Справа № 712/14832/24
Суддя: Троян Т. Є.
Дата ухвалення: 2025-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження 2-а/712/23/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2025 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого/судді - Троян Т.Є.

за участю секретаря - Чумак Д.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Соснівського районного суду м.Черкаси із вказаною позовною заявою.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що 18.11.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно ОСОБА_1 було винесено постанову №2257/М/2024 по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адіністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 25 500 грн. Вказану постанову по справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки ОСОБА_1 не вручалась повістка із зобов`язанням з`явитися для проходження ВЛК, ОСОБА_1 не вручалося направлення для проходження ВЛК. Позивач був позбавлений можливості скористатися правовою допомогою, у тому числі при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та при винесенні спірної постанови, а також був позбавлений можливості зібрати та подати необхідні медичні документи для ВЛК. Крім того, ОСОБА_1 зазначає про порушення його свободи та особистої недоторканості, протиправне вилучення речей та безпідставне затримання працівниками територіального центру комплектування і соціальної підтримки. У зв`язку з цим позивач зазначив про відсутність в його діях ознак правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

З урахуванням вищевикладеного, ОСОБА_1 просив визнати протиправною постанову ІНФОРМАЦІЯ_3 № 2257/М/2024 від 18.11.2024 року протиправною, скасувати її та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього, а також вирішити питання про розподіл судових витрат.

Згідно з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею по справі визначено суддю Троян Т.Є.

Ухвалою суду від 18.12.2024 року провадження у справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено строк для реалізації відповідачем свого процесуального права шляхом подачі заяви по суті справи, а також витребувано копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, в межах якої було винесено спірну постанову № 2257/М/2024 від 18.11.2024.

18.02.2025 від відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач пред`явлений позов не визнав. Заперечення сторони відповідача мотивовані тим, що 16.11.2024 року уповноваженим представником ІНФОРМАЦІЯ_3 при уточненні облікових даних було з?ясовано, що ОСОБА_1 категорично відмовився отримувати направлення на проходження військово-лікарської комісії (далі ВЛК) тобто відмовився виконувати свій військовий обов?язок, про відмову він написав відповідну заяву, що він не бажає проходити ВЛК так як не має при собі медичних документів. Однак ІНФОРМАЦІЯ_2 безпосередньо не проводить ВЛК, а лише вручає направлення на проходження військово-лікарської комісії, тобто військовозобов?язаний після отримання направлення на протязі 4 (чотирьох) днів звертається до лікарів військово-лікарської комісії там отримує направлення на аналізи та оглядається лікарями. Також повідомляємо суду, що якщо лікарі військово-лікарської комісії не можуть встановити діагноз то такі військовозобов?язані направляються на консультацію до обласних (лікарів) спеціалістів. Направлення на ВЛК це не призов на військову службу, а лише встановлення ступеня придатності до військової служби. Зазначили, що згідно статті 22. Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що Громадяни зобов?язані:

проходити медичний огляд для визначення придатності;

проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров?я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Стосовно розміру штрафу у сумі 25000,00 грн, повідомили, що під час уточнення даних було встановлено що громадянин ОСОБА_1 вчинив не одне правопорушення, а декілька, тому відповідно було щодо нього розглянуто декілька справ. Також було враховано, що позивача було доставлено працівниками поліції, так як ОСОБА_1 перебував у розшуку по неявці по повістці з 2023 року, на 05.12.2024, також перебуває у розшуку.

Протокол про адміністративне правопорушення за ст.2101 КУпАП склала уповноважена посадова особа, ст. солдат ОСОБА_2 згідно вимог ст.254 КУпАП. У позивача були відсутні зауваження до протоколу, поважних причин відмови у отриманні направлення не вказав.

ОСОБА_1 було доведено положення ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, що підтвердив власним підписом у протоколі.

Заяви та клопотання у позивача були відсутні, розгляд справи було призначено на 11 год 00 хв 18.11.2024, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином що підтверджується його підписом у протоколі. 18.11.2024 на розгляд справи не з?явився клопотань про відкладення розгляду справи до ІНФОРМАЦІЯ_3 не надходило відповідно було прийнято рішення проводити розгляд справи за наявними матеріалами справи.

18.11.2024 справу про адміністративне правопорушення стосовно громадянина ОСОБА_1 розглядав начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 полковник ОСОБА_3 і враховуючи, що громадянин ОСОБА_1 , скоїв адміністративне правопорушення, що передбачене частиною 3 статті 2101 КУпАП в особливий період, постановив за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а також правил військового обліку в умовах особливого періоду, притягнути його до адміністративної відповідальності шляхом накладення штрафу у сумі 25 000,00 грн.

Постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 було направлено засобами поштового зв`язку. Просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Враховуючи відсутність клопотань сторін про проведення судового розгляду з повідомленням (викликом) учасників справи, як і відсутність заперечень проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки розгляд справи проводиться за відсутності учасників справи у порядку письмового провадження, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши наявні матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, в межах даної справи суду належить здійснити перевірку рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності на предмет відповідності вимогам законності, верховенства права, правам, свободам та законним інтересам осіб, вимогам розумності, добросовісності, безсторонності (неупередженості).

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені обставини встановлюються у відповідності до ст. 279 КУпАП, зокрема, шляхом повного та всебічного дослідження доказів, якими відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Зі змісту ст. 284 КУпАП вбачається, що одним з можливих наслідків розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення є притягнення особи до адміністративної відповідальності шляхом винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності може бути правомірним результатом розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення, якщо судом у встановленому законодавством порядку шляхом дослідження належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів буде встановлено факт вчинення діяння, що відповідно до чинного законодавства містить ознаки складу адміністративного правопорушення, а також вину особи у вчиненні такого діяння.

З постанови по справі про адміністративне правопорушення № 2257/М/2024 від 18.11.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним під час дії особливого періоду та оголошення мобілізації, а саме о 10 год. 30 хв. 16.11.2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 відмовився від проходження військово-лікарської комісії для визначення придатності до військової служби.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

У ч. 1 ст. 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію

У ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

З наведеного вбачається, що проходження медичного огляду для визначення придатного до військової служби згідно з рішенням ВЛК чи відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки є одним з обов`язків громадян, зокрема, військовозобов`язаних, який закріплений законодавством про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відповідно відмова (ухилення) від проходження такого медичного огляду або неналежне його проходження свідчить про невиконання такого обов`язку, а відповідно про порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, що утворює склад правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до ч. 5 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України. Цей порядок визначає, зокрема: організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів.

Особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.

Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначений Постановою КМУ № 560 від 16.05.2024 року. Особливості проходження медичного обстеження під час мобілізації, на особливий період визначені Наказом Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008 року.

Згідно з ч.1 ст. 22 Закону №3543-XII громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду, проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до п. 28 Порядку №560 виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки.

Відповідно до п. 74 Порядку № 560 резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.

Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис.

Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

Отже, згідно з абз. 3 ч.1 ст. 22 Закону №3543-XII передбачено обов`язок громадян проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відповідачем до відзиву долучено направлення солдата ОСОБА_1 для встановленння придатності до проходження військової служби за станом здоров`я у звязку із призовом на військову службу під час мобілізації №218 від 15.11.2024 та акт відмови від проходження військово-лікарської від 16.11.2024 року.

Як вказує позивач у позові та зафіксовано у протоколі від 16.11.2024 року, йому не вручалась повістка із зобов`язанням з`явитися для проходження ВЛК, не вручалося направлення для проходження ВЛК, він був позбавлений можливості скористатися правовою допомогою, у тому числі при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та при винесенні спірної постанови, а також був позбавлений можливості зібрати та подати необхідні медичні документи для ВЛК, внаслідок порушення його свободи та особистої недоторканості.

Натомість, доводи відповідача щодо доставлення позивача до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 грунтуються на перебуванні ОСОБА_1 з 2023 року у розшуці у зв`язку із неодноразовою неявкою по повісткам, починаючи з 2023 року.

Проте, матеріали справи не містять доказів перебування ОСОБА_1 станом на 16.11.2024 року у розшуці у зв`язку із неодноразовою неявкою по повісткам, що ставить під сумнів законність його доставлення до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з доктриною «плодів отруйного дерева» (fruit of the poisonous tree), яка була сформульована Європейським судом з прав людини у низці справ, якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його (джерела) допомогою, також будуть вважатися неналежними (справа «Гефген проти Німеччини»). Недопустимими є докази, здобуті внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Тобто неправомірність дій, які передували прийняттю суб`єктом владних повноважень певного рішення та створили умови для його прийняття, тягнуть за собою незаконність самого рішення.

Відповідно до ч.1-3 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

У матеріалах справи відсутні докази, передбачені ст. 72 КАС України та ст. 251 КУпАП, на підтвердження правомірності постанови про накладення адміністративного стягнення на позивача, а позивач заперечує факт вчинення ним адміністративного правопорушення.

Частина 5 ст. 77 КАС України визначає, що якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів. Отже, Відповідач не виконав обов`язок доказування, який на нього покладено згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, та відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається саме на відповідача.

В силу принципу презумпції невинуватості, який закріплений у ст. 62 Конституції України та діє в адміністративному праві, вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, всі сумніви у винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі, що не було зроблено Відповідачем, а тому наявність підстав для притягнення Позивача до адміністративної відповідальності не доведена. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

На необхідність справедливого розгляду справ звертає увагу і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на встановлені обставини суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку з відсутністю в діях Позивача складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 1, 3, 5 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено та заявлено до стягнення судовий збір у розмірі 605,60 грн, які підлягають стягненню на його користь з Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 6-10, 72, 77, 90, 241-246, 255, 286, 292, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Визнати протиправною та скасувати постанову №2257/М/2024 від 18.11.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_1 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення, згідно якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 25 500 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути на користь позивача ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 605,60 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене у відповідності до ч. 4 ст.286 Кодексу адміністративного судочинства України протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через суд першої інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано або за результатом розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлений 24.02.2025 року.

Головуючий: Т.Є. Троян