Справа № 444/4595/24
Суддя: Ясиновський Р. Б.
Дата ухвалення: 2025-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 444/4595/24
Провадження № 2-а/444/7/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2025 року Жовківський районний суд Львівської області в складі :

головуючого судді Ясиновський Р. Б.

секретар судового засідання Стець М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовкві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , що подана його представником адвокатом Сідловською Іриною Юріївною, до відповідача Головного управління національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3037970 від 13.09.2024, винесеної поліцейським Відділення поліції № 1 (м. Городок) Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області сержантом Лозинським Романом Степановичем про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн., та закриття справи, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом. Просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3037970 від 13.09.2024, винесену поліцейським Відділення поліції № 1 (м. Городок) Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області сержантом Лозинським Романом Степановичем про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн., а справу закрити.

Мотивує позов наступним.

13 вересня 2024 поліцейським Відділення поліції № 1 (м. Городок) Львівського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції у Львівській Лозинським Романом Степановичем було винесено постанову серії ЕНА № 3037970 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425, 00 (чотириста двадцять п`ять) грн. Із змісту вказаної постанови вбачається, що, ОСОБА_1 , нібито, 13.09.2024 о 06 год. хв. керував транспортним засобом марки Фіат Скудо д.н.з. НОМЕР_1 , та не пред`явив на законну вимогу працівника поліції посвідчення водія, чим порушив вимоги підпункту а) пункту 2.4 Розділу 2 Правил дорожнього руху затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306 - керування транспортного засобу особою, яка не пред`явила посвідчення водія, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 126 КУпАП.

Вважає таку постанову незаконною, а дії поліцейського Лозинського Р.С. протиправними, з огляду на наступне.

ОСОБА_1 13.09.2024 о 06 год. 32 хв. не керував транспортним засобом марки Фіат Скудо д.н.з. НОМЕР_1 , він був пасажиром такого транспортного засобу, відтак патрульні поліцейські не мали законного права вимагати в позивача пред`явлення водійського посвідчення та реєстраційних документів на транспортний засіб. На момент, коли патрульний поліцейський підійшов до транспортного засобу в якому позивач був пасажиром, транспортний засіб був зупинений. Зупинений він був з ініціативи водія такого транспортного засобу - дружини позивача. Будь-яких порушень правил дорожнього руху під час керування транспортного засобу допущено не було, що підтверджується відсутністю складених постанов на ім`я дружини позивача. Докази, які б підтверджували обставину керування позивачем транспортним засобом 13.09.2024 06 год. 32 хв. відсутні, такі докази не були надані ОСОБА_1 перед складенням постанови. Позивач категорично заперечував вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, він неодноразово стверджував про те, що транспортним засобом він не керував, відтак обов`язку виконувати вимогу поліцейського щодо надання запитуваних документів у позивача не було.

З відеоматеріалу, який позивачем приєднується до позовної заяви, вбачається, що за кермом автомобіля сиділа дружина позивача ОСОБА_3 , а на пасажирському сидінні перебував і сам позивач, який не був учасником дорожнього руху та не здійснював керування транспортним засобом. Однак, незважаючи на це, працівником поліції Лозинським Р.С. позивачу, який був пасажиром, було пред`явлено незаконну вимогу щодо пред`явлення ним посвідчення водія та реєстраційних документів на транспортний засіб. Позивач з вказаного приводу відмовивився та надав усні пояснення та заперечення, що він не був за кермом транспортного засобу, що він пасажир, а не водій та не здійснював керування транспортним засобом, а відтак не зобов`язаний пред`являти посвідчення водія та виконувати інші незаконні вимоги поліцейського. Незважаючи на вищевикладене, за місцезнаходженням транспортного, відносно позивача була розглянута справа про адміністративне правопорушення, за результатами якої його було визнано винним за ч. 1 ст. 126 КУпАП та винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення. Працівником поліції не взято до уваги жодного пояснення, зауваження, що позивачем зазначались. Вважає, що працівником поліції Лозинським Р.С. при накладені стягнення було грубо порушено вимоги ст. 280 КУпАП, а саме не з`ясовано чи винен позивач у вчиненні правопорушення, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також не з`ясовано інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Відтак, притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, є незаконним та необгрунтованим та не підтверджене жодними доказами, а грунтується лише на припущеннях працівника поліції Лозинського Р.С.

Щодо поважності причин пропуску строку на подання позовної заяви та його поновлення то зазначив, що відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови). Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Вказана постанова вручена ОСОБА_1 13.09.2024 на місці її винесення поліцейським Лозинським Р.С., однак позивач з моменту вручення йому вищевказаної постанови не зміг реалізувати своє право на оскарження такої в строк встановлений законодавством враховуючи наступне. Так, згідно наказу ФОП ОСОБА_4 виданого 12.02.2024 під № 5, ОСОБА_1 прийнятий на роботу на основне місце праці на посаду водія автотранспортних засобів. Відтак, ОСОБА_1 відносно якого 13.09.2024 було винесено постанову серії ЕНА № 3037970, вже на наступний день 14.09.2024 перетнув кордон України з метою виконання своїх службових обов`язків передбачених трудовим договором та після повернення в подальшому перебував у рейсі будучи водієм автотранспортних засобів, що підтверджується доказами приєднаними до даної заяви. Більше того, у зв`язку з постійними службовими відправленнями як за кордон так і в межах території України, позивач з метою захисту своїх прав та інтересів лише 28.10.2024 зміг укласти договір на надання правничої допомоги зі мною адвокаткою Сідловською І.Ю., а відтак вважаємо причини пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом поважними та такими, що підлягать поновленню.

Позивач в судове засіданя не прибув, однак його представник звернулася з клопотанням про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, а також іншими матеріалами справи. Клопотань про відкладення розгляду справи, відзиву на позовну заяву не подано.

Згідно з частиною 1 статті 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Так як представник відповідача в судове засідання не з`явився без повідомлення причин неявки, жодних відомостей про поважність причин неявки останнього у суду немає, відзиву не подано, представник позивача просить справу розглядати у їх відсутності, суд приходить до переконання про можливість розгляду справи у відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а від так, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Статтею 19 Конституції України закріплено норму щодо обов`язку органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 13 вересня 2024 поліцейським Відділення поліції № 1 (м. Городок) Львівського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції у Львівській Лозинським Романом Степановичем було винесено постанову серії ЕНА № 3037970 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425, 00 (чотириста двадцять п`ять) грн.

Із змісту вказаної постанови вбачається, що, ОСОБА_1 , нібито, 13.09.2024 о 06 год. хв. керував транспортним засобом марки Фіат Скудо д.н.з. НОМЕР_1 , та не пред`явив на законну вимогу працівника поліції посвідчення водія, чим порушив вимоги підпункту а) пункту 2.4 Розділу 2 Правил дорожнього руху затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306 - керування транспортного засобу особою, яка не пред`явила посвідчення водія, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 126 КУпАП.

Суд враховує, що позивач заперечує факт вчинення ним будь-якого правопорушення, а саме факт керування транспортним засобом, що би мало обов`язком виконання ним вимог з приводу пред`явлення відповідних документів на вимогу поліції.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій, чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідачем не виконано свого обов`язку передбаченого ч. 2 ст. 77 КАС України та не подано доказів щодо правомірності винесення постанови, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення. Не здобуті такі докази і в судовому засіданні.

Суд вважає, що сторона відповідача проявила байдужість до результату розгляду справи.

Суд надає віру поясненням позивача, так як підстав не вірити останньому у суду немає, його пояснення не спростовані будь-якими іншими доказами. Суд вважає такі пояснення правдивими і покладає їх в основу рішення.

Судом при вирішенні справи враховано, що в ході судового розгляду відповідачем не надано доказів на спростування позовних вимог щодо факту вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до частин 1-3 статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд приходить до висновку, що в діянні позивача позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки стороною відповідача як під час винесення оскаржуваної постанови, так і під час розгляду справи в суді, не доведено наявність протиправної, винної (умисної або необережної) дії чи бездіяльності, яка б охоплювалася нормою частини 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З метою забезпечення гарантії, свобод і інтересів особи і громадянина, виходячи із наданих ст. 245 КАС України суду повноважень при прийнятті рішення та враховуючи положення ст. 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 286 КАС України, суд приходить до переконання, що задоволення позовних вимог в повному обсязі буде найбільш доцільним способом захисту порушеного права позивача, а тому, оскаржувану постанову слід скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Керуючись ст. ст. 7-11, 14, 241-246 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов задоволити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3037970 від 13.09.2024, винесену поліцейським Відділення поліції № 1 (м. Городок) Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області сержантом Лозинським Романом Степановичем про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн., а справу закрити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 295 КАС України). Апеляційна скарга подається з урахуванням Перехідних положень КАС України.

За умовами ст. 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст повного рішення суду виготовлено 24.02.2025.

Суддя Р. Б. Ясиновський