Справа № 320/37192/24
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції Парненко В.С.
Суддя-доповідач Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року Справа № 320/37192/24

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,

за участі секретаря Бродацької І.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2024 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до? Служби безпеки України

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до Служби безпеки України (далі - Відповідач), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність уповноважених осіб СБ України щодо розгляду по суті клопотання від "02" червня 2024 року про відшкодування шкоди, завданої співробітниками управління СБУ в Харківській області 02 лютого 2022 року;

- зобов`язати уповноважених осіб СБ України розглянути по суті клопотання подане 02 червня 2024 року про відшкодування шкоди, завданої співробітниками управління СБУ в Харківській області 02 лютого 2022 року, з урахуванням положення статті 12 Закону № 266/94-ВР.

2. Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2024 року у відкритті позовного провадження було відмовлено.

Постановляючи зазначену ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що публічно - правовий спір між сторонами відсутній, а тому прийшов до висновку, що поданий позивачем позов підлягає розгляду та вирішенню в порядку цивільного судочинства.

3. Не погоджуючись з такою ухвалою суду, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, зазначаючи, що в позові він не заявляв вимоги щодо відшкодовування шкоди, натомість пов`язані з вимогами вирішити публічно-правовий спір щодо не розгляду по суті та вимог чинного законодавства клопотання від "02" червня 2024 року, отриманого Відповідачем.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржувана ним ухвала суду прийнята за неповно встановлених обставин та з порушенням норм процесуального права.

6. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2025 було відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою позивача, встановлено строк для подання відзиву на неї та призначено судовий розгляд справи.

7. Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити таку скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, стверджуючи, що у межах спірних правовідносин Позивач і Відповідач діють як учасники цивільних правовідносин з відшкодування шкоди, права і обов`язки яких визначені ЦК України та відповідними законами, тому такий спір підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства і не може бути предметом розгляду в адміністративному суді.

8. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - без змін з наступних підстав.

9.?Нормативно-правове обґрунтування.

Згідно із п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України(далі - КАС України), адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Пунктом 7 частини 1 статті 4 КАС України встановлено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Висновки суду апеляційної інстанції.

10. Аналіз вищезазначених норм законодавства дозволяє колегії суддів стверджувати, що до юрисдикції адміністративних судів віднесено розгляд тих справ, де предметом спору є порушення прав, свобод чи інтересів конкретної особи зі сторони суб`єкту владних повноважень саме у сфері публічно-правових відносин, тобто при здійсненні ним владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

11. Крім того, публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад і участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

12. Як вбачається зі змісту позовної заяви, підставою для звернення ОСОБА_1 до адміністративного суду є відсутність процесуального рішення Відповідача по суті його клопотання від 02.06.2024 про винесення постанови про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями управління СБУ в Харківській області, у зв`язку з чим він просить суд зобов`язати Відповідача розглянути по суті його клопотання з дотриманням ст. 12 Закону № 266/94-ВР.

При цьому, Апелянт зазначає, що такі вимоги пов`язані з вимогами вирішити публічно-правовий спір щодо не розгляду по суті та вимог чинного законодавства клопотання від "02" червня 2024 року.

13. Аналізуючи такі доводи Апелянта, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 звернувся до Відповідача у порядку Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 1 грудня 1994 року № 266/94-ВР (далі- Закон № 266/94-ВР).

Так, апеляційний суд акцентує увагу на тому, що шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону № 266/94-ВР (стаття 1 зазначеного Закону).

Частиною другою статті 1 вказаного Закону встановлено, що у випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Згідно з пунктом 5 статті 3 Закону № 266/94-ВР у наведених у статті 1 цього Закону випадках громадянинові підлягає відшкодуванню моральна шкода.

Тобто чинним законодавством чітко визначено порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, у тому числі й відшкодування моральної шкоди.

14. Разом з тим, колегія суддів зазначає, що саме стаття 1176 ЦК України гарантує відшкодування особі шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду,

15. Таким чином, з аналізу правових підстав та механізму відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органом, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчим, прокурором випливає, що заявлені у позові вимоги про визнання протиправною бездіяльності СБУ України щодо розгляду клопотання про відшкодування шкоди та зобов`язання СБУ України розглянути по суті зазначене клопотання з урахуванням ст. 12 Закону № 266/94-ВР є способом примусового зобов`язання Відповідача відшкодувати Позивачу завдану його посадовими особами.

16. Водночас статтею 21 КАС України обумовлено, що адміністративні суди розглядають вимоги про відшкодування шкоди лише за одночасного дотримання наступних умов: вимоги мають стосуватися шкоди, завданої суб`єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднані з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. В іншому випадку спірні відносини з приводу відшкодування шкоди (стягнення збитків, у тому числі й на користь держави) мають приватноправовий характер та, як наслідок, не можуть бути предметом справи, віднесеної до адміністративної юрисдикції.

17. Беручи до уваги, що вимоги Позивача за своїм змістом і метою є вимогами про стягнення шкоди і не пов`язані з вимогами вирішити публічно-правовий спір, їхній розгляд адміністративним судом неможливий. До такого висновку у подібних за змістом правовідносинах прийшов Верховний Суд у постановах від 12.05.2022 у справі №420/6424/18 та від 13.02.2020 у справі №500/2395/18.

18. З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла до висновку, що, незважаючи на участь у спорі суб`єкта владних повноважень, цей спір не є публічно-правовим, випливає з приватноправових відносин і має вирішуватися місцевим загальним судом за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

19. Аналізуючи всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів також приймає до уваги висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

20. Отже, перевіривши ухвалу суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що судом повно та правильно встановлено відповідні обставини та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

21. Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. ?????????

22. Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Київського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2024 року - без змін. ??

23. Розподіл судових витрат.

Судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, а тому відповідно до ст. 139 КАС України, витрати на сплату судового збору перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 134, 139, 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 19 лютого 2025 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев