Справа № 300/1904/24
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2025-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 рокуЛьвівСправа № 300/1904/24 пров. № А/857/20539/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Онишкевича Т.В., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Національної Поліції України на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 липня 2024 року у справі №300/1904/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України про визнання протиправними дій,

суддя у І інстанції Микитюк Р.В.,

дата ухвалення рішення 02.07.2024,

місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,

дата складення повного тексту рішення не зазначено,

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ), 15.03.2024 через систему «Електронний суд» звернулася до суду з позовною заявою до Національної поліції України (далі апелянт, відповідач, НП України) про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 17.01.2022 позивач проходив медичний огляд військово-лікарською комісією, про що складена постанова №4. Позивачу встановлено діагноз: звичний вивих лівого плечового суглобу. Посттравматичний (13.02.2004 закритий піддзьобовий вивих головки лівої плечової кістки) деформуючий артроз лівого плечового суглобу II стадії, комбінована контрактура лівого плечового суглобу з незначним порушенням функції лівого плечового суглобу. Травма, так, пов`язана з виконанням службових обов`язків (акт №17 про нещасний випадок, виданий ВАСМ УМВС в Івано-Франківській області 02.06.2005). Гіпертонічна хвороба I стадії, ступінь 1, ризик помірний. СН-0 ступеня. Хронічний безкам`яний холецистит в стадії ремісії. Гепатоз. Міопія слабого ступеня в 1.0д обох очей (гострота зору без корекції 0,6/0,9, з корекцією 1,0/1,0). Захворювання, так, пов`язане з проходженням служби в поліції. Проходження ВЛК пов`язане із звільненням зі служби в поліції.

11.02.2022 відповідачем прийнято наказ №208 о/с, відповідно до якого позивача звільнено зі служби в поліції за пунктом 7 (за власним бажанням) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію». 01.07.2022 відповідачем прийнято наказ №872 о/с «По особовому складу», відповідно до якого внесено часткову зміну до пункту наказу Національної поліції України від 11.02.2022 №208 о/с у частині звільнення зі служби в поліції позивача (щодо розрахунку вислуги років). 05.07.2022 позивачу видана довідка про те, що він дійсно проходив службу в органах внутрішніх справ з 23.08.1994 до 06.11.2015 і в Національній поліції України з 07.11.2015 до 11.02.2022, звільнений зі служби в поліції за пунктом 7 (за власним бажанням) ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію», з 11.02.2022. Зазначені документи направлені на адресу позивача 14.07.2022 листом за вих №3088/12/1/2/03-2022. Відповідно до довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках №056049, дата огляду 21.09.2022 позивачу встановлено ступінь втрати працездатності у відсотках: 20%, причина втрати працездатності: травма, так, пов`язана з виконанням службових обов`язків. Позивач зазначає, що раніше пройти огляд медико-соціальною експертною комісією не міг, оскільки такий огляд здійснюється за направленням відповідача. Оскільки таке направлення надане лише 14.07.2022, то і пройти раніше огляд МСЕК було неможливим. 06.10.2022 позивач подав на ім`я голови Національної поліції України заяву (рапорт) про виплату ОГД в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності, до якого долучив усі необхідні документи, однак жодної інформації про результати розгляду зазначеної заяви (рапорту) у позивача не було. У зв`язку з цим 15.02.2023 позивач подав електронне звернення до відповідача, в якому просив повідомити про результати розгляду звернення. 27.02.2023 за вих №Я-49/29/2/01-23 позивачу повідомлено, що за результатами розгляду його заяви (рапорту) уповноваженою особою відповідача 31.10.2022 складено та затверджено головою Національної поліції 14.11.2022 висновок про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 . До цієї відповіді додано копію листа відповідача від 18.11.2022 №Я-15165/29/2/09/-2022. Згідно з інформацією, що викладена у даному листі повідомлені такі причини відмови у призначенні грошової допомоги: «довідка про результати визначення в застрахованої особи ступеня втрати працездатності у відсотках… видана 21.09.2022 за №056049, а позивача звільнено зі служби в поліції наказом Національної поліції України від 11.02.2022 №208 о/с… З огляду на викладене правові підстави призначення і виплати позивачу одноразової грошової допомоги в разі встановлення ступеня втрати працездатності у відсотках відсутні».

Позивач зазначає, що у зазначеному листі від 18.11.2022 жодних конкретних причин відмови у призначенні та виплаті йому одноразової грошової допомоги не викладено. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.02.2024 у справі №300/1281/23 апеляційну скаргу Національної поліції України задоволено частково, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 червня 2023 року у справі №300/1281/23 скасовано. Прийнято нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Національної поліції України щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні, нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію». Зобов`язано Національну поліцію України повторно розглянути заяву (рапорт) ОСОБА_1 . У зв`язку з цим, позивач звернувся до відповідача із заявою про добровільне виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.01.2024 у справі №300/1281/23. У відповіді на заяву відповідач зазначив, що оскільки довідку про результати визначення в застрахованої особи ступеня втрати працездатності у відсотках отримано 21.09.2022, тобто після звільнення зі служби в поліції, призначення та виплата позивачу ОГД у разі втрати працездатності на підставі довідки від 21.09.2022 суперечитиме положенням Порядку №4 та п.5 ч.1 статті 97 Закону №580-VIII, так як право на отримання ОГД не виникло, у зв`язку з тим, що 21.09.2022 ОСОБА_1 фактично був цивільною особою.

На підставі цього, за результатами повторного розгляду заяви (рапорту) позивача від 06.10.2022 про призначення, нарахування та виплату ОГД на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.01.2024 у справі №300/1281/23 Національна поліції повторно відмовила в призначенні такої ОГД. З цього приводу прийнятий Висновок від 02.02.2024 про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу. Повідомляє, що під час служби в міліції позивач не отримував ОГД в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про міліцію», також не отримував ОГД і під час служби в Національній поліції України, оскільки довідка МСЕК, на підставі якої позивач отримав право на виплату ОГД отримана лише 21.09.2022.

Враховуючи викладене, просить визнати протиправними дії Національної поліції України щодо відмови позивачу в призначенні, нарахуванні та виплаті йому одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву (рапорт) позивача та призначити, нарахувати і виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, передбачену п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку з отриманням травми під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, відповідно до п.5 ч.1 ст. 99 Закону України «Про Національну поліцію» у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.07.2024 у справі №300/1904/24 позов задоволено: визнано протиправними дії Національної поліції України щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні, нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію»; зобов`язано Національну поліцію України повторно розглянути заяву (рапорт) ОСОБА_1 та призначити, нарахувати і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку з отриманням травми під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, відповідно до п.5 ч.1 ст. 99 Закону України «Про Національну поліцію» у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Крім того, стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Національної поліції України на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок та частину витрат на правничу (правову) допомогу у розмірі 1000 (одну тисячу) гривень.

Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального, так і процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначено, що конструкція ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» виражає її поділ на складові елементи, що пов`язані з настанням певних фактів та різних обставин її застосування та відмежовує випадки для виплати одноразової грошової допомоги відповідно до зазначених у ній підстав та обставин.

Зауважено, що виплата одноразового грошового забезпечення на підставі відповідних підпунктів ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» здійснюється виключно у випадку звільнення з поліції особи, яка звільняється за станом здоров`я з подальшим визначенням інвалідності. Обов`язковою умовою для виплати одноразової грошової допомоги за п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено отримання поранення поліцейським під час проходження служби без встановлення інвалідності та без умови звільнення, тобто за умови подальшого проходження служби.

Позивача звільнено зі служби з поліції 11.02.2022 за власним бажанням.

Травма позивачем отримана 13.02.2004 під час виконання службових обов`язків, проте з цього часу та до моменту звільнення 11.02.2022 позивач не скористався правом на отримання направлення на ВЛК та проходження медичного огляду для отримання виплати, передбаченої п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію».

З позиції апелянта, оскільки виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги після звільнення передбачено лише для випадків, визначених п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» (у випадку визначення поліцейському інвалідності), це свідчить про те, що виникнення права на отримання поліцейським одноразової грошової допомоги у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, яке передбачене, зокрема, п. 5 ч. 1 ст. 97 відповідного Закону, можливе лише до його звільнення з поліції. Таким чином застосування відповідної норми є помилковим та таким, що не відповідає цілі застосування ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію»

Крім викладеного, апелянт вважає, що за змістом рішення Конституційного Суду України від 22.04.2020 у справі №3-326/2019 (далі - рішення Конституційного Суду) призначення та виплата поліцейському одноразової грошової допомоги на підставі п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» можливе за наявності трьох обов`язкових умов у сукупності:

1)отримання поліцейським порання (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України;

2)часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності;

3) поліцейський не є звільненим зі служби в поліції, право на отримання одноразової грошової допомоги повинно виникнути до моменту звільнення зі служби в поліції.

Відсутність сукупності вказаних підстав у спірних правовідносинах та чітке розмежування Конституційним Судом України в вказаному рішенні підстав для застосування елементів ч. 1 ст. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» в залежності від визначених у ній підстав підтверджує відсутність обмеженого тлумачення вказаної норми права, про що помилково зазначено судом в оскаржуваному рішенні.

Апелянт просив рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.07.2024 у справі №300/1904/24 скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні позову.

Від сторони позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу. Зазначено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, законним та таким, що прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Позивач наголосив, що такий спосіб захисту порушеного права як зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву (рапорт) є неефективним та зумовило повторне звернення до суду із позовом.

Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем подано усі необхідні документи для призначення та виплати ОГД, які передбачені Законом та Порядком №4.

ОСОБА_1 - поліцейський, який отримав травму під час виконання ним службових обов`язків, що підпадає під п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону; розмір ОГД - 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату: позивач у визначений законом трирічний строк з моменту виникнення права на отримання ОГД (21.09.2022 р.) звернувся до Національної поліції України з відповідною заявою (рапортом); до заяви (рапорту) були подані усі необхідні документи, що передбачені Порядком №4 та Законом.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити шляхом визнання протиправними дії Національної поліції України щодо відмови позивачу в призначенні, нарахуванні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву (рапорт) позивача та призначити, нарахувати і виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, передбачену п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку з отриманням травми під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, відповідно до п.5 ч.1 ст. 99 Закону України «Про Національну поліцію» у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 , 17.01.2022 проходив медичний огляд військово-лікарською комісією, про що складена постанова №4. Позивачу встановлено діагноз: звичний вивих лівого плечового суглобу. Посттравматичний (13.02.2004 закритий піддзьобовий вивих головки лівої плечової кістки) деформуючий артроз лівого плечового суглобу II (другої) стадії, комбінована контрактура лівого плечового суглобу з незначним порушенням функції лівого плечового суглобу.

Травма, так, пов`язана з виконанням службових обов`язків (акт №17 про нещасний випадок, виданий ВАСМ УМВС в Івано-Франківській області 02.06.2005).

Гіпертонічна хвороба I (першої) стадії, ступінь 1 (один), ризик помірний. СН-0 (нуль) ступеня. Хронічний без кам`яний холецистит в стадії ремісії. Гепатоз. Міопія слабого ступеня в 1.0д обох очей (гострота зору без корекції 0,6/0,9, з корекцією 1,0/1,0).

Захворювання, так, пов`язане з проходженням служби в поліції (а.с.26).

11.02.2022 Національною поліцією України прийнято наказ №208 о/с «По особовому складу», відповідно до якого ОСОБА_1 , старшого інспектора з особливих доручень відділу уповноважених з контролю за дотриманням прав людини в поліцейській діяльності (з дислокацією в Івано-Франківській області) Управління дотримання прав людини, звільнено зі служби в поліції за пунктом 7 (за власним бажанням) ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію». Вислуга років у пільговому обчисленні 08 років 04 місяці 21 день; вислугу років для призначення пенсії 35 років 10 місяців 10 днів (а.с.28).

01.07.2022 Національною поліцією України прийнято наказ №872 о/с «По особовому складу», відповідно до якого внесено часткову зміну до пункту наказу Національної поліції України від 11.02.2022 №208 о/с у частині звільнення зі служби в поліції позивача (щодо розрахунку вислуги років) (а.с.29).

05.07.2022 ОСОБА_1 видана довідка про те, що він дійсно проходив службу в органах внутрішніх справ з 23.08.1994 до 06.11.2015 і в Національній поліції України з 07.11.2015 до 11.02.2022, звільнений зі служби в поліції за пунктом 7 (за власним бажанням) ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію», з 11.02.2022 (а.с.30).

У відповідності до довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках №056049, дата огляду 21.09.2022 позивачу встановлено ступінь втрати працездатності у відсотках: 20%, причина втрати працездатності: травма, так, пов`язана з виконанням службових обов`язків (а.с.31-32).

06.10.2022 позивач подав на ім`я голови Національної поліції України заяву (рапорт) про виплату ОГД в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності, до якого долучив усі необхідні документи, а саме:

1) довідку МСЕК №056049 від 21.09.2022;

2) копію постанови ВЛК №4 від 17.01.2022;

3) акти Н-1 від 02.06.2002, Н-5 від 13.02.2004;

4) копію паспорта та ідентифікаційного коду;

5) заяву на перерахунок коштів та банківські реквізити (а.с.33).

Оскільки жодної інформації про результати розгляду зазначеної заяви (рапорту) позивач не отримав, у зв`язку з чим 15.02.2023 ОСОБА_1 подав електронне звернення до відповідача, в якому просив повідомити про результати розгляду звернення (а.с.39).

27.02.2023 за вих №Я-49/29/2/01-23 позивачу повідомлено, що за результатами розгляду його заяви (рапорту) уповноваженою особою відповідача 31.10.2022 складено та затверджено головою Національної поліції 14.11.2022 висновок про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 . До цієї відповіді додано копію листа Національної поліції України від 18.11.2022 №Я-15165/29/2/09/-2022. Згідно з інформацією, що викладена у даному листі повідомлені такі причини відмови у призначенні грошової допомоги: "довідка про результати визначення в застрахованої особи ступеня втрати працездатності у відсотках… видана 21.09.2022 за №056049, а позивача звільнено зі служби в поліції наказом Національної поліції України від 11.02.2022 №208 о/с… З огляду на викладене правові підстави призначення і виплати позивачу одноразової грошової допомоги в разі встановлення ступеня втрати працездатності у відсотках відсутні" (а.с.40-41).

Позивач зазначає, що у зазначеному листі від 18.11.2022 жодних конкретних причин відмови у призначенні та виплаті йому одноразової грошової допомоги не викладено, у зв`язку з чим звернувся до суду.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.06.2023 визнано протиправними дії Національної поліції України щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні, нарахуванні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію»; зобов`язано Національну поліцію України повторно розглянути заяву (рапорт) ОСОБА_1 та призначити, нарахувати і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку з отриманням травми під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, відповідно до п.5 ч.1 ст. 99 Закону України «Про Національну поліцію» у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.02.2024 у справі №300/1281/23 апеляційну скаргу Національної поліції України задоволено частково, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 червня 2023 року у справі №300/1281/23 скасовано. Прийнято нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Національної поліції України щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні, нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію». Зобов`язано Національну поліцію України повторно розглянути заяву (рапорт) ОСОБА_1 (а.с.51-54).

У зв`язку з цим, позивач звернувся до відповідача із заявою про добровільне виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.01.2024 у справі №300/1281/23. У відповіді на заяву Національна поліція листом від 12.02.2024 №23979/09-2024 зазначила, що оскільки довідку про результати визначення в застрахованої особи ступеня втрати працездатності у відсотках отримано 21.09.2022, тобто після звільнення зі служби в поліції, призначення та виплата позивачу ОГД у разі втрати працездатності на підставі довідки від 21.09.2022 суперечитиме положенням Порядку №4 та п.5 ч.1 статті 97 Закону №580-VIII, так як право на отримання ОГД не виникло, у зв`язку з тим, що 21.09.2022 ОСОБА_1 фактично був цивільною особою, а положеннями п.5 ч.1 ст. 97 Закону №580-VIII не визначено додаткового строку після звільнення зі служби в поліції, протягом якого в разі встановлення ступеня втрати працездатності без визначення інвалідності у звільненого поліцейського виникає права на отримання ОГД за цим пунктом. На підставі цього, за результатами повторного розгляду заяви (рапорту) позивача від 06.10.2022 про призначення, нарахування та виплату ОГД на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.01.2024 у справі №300/1281/23 Національна поліції повторно відмовила в призначенні такої ОГД.

З цього приводу прийнятий Висновок від 02.02.2024 про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 (а.с.37).

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, апеляційний суд керується таким.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України №4 від 11.01.2016 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за №163/28293, який набрав чинності 29.02.2016 (далі - Порядок №4).

Згідно з п. 2 р. ІІ Порядку №4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата видачі довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках.

Відповідно до пунктів 2, 3, 5 Розділу ІІІ цього Порядку посадові особи органів поліції, навчальних закладів у межах своїх повноважень повинні сприяти особам, які мають право на призначення і отримання одноразової грошової допомоги відповідно до законодавства України, в отриманні та оформленні ними документів, необхідних для своєчасного ухвалення рішення про призначення і виплату зазначеної допомоги.

Заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається керівнику органу поліції, навчального закладу за останнім місцем проходження служби поліцейським або за останнім місцем проходження поліцейським служби перед відрядженням до інших органів (далі - останнім місцем проходження служби).

У разі коли такий орган (заклад, установу) ліквідовано, заява подається до органу (закладу, установи) за місцем зберігання особової справи.

Для виплати одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає:

1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності;

2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках);

3) довідку органу, установи, організації, підрозділу, яким попередньо було здійснено виплату ОГД із зазначенням підстави та дати її призначення, розміру виплати (у разі отримання такої виплати);

4) копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією;

5) копію постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

6) копії акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС;

7) копію посвідчення інваліда війни (за наявності);

8) копії сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;

9) копію документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті).

Згідно з п. 1, п. 2 розділу IV Порядку №4 у місячний строк з дня реєстрації документів, зазначених у пунктах 4, 6 розділу III, фінансові підрозділи готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, за встановленою формою (додаток 2).

У разі надсилання запитів до інших органів (підрозділів) поліції, підприємств, установ, організацій, заявника, строк підготовки висновку про призначення одноразової грошової допомоги, може бути продовжено, до отримання відповідної інформації, для його належного оформлення, але не більш як на два місяці з дня відправлення запиту.

Висновок про призначення одноразової грошової допомоги складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівниками фінансового та кадрового підрозділів органу поліції, навчального закладу, в якому поліцейський проходить (проходив) службу.

Висновок про призначення одноразової грошової допомоги затверджує/відмовляє:

1) по центральному органу управління поліції, керівникам міжрегіональних територіальних органів Національної поліції, територіальних органів поліції, закладів та установ, що належать до сфери управління Національної поліції України - Голова Національної поліції України або особа, на яку покладено виконання таких функцій;

2) у територіальних органах поліції, міжрегіональних територіальних органах Національної поліції, закладах та установах, що належить до сфери управління Національної поліції України - керівник відповідного органу, закладу, установи або особа, на яку покладено виконання таких функцій.

3) у навчальних закладах - керівник відповідного органу, закладу або особа, на яку покладено виконання таких функцій.

Пунктом 3 розділу IV Порядку №4 рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги приймається керівником органу поліції або навчального закладу, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, у п`ятнадцятиденний строк з дня затвердження висновку, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням заявника із зазначенням підстав такої відмови.

Керівник територіального органу поліції у п`ятнадцятиденний строк приймає рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови. Одноразова грошова допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання органів поліції.

Письмовими доказами, долученими до матеріалів справи підтверджується, що з метою отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням з 21.09.2022 20% втрати працездатності, без встановлення групи інвалідності, позивач звернувся до Голови Національної поліції України з заявою (рапортом) про виплату ОГД в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності у результаті травми і захворювання пов`язаного з виконанням службових обов`язків.

Надалі у зв`язку з відмовою в призначенні відповідної одноразової грошової допомоги позивач звернувся до суду та постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.02.2024 у справі №300/1281/23 зокрема. Визнано протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у призначенні, нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» та зобов`язано повторно розглянути відповідну заяву (рапорт) позивача.

Відповідач листом від 12.02.2024 повідомив позивача про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки довідку про результати визначення в застрахованої особи ступеня втрати працездатності у відсотках позивачем отримано 21.09.2022, тобто після звільнення зі служби в поліції, призначення та виплата одноразової грошової допомоги у разі втрати працездатності на підставі довідки від 21.09.2022 суперечитиме положенням Порядку №4 та п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки право на отримання одноразової грошової допомоги не виникло, у зв`язку з тим, що 21.09.2022 позивач був фактично цивільною особою, а положення п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію не визначено додаткового строку після звільнення зі служби в поліції, протягом якого в разі встановлення ступеня втрати працездатності без визначення інвалідності у звільненого поліцейського виникає право на отримання одноразової грошової допомоги за цим пунктом..

Відповідно до ч. 1ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» одноразова грошова допомога, що є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави виплачується особам, які мають право на її отримання, у разі:

1) загибелі поліцейського, що настала внаслідок протиправних дій третіх осіб, або під час учинення дій, спрямованих на рятування життя людей або усунення загрози їхньому життю, чи в ході участі в антитерористичній операції, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або смерті поліцейського внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого за зазначених обставин;

2) смерті поліцейського, що настала під час проходження ним служби в поліції;

3) визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

4) визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

5) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності;

6) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.

Дійсно, п. 3 ч.1 ст. 97 Закону застосовується виключно за обов`язкової одночасної наявності, щонайменше, трьох умов (причина інвалідності, час настання інвалідності та причина звільнення):

1. інвалідність повинна наступити внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції;

2. інвалідність повинна наступити не пізніше, ніж протягом шести місяців після звільнення особи з поліції;

3. причиною звільнення такої особи з поліції повинна бути зумовлена захворюванням або пораненням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах, зокрема, від 19 вересня 2018 року у справі №373/1188/16-а, від 20 вересня 2018 року у справі №296/9456/16-а, від 01 листопада 2018 року у справі №822/3788/17, від 3 вересня 2020 року у справі №№822/1081/18.

Однак, аналізуючи вказані вище норми права, суд зазначає, що пунктом 5 частини 1 ст.39 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено право поліцейського на отримання одноразової грошової допомоги в разі визначення втрати працездатності поліцейського у разі отримання ним поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань, зокрема, поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.

Право на отримання такої допомоги виникає з дати видачі довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках.

З огляду на викладене, в даному випадку (пункт 5 частини 1ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію») законодавець не пов`язує виникнення права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги зі звільненням поліцейського з поліції.

За таких обставин, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги як під час проходження служби в поліції, так і після звільнення його з поліції.

При цьому він може реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення в нього такого права.

Слід зазначити, що жодна норма Закону України «Про Національну поліцію» заборони щодо отримання одноразової грошової допомоги в разі часткової втрати працездатності поліцейського без визначення йому інвалідності після звільнення зі служби поліції не містить.

Окрім того, вказаний Закон України «Про Національну поліцію» містить вичерпний перелік випадків, коли виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, і отримання одноразової грошової допомоги в разі часткової втрати працездатності поліцейського без визначення йому інвалідності після звільнення зі служби поліції до таких випадків не відноситься.

Важливо, що відповідно до листа №16901-2024 від 30.01.2024 Департаменту пенсійних питань та соціального захисту міністерства внутрішніх справ міністерства внутрішніх справ України у межах компетенції повідомлено. Що за даними обліку МВС України за період з 01.01.2007 по дату видачі довідки одноразова грошова допомога відповідно до ст. 23 Закону України «Про міліцію» ОСОБА_1 не призначалася та як вірно вказав суд першої інстанції довідка про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках датована 21.09.2022.

Як вірно відзначив суд першої інстанції вичерпний перелік підстав для відмови у призначенні та виплати одноразової грошової допомоги передбачений ст. 101 Закону України «Про Національну поліцію».

За п. 5 ч. 1 ст. 99 Закону України «Про Національну поліцію», розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату:

отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) унаслідок причин, зазначених у пункті 5, - у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Апеляційний суд погоджується з висновком про те, що ОСОБА_1 - поліцейський, який отримав травму під час виконання ним службових обов`язків, що підпадає під п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону; розмір ОГД - 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату: позивач у визначений законом трирічний строк з моменту виникнення права на отримання ОГД (21.09.2022 р.) звернувся до Національної поліції України з відповідною заявою (рапортом); до заяви (рапорту) були подані усі необхідні документи, що передбачені Порядком №4 та Законом.

Отже, підставою для відмови позивачу в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» стало звернення за призначенням та виплатою такої допомоги після звільнення зі служби в поліції, то суд першої інстанції, з врахуванням висновків у судових рішеннях у справі №300/1281/23, дійшов вірного висновку, що позивач, має право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до п. 5 ч.1ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію».

Оскільки у позивача наявне право на отримання одноразової грошової допомоги по втраті працездатності поліцейського у зв`язку з встановленням втрати професійної працездатності без встановлення групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків відповідно до вимог пункту 5 частини 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», то дії відповідача щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні, нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» є протиправними, як і рішення відповідача у формі висновку від 02.02.2024 про відмову в призначенні та виплаті такої допомоги, а тому підлягає скасуванню.

Так само, суд першої інстанції вірно не взяв до уваги посилання відповідача на рішення Конституційного Суду (справа 3-326/2019 (7846/190 від 22.04.2020) в частині доводів відсутності підстав для виплати одноразової грошової допомоги відповідно до п.5 ч.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки предметом розгляду в цій справі була відповідність статті 21, частинам першій, другій статті 24, частині першій статті 46, частині першій статті 64 Конституції України положення пункту 3 частини першої статті 97 Закону України «Про Національну поліцію».

Слід наголосити, що в даній справі позивач просить виплатити допомогу за пунктом 5 частини першої статті 97 Закону України «Про Національну поліцію».

Таким чином, зазначене рішення Конституційного Суду України не стосується спірних правовідносин, в частині наявності підстав для виплати одноразової грошової допомоги відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію».

Застосовуючи механізм захисту права та його ефективного відновлення, порушеного суб`єктом владних повноважень, апеляційний суд вважає вірним обраний судом першої інстанції спосіб захисту порушеного права з врахуванням правомочностей суду за ст.245 КАС України, а також з врахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 08.11.2022 у справі №380/8892/21 шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву (рапорт) ОСОБА_1 та призначити, нарахувати і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку з отриманням травми під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 99 Закону України «Про Національну поліцію» у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Покладення такого обов`язку на відповідача не є перебиранням функції іншого суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта та зобов`язанням його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу, з огляду на повторне звернення до суду з метою захисту своїх прав та свобод, завдання адміністративного судочинства визначені у ст. 2 КАС України та обов`язковість ефективного механізму захисту порушеного права.

Колегія суддів відповідно до вимог ст. 308 КАС України не переглядає рішення суду першої інстанції у частині розподілу судових витрат на правничу допомогу через відсутність оскарження його у цій частині.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не встановлено.

Своєю чергою відповідно до приписів відповідно до ч. 4 ст. ст. 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Апеляційний суд зауважує, що фактично суд першої інстанції дійшов вірних висновків про задоволення позову, однак надаючи оцінку спірним діям відповідача щодо відмови у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до висновку від 02.02.2024, які визнав у наслідку протиправними, помилково не скасував такий висновок, з огляду на що резолютивну частину рішення слід відповідно доповнити.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, однак підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст.139 КАС України судовий збір розподілу не підлягає.

Керуючись статтями 241, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Національної поліції України - задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 липня 2024 року у справі №300/1904/24 змінити шляхом доповнення абзацу 2 резолютивної частини та викласти такий у наступній редакції.

Визнати протиправними дії Національної поліції України щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні, нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до висновку від 02.02.2024 про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та скасувати такий як протиправний.

У решті рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 липня 2024 року у справі №300/1904/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Т. В. Онишкевич
Н. М. Судова-Хомюк