона відповідача вважає позовні вимоги необґрунтованими, бездоказовими та такими, що не відповідають фактичним обставинам при притягненні позивача до адміністративної відповідальності та просить суд відмовити у задоволенні позову.

07.01.2025 через систему «Електронний суд» до суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та додаткові пояснення по справі.

Вивчивши матеріали справи та клопотання позивача суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.12 КАС України, адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч. 4 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи з предмету та підстав даного позову, суд звертає увагу, що даний спір не належить до переліку, визначеного ч.4 ст. 12 КАС України, та не підлягає розгляду за правилами загального позовного провадження, а в силу положень п.1 ч.6 ст. 12 КАС України є справою незначної складності.

Разом з тим, згідно ч.1,2 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Представник позивача не обґрунтував належним чином та не довів необхідність призначення справи за правилами загального позовного провадження, не обґрунтував в чому саме полягає суспільний інтерес, вагоме значення даної справи для сторін, не навів переконливих доводів з приводу того, чому цей спір неможливо буде вирішити у порядку спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість клопотання представника позивача про розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь - яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Положеннями ч.5 ст.262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Дослідивши надані матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 03.12.2024 складений протокол №424 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП та за його розглядом - винесена постанова №424, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 25 500 грн.

Відповідно до оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 , 14.10.2024 об 11-00 год. не прибув за викликом ІНФОРМАЦІЯ_1 у строк, зазначений у повістці від 04.10.2024 року, яку не забрав з поштового відділення (повернута за закінченням строку зберігання), чим порушив вимоги ч.10 ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», абз. 2 ч. 1 та абз.8 ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року № 1487, чим вчинив адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Згідно із військово-обліковим документом, сформованим за допомогою застосунку «Резерв+», за постановою військово- лікарської комісії від 01.08.2024, солдат ОСОБА_1 визнаний придатним до служби у в/ч забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, НЦ, закладах, (установах), медпідрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, ОЗ, охорони. Дані уточнено вчасно. Номер в реєстрі «Оберіг» 1. Має відстрочку від військової служби до 05.07.2029 на підставі п. 21 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

В той же день позивач за власної ініціативи з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_1 для виправлення вказаної помилки щодо оголошення його у розшук, оскільки ним своєчасно та у повному обсязі були виконані усі вимоги законодавства про військовий облік та мобілізацію.

Під час вказаного звернення до відповідача, позивачу було повідомлено, що ним скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме під час особливого періоду порушено законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Стаття 210 КУпАП регулює порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Відповідно до статті 210-1 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Згідно Примітки, яку містить стаття 210 КУпАП положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

За змістом ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Згідно розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 3633-ІХ від 11.04.2024 Установлено, що: під час дії Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 65/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 03.03.2022 № 2105-IX: громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані: у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг,або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Згідно із ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що громадяни зобов`язані:

- з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;

- надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом;

- проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.

З аналізу вищезазначених норм вбачається обов`язок громадян з`явитися, зокрема до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Частиною 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Відповідно до ст. 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Надаючи оцінку доводам позивача, суд зазначає, що ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за неявку 14.10.2024 за викликом до військово-обліковим документом у строк та місце, зазначені в повістці.

Водночас, жодних доказів на підтвердження того, що позивач в порядку ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» отримував виклик і не прибув у призначений час, суду не надано.

Також, матеріали справи не містять доказів того, що повістка з вимогою ОСОБА_1 прибути у місце, зазначене у повістці, направлялася позивачу поштою чи вручалася в інший спосіб, визначений законодавцем.

При цьому, відповідач не надав суду копію повістки, яка б доводила, що ОСОБА_1 викликався до ТЦК на конкретну дату та час, а також не надав суду доказів, що факт неявки ОСОБА_1 зафіксовано відповідним Актом.

Таким чином, відповідачем не доведено, що у позивача виник обов`язок з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_1 у строк, зазначений у повістці, і що від виконання цього обов`язку ОСОБА_1 ухилився.

При цьому, згідно витягу з додатку «Резерв+» позивач вчасно уточнив свої облікові дані, отже додаткової потреби в їх уточненні не було, оскільки позивач перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними його військово-облікового документа.

Отже, позивач вчинив всі передбачені законом дії щодо виконання свого обов`язку по явці за повісткою та відвідування як установи відповідача так і ТЦК та СП в якому він перебуває на обліку.

Крім того, відповідно до ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вимоги до змісту протоколу встановлені ст. 256 КУпАП. Так, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі (частина 1).

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст. 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі (ч. 4).

Порядок розгляду адміністративних справ за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП встановлений вказаним Кодексом, а також Інструкцією зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженою Наказом Міністерства оборони України 01.01.2024 № 3, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 05.01.2024 за № 36/41381.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (ч.2 ст. 235 КУпАП).

Як вбачається з Протоколу № б/н від 03.12.2024, розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , був призначений на 03.12.2024 на 17-00 год. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до пункту 1 Розділ II Оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Інструкції, протокол складає уповноважена посадова особа територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно із п. 7 Розділу ІІ Інструкції, складений протокол та матеріали про адміністративне правопорушення не пізніше наступного дня після складання протоколу реєструються в журналі обліку протоколів про адміністративні правопорушення (журнал обліку протоколів). Нумерація протоколів проводиться в межах кожного календарного року окремо. Журнал має бути прошитий, пронумерований, підписаний посадовою особою та скріплений печаткою, внесений до номенклатури справ. Ведення журналу здійснює посадова особа, призначена наказом керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Пунктом 8 розділу ІІ Інструкції встановлено, що складений протокол та матеріали про адміністративне правопорушення формуються у справу про адміністративне правопорушення. Справа прошивається і нумерується за аркушами. Справа містить титульний аркуш, на зворотному боці якого оформлюється опис документів, що містяться в справі за формою, наведеною в додатку 3 до Інструкції. Кожен документ у справі про адміністративне правопорушення повинен мати свої реквізити (дату, назву, підписи тощо), містити достатню інформацію щодо вчиненого адміністративного правопорушення та відповідати вимогам законодавства.

Пунктом 9 Розділу ІІ Інструкції встановлено, що матеріали справи про адміністративне правопорушення подаються уповноваженою посадовою особою, яка склала протокол, керівнику територіального центру комплектування та соціальної підтримки, для її розгляду у порядку, визначеному КУпАП.

Згідно із пунктом 10 Розділу ІІ Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки відповідно до 283 КУпАП виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Постанова заповнюється державною мовою друкованим способом або від руки розбірливим почерком.

У справі керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки, який її розглядає, відповідно до 284 КУпАП виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення; про закриття справи. (п.11 розділу ІІ Інструкції).

Згідно із пунктом 14 розділу ІІ Інструкції, постанова відповідно до ст. 285 КУпАП оголошується негайно після закінчення розгляду адміністративної справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або надсилається особі, щодо якої цю постанову винесено. Копія постанови вручається особі, притягнутій до адміністративної відповідальності, особисто під підпис. У постанові зазначається дата її вручення і ставиться підпис правопорушника. У разі якщо копія постанови надсилається поштою, про це робиться відповідна відмітка у справі, до якої долучається повідомлення про вручення поштового відправлення.

Як вбачається з копії врученої позивачу постанови № б/н від 03.12.2024, вказана справа про адміністративне правопорушення була розглянута 03.12.2024 у період часу з 17-00 год. начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 і що на момент вручення її позивачеві, вказана постанова не була зареєстрована, не була підписана посадовою особою, яка нібито розглянула вказану справу про адміністративне правопорушення та прийняла оскаржувану постанову, на ній була відсутня печатка тощо.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Зі змісту ст. 247 КУпАП вбачається, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; 7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу; 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту; 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З наданих до позовної заяви письмових доказів вбачається, що усі обов`язки військовозобов`язаного, встановлені діючи законодавством України, ОСОБА_1 виконав належним чином, у передбачені законом строки та порядку.

Проте, відповідач при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача не врахував вимоги даної статті щодо встановлення та врахування всіх обставин, які мали значення для вирішення справи, зокрема, дані про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, а саме відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови було встановлено, але не було ураховано, що позивач є військовозобов`язаним всю інформацію надав, які підтверджують що він має бронювання та відстрочку, перебуває на обліку в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, тому його дані можливо отримати та отримано, відповідачем як держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, - що в свою чергу згідно Примітки статті 210 КУпАП виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 210-1 КУпАП, та вказану норму закону не ураховано відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Однак відповідач на звернув увагу та склав відносно позивача протокол про адміністративне правопорушення № 424 від 03.12.2024.

Тому, суд дійшов висновку, що постанова постановлена без достатніх підстав, що не вказують на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення та без встановлення дійсних обставин справи.

Згідно з ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При складанні протоколу та прийнятті постанови начальником ТЦК повинно бути з`ясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, але встановлені при дослідженні справи обставини свідчать про неналежне з`ясування всіх обставин начальником, що призвело до прийняття неправильного рішення по справі.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, є недоведеним.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 18.07.2020 у справі № 216/5226/16-а, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд враховує і те, що відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що позивач допустив вказане правопорушення та не спростовано його твердження про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Seryavin and others v. Ukraine, №4909, параграф 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що уповноваженою посадовою особою не в повній мірі були виконані вимоги ст.252 КУпАП та не встановлено усіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. За таких обставин, суд приходить до переконання щодо недодержання процедури винесення оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, яка передбачена Законом; належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем не надано, у зв`язку з чим, оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України із відповідача слід стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 605,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 210-1 ч. 2, 247, 251, 252, 287 - 293 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 19, 25, 90, 168, 246, 258, 293 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Постанову № 424 про адміністративне правопорушення від 03 грудня 2024 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_4 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст.210-1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення - закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення виготовлений 21 лютого 2025 року.

Суддя В.О. Сенюта