Справа № 686/27185/24
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2025-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/27185/24

Головуючий у 1-й інстанції: Козак О.В.

Суддя-доповідач: Капустинський М.М.

19 лютого 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Сапальової Т.В. Ватаманюка Р.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказував, що 23.09.2024 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 17000,0 грн., за те, що 16 вересня 2024 року о 13 год. 10 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 не мав при собі військово-облікового документу, та не пред`явив його за вимогою представника центру, чим порушив вимоги ч.6 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п.25 Порядку призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, затвердженого Постановою КМУ №560 від 16.05.2024 року, абз.3 п.п.10-1 п.1 додатку 2 визначених Постановою КМУ №1487 від 30.12.2022 року «Про затвердження порядку організації та ведення військового призовників, військовозобов`язаних та резервістів».

На обґрунтування заявленого позивач зазначав, що 16.09.2024 його було зупинено працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 для перевірки військово-облікових документів. Так як паперовий військово-обліковий документ, а саме військовий квиток серія НОМЕР_1 , виданий йому ІНФОРМАЦІЯ_3 10.05.2000 року, знаходився у ІНФОРМАЦІЯ_4 для проставлення відміток про проходження ВЛК, він пред`явив перевіряючим особам зазначений військово-обліковий документ в електронному вигляді через мобільний застосунок від Міністерства оборони України «Резерв+». Вважає, що незважаючи на достовірну інформацію з електронного носія і його пояснення, що згідно черги ІНФОРМАЦІЯ_5 поверне йому з відповідними відмітками військовий квиток - 20.09.2024 року, він був насильно доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_5 , при вилученні у нього військового квитка для проставлення відміток про проходження ВЛК, не було надано ніяких інших письмових документів (приписне посвідчення тощо), які б прирівнювались до військово-облікових документів. При цьому йому було роз`яснено, що інформації з мобільного застосунку «Резерв+» достатньо для підтвердження військово-облікових документів при перевірках.

Таким чином, вважав, що постанова начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 №11419 від 23.09.2024 є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповними з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків фактичним обставинам справи, що є порушення норм як норм матеріально так і процесуального права.

Просив: скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 № 11419 від 23.09.2024 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 17000,0 грн..

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 грудня 2024 року в задоволенні позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з прийнятим судовим рішення позивачем у справі подано до суду апеляційну скаргу в якій з підстав невідповідності рішення нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи просив скасувати оскаржене рішення, прийняти нове - про задоволення позову.

За змістом апеляційної скарги позивач зазначив, що суд першої інстанції визнаючи його пояснення про тимчасове знаходження військового квитка серія НОМЕР_1 у ІНФОРМАЦІЯ_6 "єднаному міському територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, як належний і допустимий доказ, всупереч ст.77 КАС України, не спромігся отримати від відповідача доказів які б підтверджували, або спростовували такі обставини. Не переконала суд навіть і та обставина, що у судовому засіданні ним було продемонстровано свій військовий квиток з відміткою Хмельницького об"єднаного міського ТЦК та СП про його своєчасну явку на збірний пункт територіального центру комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх облікових даних та проходження ВЛК, як того і вимагала ч.3 ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Також зазначив, що відсутність у нього, на момент затримання, військово-облікового документу в електронній формі з QR- кодом, є не лише його провиною. Адже на сьогодні чинне законодавство ніяким чином не зобов`язує його мати в обов`язковому порядку військово-обліковий документ в електронній формі. Разом з тим забезпечення виконання вимог ч.6 ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" покладається не тільки на військовозобов`язаного, а й на відповідні державні органи, чого не врахував суд.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.311 КАС України справа судом апеляційної інстанції переглядається в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а оскаржене рішення - скасуванню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.09.2024 року головним спеціалістом командування ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП №288, згідно якого ОСОБА_1 16.09.2024р. о 13 год. 10 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою АДРЕСА_1 , не мав при собі військово-облікового документу та не пред`явив його за вимогою представника ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період проведення мобілізації та протягом дії правового режиму воєнного стану, чим порушив вимоги ч.6 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п.25 Порядку призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого Постановою КМУ №560 від 16.05.2024, абзацу 3 підпункту 10-1 пункту 1 додатка 2 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначених Постановою КМУ №1487 від 30.12.2022р. «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», чим скоїв адміністративне правопорушення під час дії особливого періоду, та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Постановою №11419 від 23.09.2024р. у справі про адміністративне правопорушення, винесеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_3 за результатами розгляду вищевказаного протоколу від 16.09.2024 року №288, на ОСОБА_1 накладено штраф у сумі 17000грн., враховуючи що він скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Прийняття вказаної постанови і стало підставою для звернення позивача до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації передбачені статтею 22 Закону №3543 про мобілізацію.

Так, частина 6 статті 22 Закону №3543 передбачає, що у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника ТЦК або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби.

Під час перевірки документів уповноважений представник ТЦК або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, а також може використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

При цьому, в даній статті унормовано, що вимоги, зазначені у частині 6 статті 22, стосовно проведення уповноваженими представниками ТЦК фото- і відеофіксації процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, застосовуються з 17.07.2024, згідно із Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 №3633-IX .

Стаття 210-1 КУпАП визначає покарання за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Частина 3 вказаної статті передбачає, зокрема, накладення штрафу на громадян за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Крім того, суд звертає увагу, що положення статей 210, 210-1 КУпАП не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Досліджуючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що додаток «Резерв+» є тим мобільним додатком через який формується військово-обліковий документ в електронній формі.

За правилами пункту 2 Порядку №559 військово-обліковий документ (ВОД) оформляється (створюється) та видається (замінюється):

- в електронній формі засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста та/або Державного веб-порталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони та/або Порталу Дія, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (у разі технічної реалізації);

- у паперовій формі на бланку, форма якого затверджується постановою Кабміну від 16 травня 2024 р. №559.

Відповідно до вимог пунктів 6-7 Порядку №559 військово-обліковий документ в електронній формі формується засобами:

Електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста, зокрема з використанням його мобільного додатка;

Державного веб-порталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони;

Порталу Дія, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія) (у разі технічної реалізації).

ВОД в електронній формі формується на безоплатній основі за бажанням особи після проходження нею електронної ідентифікації та автентифікації.

Формування та відображення ВОД в електронній формі здійснюється автоматично за умови підключення електронного пристрою до Інтернету та наявності у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей, визначених у пункті 8 цього Порядку.

У ВОД в електронній формі відображається унікальний електронний ідентифікатор у вигляді двовимірного штрихкоду (далі QR-код військово-облікового документа).

За правилами пункту 8-1 Порядку №559 QR-код військово-облікового документа містить відомості про ВОД в електронній формі, які за допомогою відповідних технічних засобів можна відтворити у формі, придатній для зчитування, зокрема у візуальній.

Відповідно до пункту 9 Порядку №559 військово-обліковий документ в електронній формі (у тому числі роздрукований) та військово-обліковий документ у паперовій формі мають однакову юридичну силу.

Згідно інформації, яка міститься на сторінці застосунку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, «Резерв+» це Електронний кабінет призовників, військовозобов`язаних та резервістів. До того ж, на цій сторінці у розділі «Якими нормативно-правовими актами регулюється функціонування «Резерв+» указано, що перш за все це Закон «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16.03.2017 №1951-VIII.

Відповідно до частини 1 статті 14-1 Закону №1951 електронний кабінет це персональний кабінет (захищений відокремлений веб-сервіс), за допомогою якого призовнику, військовозобов`язаному, резервісту, який пройшов електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації про його персональні та службові дані, а також до послуг. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу.

Аналіз викладених норм законодавства дає підстави колегії суддів дійти висновку, що додаток «Резерв+» є тим мобільним додатком через який формується військово-обліковий документ в електронній формі, а дійсність сформованого військово-облікового документа підтверджується QR-кодом.

За таких обставин, пред`явлення мобільного додатку «Резерв+» є виконанням військовозобов`язаним вимог частини 6 статті 22 Закону №3543.

Не є спростованими обставини, що позивач 16.09.2024 пред`явив представнику Хмельницького РТЦК електронний військово-обліковий документ, який був сформований за допомогою мобільного додатку «Резерв+», адже уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський зобов`язані, з 17.07.2024, здійснювати фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (фото або відеозаписом правопорушення).

Утім, ІНФОРМАЦІЯ_7 не надав до матеріалів справи жодних доказів не пред`явлення позивачем 16.09.2024 військово-облікового документу.

Крім того, відповідачем не надано навіть заперечень на апеляційну скаргу.

Частина 2 статті 77 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин справи, колегія суддів констатує, що ІНФОРМАЦІЯ_7 не довів правомірності притягнення скаржника до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, що є підставою для скасування спірної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про доведеність вини позивача у порушенні частини 3 статті 210-1 КУпАП.

У справі Barbera, Messeque and Jabardo v. Spain (скарга № 10590/83 від 6 грудня 1988 року) Європейський суд з прав людини, зазначив, що докази, покладені в основі висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (справа Daktaras v. Lithuania, скарга № 42095/98).

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі Надточій проти України (скарга №7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення (пункт 21 рішення).

Крім того, у рішенні від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (пункт 4.1)

Оскільки суб`єкт владних повноважень не надав доказів, які підтверджують вчинення позивачем адміністративного правопорушення, всі сумніви стосовно доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Отож, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про недоведеність належними та допустимими доказами вчинення позивачем інкримінованого адміністративного правопорушення та як наслідок неправомірність притягнення його до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, беручи до уваги відсутність належних доказів щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, колегія суддів вважає, що постанова ТЦК має бути скасована, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 грудня 2024 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою, позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 №11419 від 23.09.2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 17000,0 грн..

Провадження у справі закрити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Сапальова Т.В. Ватаманюк Р.В.