Справа № 500/3215/24
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2025-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 рокуЛьвівСправа № 500/3215/24 пров. № А/857/21466/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Шинкар Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2024 року , прийняте суддею Чепенюк О.В. у місті Тернополі у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (далі ГУ Національної поліції в Тернопільській області, відповідач) про скасування наказу ГУНП в Тернопільській області від 03.05.2024 №1268 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби в поліції командира роти конвойної служби патрульної поліції окремих підрозділів (надалі - РКС ПП ОП) ГУНП в Тернопільській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 ; скасування наказу ГУНП в Тернопільській області від 07.05.2024 №174 о/с в частині звільнення зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) Закону України «Про Національну поліцію» старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 командира РКС ПП ОП ГУНП в Тернопільській області; поновлення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді командира РКС ПП ОП ГУНП в Тернопільській області та виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2024 відмовлено в позові.

Суд виходив з того, що підставою для дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у порушенні поліцейським службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків, недотримання Конституції і законів України, інших нормативно-правових актів, наказів Національної поліції України, Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників, а так само у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Суд звернув увагу на те, що незалежно від наслідків кримінального провадження відповідач підставно визначив поведінку ОСОБА_1 , якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, як таку, що не узгоджується та не відповідає статусу поліцейського та встановив склад дисциплінарного проступку, взявши до уваги інформацію, наведену у повідомленні про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, як таку, що свідчить про вчинення дисциплінарного проступку.

Суд погодився з висновком відповідача про те, що позивач в порушення вимог пункту 2 розділу III Порядку №757 використовував службовий транспортний засіб для виконання функцій, не пов`язаних із службовою діяльністю органів поліції.

Також суд зазначив, що ОСОБА_1 порушив внутрішній розпорядок поліцейських структурних, окремих територіальних (відокремлених) підрозділів ГУНП в Тернопільській області, затверджений наказом ГУНП в Тернопільській області від 20.02.2024 № 467

Суд звернув увагу на те, що факт непроходження одним з підлеглих ОСОБА_1 щомісячного тестування на Освітньому каналі мав місце. Позивач як керівник групи допустив неналежний контроль за таким процесом, чим недотримав порушив вимоги абзацу сьомого пункту 3 розділу ІІІ Положення № 50, проте у порівнянні з показниками такого непроходження навчання поліцейськими в цілому по структурних підрозділах ГУНП в Тернопільській області, відсутні підстави стверджувати про наявність складу дисциплінарного проступку в межах описаних обставин.

Суд також зазначив, що хоча застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає, що вказане судове рішення прийняте із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що службовим розслідуванням встановлено, що вчинок апелянта компрометує його, як поліцейського, та дискредитує поліцію в цілому, однак даний висновок не відповідає дійсності, так як в описовій частині даного проступку фактично наявний склад кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, який обґрунтований підозрою, яка в свою чергу покладена в частину оскаржуваною рішення суду першої інстанції.

Вина апелянта у вчиненні кримінальною правопорушення обвинувальним вироком суду не підтверджена, а притягнення його до дисциплінарної відповідальності є передчасним.

Звертає увагу на те, що відповідачем не надано, а судом не вірно

оцінено факт щодо використання службового автомобіля у робочий час.

В матеріалах справи не міститься жодного доказу, який би належним чином підтверджував вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення у робочий час.

Позивач в суді вказував, що у описовій частині висновку службового розслідування відсутні відомості, що свідчать про отримання пояснень у безпосереднього керівника ОСОБА_1 та пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи, що свідчать про порушення дисциплінарною комісією норм процесуального права під час проведення службового розслідування та не дотримання останньою розділу VI наказу МВС № 893.

Однак, вказані факти жодним чином не спростовані відповідачем в суді першої

інстанції та були залишені судом поза увагою.

В ході службового розслідування, зокрема, шляхом аналізу відомостей ІКС ІПНП НП України досліджено, що старший лейтенант поліції ОСОБА_1 в один з днів третьої декади січня 2024, отримавши прохання від ОСОБА_2 про допомогу в організації та сприяння незаконного їх перетину через державний корон України, жодних заходів щодо запобігання правопорушенню, його припинення, інформування правоохоронних органів та керівництва про можливе вчинення кримінального правопорушення не вжив.

Описувані твердження дисциплінарної комісії не відповідають дійсності та в подальшому відповідачем в ході судового розгляду спростовані не були, а судом першої інстанції залишені поза увагою.

Також просить врахувати, що звільнення з органів поліції є найсуворішим заходом дисциплінарного стягнення і повинно застосовуватись у виняткових випадках та за вчинення особливих дисциплінарних проступків.

Просить скасувати рішення суду та прийняти постанову, якою задовольнити позов.

Крім того, ОСОБА_1 подав клопотання про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №607/21085/24. Як на підставу для зупинення провадження у справі зазначає, що з набранням законної сили рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у відповідній кримінальній справі будуть встановлені обставини, які матимуть преюдиційне значення для вирішення справи яка перебуває на розгляді Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Предметом дослідження у межах вказаної справи є те, що підставою для призначення службового розслідування послужила інформація про те, що відносно апелянта розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000026 від 09.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 332 Кримінального кодексу України.

ГУ Національної поліції в Тернопільській області у відзиві просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, приходить до наступного.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд у повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 27.03.2003 проходив службу в органах внутрішніх справ, з 07.11.2015 - в Національній поліції України, наказом ГУНП в Тернопільській області від 18.10.2023 №352 о/с позивача призначено на посаду командира роти конвойної служби патрульної поліції окремих підрозділів Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (а.с.10, 214).

Наказом ГУНП в Тернопільській області від 30.04.2024 № 1227 «Про призначення службового розслідування, створення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків» призначено службове розслідування у формі письмового провадження за фактом можливих порушень службової дисципліни окремими поліцейськими ГУНП в Тернопільській області; створено дисциплінарну комісію для проведення службового розслідування; на час проведення службового розслідування ОСОБА_1 відсторонено від займаної ним посади (а.с.33, 101).

Зі змісту наказу ГУНП в Тернопільській області від 30.04.2024 № 1227 вбачається, що 30.04.2024 до ГУНП в Тернопільській області надійшла інформація про те, що відносно командира РКС ПП ОП ГУНП в Тернопільській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000026 від 09.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 332 КК України.

У доповідній записці начальника УГІ ГУНП в Тернопільській області начальнику ГУНП в Тернопільській області від 30.04.2024 за фактом причетності поліцейського до вчинення кримінального правопорушення зазначено, що 30.04.2024 слідчим Територіального управління ДБР, розташованого у місті Львові, старшому лейтенанту поліції ОСОБА_1 повідомлено про підозру в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництві такими діями та сприянні їх вчиненню, порадами, вказівками, наданням засобів за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 332 КК України (а.с.141).

За наслідками службового розслідування дисциплінарною комісією складено висновок від 03.05.2024, затверджений начальником ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 .

Висновок службового розслідування містить інформацію з тексту повідомлення про підозру, оголошену 30.04.2024 позивачу, яка зводиться до того, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше, ніж січень 2024, старший лейтенант поліції ОСОБА_1 , обіймаючи посаду РКС ПП ОП ГУНП в Тернопільській області, будучи працівником правоохоронного органу, скориставшись тяжким суспільним становищем щодо обмеження конституційних прав громадян України в частині обмеження виїзду за межі території України чоловікам віком від 18 до 60 років, організував злочинну схему незаконного переправлення вказаних осіб через державний кордон України за надання останніми на його користь грошових коштів.

З огляду на положення Закону №580-VIII (пункти 1, 2, 6 частини першої статті 18), частину третю статті 1 Дисциплінарного статуту, Правила етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179, зміст Присяги поліцейського, вимоги посадової інструкції позивача, дисциплінарна комісії зазначила, що старший лейтенант поліції ОСОБА_1 як поліцейський мав неухильно дотримуватись законодавства, формувати у населення правову культуру та негативне ставлення до суспільно небезпечних явищ, піднімати імідж поліції та сумлінно виконувати свої службові обов`язки. Однак, він замість виконання завдань, спрямованих на дотримання прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, нехтуючи Присягою працівника поліції, своїми посадовими інструкціями, вчиняв дії, спрямовані на організацію злочинної схеми незаконного переправлення осіб через державний кордон України за надання останніми на його користь грошових коштів.

Висновок службового розслідування містить посилання на те, що старший лейтенант поліції ОСОБА_1 в один з днів третьої декади січня 2024, отримавши прохання від ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про допомогу в організації та сприянні незаконного їх переправлення через державний кордон України, жодних заходів щодо запобігання правопорушенню, його припинення, інформування правоохоронних органів та керівництва про можливе вчинення кримінального правопорушення не вжив, продовжив підтримувати із останніми позаслужбові стосунки. Його протиправні дії 30.04.2024 близько 16:30 год. були припинені під час повернення частини грошових коштів ОСОБА_5 в сумі 15500 доларів США в місці (вулиця Сахарова, місто Тернопіль), куди ОСОБА_1 прибув на службовому транспортному засобі марки «Volkswagen Sharan», р.н. НОМЕР_1 , та в робочий час.

Такі обставини стали підставою для висновку дисциплінарної комісії про порушення позивачем пункту 6 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, пункту 2 розділу ІІІ Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.09.2017 №757, внутрішнього розпорядку поліцейських структурних, окремих територіальних (відокремлених) підрозділів ГУНП в Тернопільській області, затвердженого наказом ГУНП в Тернопільській області від 20.02.2024 № 467.

Висновок службового розслідування містить інформацію про ще одну обставину, пов`язану з непроходженням професійного навчання одним підлеглим працівником роти конвойної служби, при тому, що обов`язок організації навчання покладений на ОСОБА_1 як керівника навчальної групи. Через це дисциплінарною комісією виснувано про порушення позивачем абзацу сьомого пункту 3 розділу III Положення про організацію службової підготовки працівників Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 26.01.2016 №50.

Відповідно до пункту 2 висновку службового розслідування за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пунктів 1, 2, 6 частини першої статті 18 Закону №580-VIII, підпунктів 1, 2, 3, 4, 5, 6, 8 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, Присяги поліцейського, затвердженої частиною першою статті 64 Закону №580-VIII, пунктів 1, 2, 3, 5, 6, 7, 8 частини першої розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, пункту 6 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 №100, пункту 2 розділу III Порядку використання і зберігання транспортних засобів НПУ, затвердженого наказом МВС України від 07.09.2017 №757, абзацу сьомого пункту 3 розділу III Положення про організацію службової підготовки працівників Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 26.01.2016 №50, внутрішнього розпорядку поліцейських структурних, окремих територіальних (відокремлених) підрозділів ГУНП в Тернопільській області, затвердженого наказом ГУНП в Тернопільській області від 20.02.2024 № 467, пунктів 2, 7, 24, 25, 26, 27, 31, 41, 44, 45, 47, 49 розділу II посадової інструкції командира РКС ПП ОП ГУНП в Тернопільській області, до старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби (а.с.14-24).

Ці ж обставини викладені у наказі ГУНП в Тернопільській області від 03.05.2024 № 1268 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», відповідно до пункту 1 якого за вчинення дисциплінарного проступку до командира РКС ПП ОП ГУНП в Тернопільській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0089224) застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції (а.с.25-32).

Наказом ГУНП в Тернопільській області від 07.05.2024 № 174 о/с старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0089224) командира РКС ПП ОП ГУНП в Тернопільській області звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) Закону України «Про Національну поліцію» (а.с.13).

З приводу поданого позивачем клопотання про зупинення провадження у справі, колегія суддів зазначає, що таке не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 236 КАС України суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

З огляду на зазначені вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі адміністративний суд повинен у кожному конкретному випадку з`ясувати:

- чи існує вмотивований зв`язок між предметом судового розгляду у справі, яка розглядається адміністративним судом, з предметом доказування в конкретній іншій справі, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства;

- чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду цієї справи.

Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої полягає в тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Таким чином, у клопотанні про зупинення провадження у справі заявник повинен надати чітке обґрунтування, у чому полягає об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи.

Колегія суддів зазначає, що кримінальне провадження стосовно позивача немає відношення до дисциплінарного провадження, оскільки звільнення відбулося не у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення, а у зв`язку із відомостями про факти, встановлені у кримінальному провадженні , які проаналізовані у контексті дотримання позивачем правил службової етики. Судове рішення у кримінальній справі жодним чином не впливає на результат розгляду даної справи.

Із заявленого клопотання та наведених обґрунтувань суд не встановив необхідних умов для зупинення провадження у справі, які передбачені пунктом 3 частини першої статті 236 КАС України. При цьому наявних у матеріалах справи доказів достатньо для повної, всебічної та об`єктивної оцінки обставин справи, які є предметом судового розгляду.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки регулюється Законом України «Про Національну поліцію» та Дисциплінарним статутом.

Визначення службової дисципліни міститься у статті 1 Дисциплінарного статуту та означає дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

За змістом частини другої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Частиною першою статті 11 Дисциплінарного статуту передбачено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

При цьому дисциплінарним проступком, у розумінні статті 12 Дисциплінарного статуту, визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Нормами частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

В силу частин другої, третьої та десятої статті 14 Дисциплінарного статуту визначено, що службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Так, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 № 893 зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2018 за № 1355/32807, затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі - Порядок № 893).

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Порядку № 893 підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Пунктом 2 розділу VІ Порядку № 893 встановлено, що поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, під час його проведення має право: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають стосунок до справи; ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, Законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами; подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; брати участь у розгляді справи на відкритому засіданні дисциплінарної комісії; користуватися правничою допомогою, послугами представника.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має інші права, визначені статтею 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Так, статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено основні обов`язки поліцейського, а саме: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

За правилами встановленими статтею 19 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону у разі вчинення протиправних діянь. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

В силу статті 21 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу.

У разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування.

Перебування поліцейського на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) чи у відпустці не перешкоджає застосуванню до нього дисциплінарного стягнення.

Пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що під час вирішення питання про те, чи є порушення трудових обов`язків грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду.

У справі, що розглядається, спірні правовідносини виникли у зв`язку зі застосуванням до позивача найсуворішого виду дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції за недотриманням ним вимог пунктів 1, 2, 6 частини першої статті 18 Закону №580-VIII, підпунктів 1, 2, 3, 4, 5, 6, 8 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, Присяги поліцейського, затвердженої частиною першою статті 64 Закону №580-VIII, пунктів 1, 2, 3, 5, 6, 7, 8 частини першої розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, пункту 6 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 №100, пункту 2 розділу III Порядку використання і зберігання транспортних засобів НПУ, затвердженого наказом МВС України від 07.09.2017 №757, абзацу сьомого пункту 3 розділу III Положення про організацію службової підготовки працівників Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 26.01.2016 №50, внутрішнього розпорядку поліцейських структурних, окремих територіальних (відокремлених) підрозділів ГУНП в Тернопільській області, затвердженого наказом ГУНП в Тернопільській області від 20.02.2024 № 467, пунктів 2, 7, 24, 25, 26, 27, 31, 41, 44, 45, 47, 49 розділу II посадової інструкції командира РКС ПП ОП ГУНП в Тернопільській області

З аналізу правових норм, які регулюють особливості проходження служби в поліції висновується, що однією з підстав для звільнення зі служби в поліції є реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту. Іншою ж підставою звільнення є набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення.

Так, Верховний Суд у постанові від 02 жовтня 2019 у справі № 804/4096/17 зазначав, що притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення (пункт 10 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію»), є окремими підставами для звільнення зі служби в поліції та припинення служби в поліції, не пов`язаними із притягненням особи до дисциплінарної відповідальності (пункт 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію»).

Акцентуючи увагу на тому, що Закон України «Про Національну поліцію» виокремлює зазначені підстави для звільнення зі служби в поліції, Верховний Суд у справі № 804/4096/17 мав на меті звернути увагу, що вчинення поліцейським діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного.

Отже, такі підстави для звільнення зі службі в поліції як притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, не варто ототожнювати із підставами для притягненням до дисциплінарної відповідальності.

Такої правової позиції дотримувався Верховний Суд і у подальшій правозастосовній практиці у подібних правовідносинах, зокрема у постановах від 07 лютого 2020 у справі № 260/1118/18, від 26 листопада 2020 у справі № 580/1415/19, від 22 лютого 2023 у справі № 200/11036/20-а та від 14 березня 2023 у справі № 320/1206/21.

Колегія суддів також враховує, що види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до поліцейських, визначені у статті 13 Дисциплінарного статуту. Підставою для застосування цих стягнень є вчинення дисциплінарних проступків (дій, що порушують службову дисципліну), а саме невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі.

Варто зазначити, що звільнення у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби не пов`язано з кримінально-правовою кваліфікацією тих самих діянь, які, водночас, слугували підставою для службового розслідування та кримінального провадження.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 06 жовтня 1982 у справі «X. v. Austria» про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 07 жовтня 1987 у справі «C. v. the United Kingdom» про неприйнятність заяви № 11882/85). Більше того, гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11 лютого 2003 у справі «Ringvold v. Norway», заява №34964/97). Відтак зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Тож вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності, передбачає необхідність з`ясовувати склад дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію, ці ж самі дії особи отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.

Такий підхід до вирішення питання про правомірність притягнення осіб до дисциплінарної відповідальності застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 у справі № 800/547/17, а також Верховним Судом, зокрема, у постановах від 07 лютого 2020 у справі № 260/1118/18, від 28 лютого 2020 у справі № 825/1398/17, від 06 березня 2020 у справі № 804/1758/18, від 20 жовтня 2020 у справі № 340/1502/19, від 22 лютого 2023 у справі № 200/11036/20-а та від 14 березня 2023 у справі № 320/1206/21.

В контексті особливостей спірних правовідносин варто зазначити, що відсутність вироку суду про визнання особи винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні не є підставою для скасування наказів, якими така особа звільняється зі служби у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення, адже особа звільняється не за вчинення кримінального правопорушення, а за порушення службової дисципліни.

Законодавець розрізняє окремі види юридичної відповідальності поліцейського за вчинення протиправних діянь, зокрема, у розрізі кримінально-правого та дисциплінарно-правового аспектів.

Кримінальна відповідальність поліцейського настає у випадках вчинення ним кримінального правопорушення, а порядок застосування такого виду юридичної відповідальності визначено Кримінальним процесуальним кодексом України.

Натомість, як визначено частиною другою статті 19 Закону України «Про Національну поліцію», підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Дисциплінарна та кримінальна відповідальність поліцейського є окремими видами юридичної відповідальності, порядок та підстави притягнення поліцейських до конкретного виду юридичної відповідальності здійснюється за окремими процедурами, урегульованими різними нормативно-правовими актами.

Варто зазначити, що реалізація дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби за порушення службової дисципліни є окремою підставою для звільнення, яка не пов`язана із порушенням кримінального провадження та набрання чинності вироком суду. А наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить службу в поліції, не виключає можливості застосування стосовно цієї особи наслідків, передбачених пунктом 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII у разі встановлення під час службового розслідування невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни.

Подібний за змістом правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 30 серпні 2022 у справі 120/8381/20-а, від 22 лютого 2023 у справі № 200/11036/20-а, від 14 березня 2023 у справі № 320/1206/21, від 11 липня 2023 у справі №1.380.2019.002223, від 03 серпня 2023 у справі № 160/7157/19 та від 31 серпня 2023 у справі №160/3330/19.

Разом з цим Верховний Суд у постанові від 17 листопада 2022 у справі № 480/9492/20 звертав увагу, що в правозастосовчій практиці існує правова позиція, яка вказує на неможливість притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності лише на підставі інформації, яка є предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні, та про необхідність встановлення складу дисциплінарного проступку, який є відмінним від складу кримінального правопорушення.

Варто зазначити, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

З тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, висновується, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.

Тобто, порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.

Обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення, який, приймаючи рішення про обрання конкретного виду дисциплінарного стягнення, повинен врахувати, зокрема, тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, попередню поведінку особи, її ставлення до виконання посадових обов`язків тощо. Одночасно з цим, застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в Національній поліції України є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Зазначене відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 17.04.2024 у справі № 320/11315/22.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відповідач підставно визначив поведінку ОСОБА_1 , якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, як таку, що не узгоджується та не відповідає статусу поліцейського та встановив склад дисциплінарного проступку, взявши до уваги інформацію, наведену у повідомленні про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, як таку, що свідчить про вчинення дисциплінарного проступку.

Стосовно інших обставин, які викладені у висновку службового розслідування, то такі в більшості мають відношення до цього ж дисциплінарного проступку та вказують на те, як мав би діяти поліцейський, володіючи (отримавши) інформацію про можливе кримінальне правопорушення, а також вказують на те, що позивач допустив порушення службової дисципліни у робочий час та з використанням службового транспортного засобу.

Встановлення та наведення цієї інформації у висновку службового розслідування є додатковим доказом, що в сукупності з обставинами причетності ОСОБА_1 до кримінального правопорушення свідчить про склад дисциплінарного проступку.

Так, згідно з пунктами 6, 7 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, поліцейський незалежно від місця свого перебування в разі виявлення або отримання інформації про кримінальне правопорушення та іншу подію чи звернення до нього громадян із заявою (повідомленням) невідкладно повідомляє про це за скороченим номером екстреного виклику поліції «102» і зобов`язаний ужити заходів щодо запобігання правопорушенню, його припинення, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, установлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, та охорони місця події. Поліцейський у разі самостійного виявлення з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про кримінальне правопорушення, невідкладно, але не пізніше 24 годин рапортом доповідає про це керівникові органу (підрозділу) поліції або особі, яка виконує його обов`язки.

Як зазначено у висновку службового розслідування, дисциплінарної комісією досліджено відомості ІКС ІПНП НП України, та встановлено, що старший лейтенант поліції ОСОБА_1 , отримавши прохання від ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про допомогу в організації та сприянні незаконного їх переправлення через державний кордон України, жодних заходів щодо запобігання правопорушенню, його припинення, інформування правоохоронних органів та керівництва про можливе вчинення кримінального правопорушення не вжив, продовжив підтримувати із останніми позаслужбові стосунки, наслідком яких в подальшому стало вручення позивачу повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Події, які описані у цьому повідомленні та мали місце за участі позивача, відбувалися у місті Тернополі по вулиця Сахарова, куди ОСОБА_1 прибув на службовому автомобілі та в робочий час.

З цього відповідачем виснувано про порушення позивачем вимог пункту 2 розділу ІІІ Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.09.2017 № 757, яким передбачено використання транспортних засобів для виконання функцій, не пов`язаних із службовою діяльністю органів поліції, всупереч їх цільовому призначенню, штатній групі (підгрупі), у власних цілях, в інтересах сторонніх юридичних і фізичних осіб, а також понад установлені норми експлуатації заборонено.

Висновок службового розслідування та долучені до нього докази вказують на те, що на підставі наказу ГУНП в Тернопільській області від 31.08.2023 №2370 «Про закріплення службових транспортних засобів ГУНП в Тернопільській області» за старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 був закріплений службовий транспортний засіб марки «Volkswagen Sharan», 2000 р.в., р.н. НОМЕР_1 . 30.04.2024 старший лейтенант поліції ОСОБА_1 пройшов перед рейсовий медичний огляд, інструктаж водія та після перевірки технічного стану транспортного засобу виїхав з території ЦЗ ГУНП в Тернопільській області, що по вулиці Галицька 40 в місті Тернопіль.

У висновку службового розслідування вказано, що 30.04.2024 старший лейтенант поліції ОСОБА_1 прибув на службовому транспортному засобі до вулиці Сахарова, місто Тернопіль, де його незаконні дії працівниками правоохоронних органів були припинені під час повернення частини грошових коштів ОСОБА_5 в сумі 15500 доларів США.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 в порушення вимог пункту 2 розділу III Порядку №757 використовував службовий транспортний засіб для виконання функцій, не пов`язаних із службовою діяльністю органів поліції.

Покликання позивача на те, що він припаркував службовий ТЗ паралельно до вулиці, де знаходиться Тернопільська міська лікарня № 2 (місцезнаходження: вулиця Р. Купчинського 14, місто Тернопіль), з метою прибуття за вказаною адресою для узгодження графіку проходження медичного огляду спецконтингенту (оскільки згідно з норм наказу МВС від 2005 року № 60 дск, громадяни, які затримані заарештовані та взяті під варту проходять обов`язковий попередній медичний огляд в закладах охорони здоров`я) не заслуговують на увагу суду враховуючи наступне.

Відповідачем направлено запит до РКС ПП ОП ГУНП в Тернопільській області від 05.06.2024 про надання узгоджених графіків проходження медичного огляду спецконтингентом, у тому числі за 30.04.2024 (а.с.79). У відповіді на цей запит РКС ПП ОП ГУНП в Тернопільській області від 06.06.2024 вказується про відсутність угоджених графіків, бо такі організаційно-розпорядчими документами не передбачені. Додатково зазначено, що необхідність затвердження графіків проходження медичного огляду або лікування виникає у випадку, коли ув`язнений знаходиться у медичному закладі та не може утримуватися у місцях попереднього ув`язнення, тоді лікування проходить у спеціально обладнаних для цієї мети палатах, а його цілодобова охорона здійснюється відповідними підрозділами поліції. 30.04.2024 РКС ПП ОП ГУНП не здійснювалася охорона ув`язнених у Тернопільській комунальній міській лікарні № 2, тому на вказану дату відповідні графіки не складались (а.с.80).

Події, які описані вище за участі позивача (повернення частини грошових коштів ОСОБА_5 в сумі 15500 доларів США) відбувався 30.04.2024 близько 16:30 год, тобто у робочий час, а тому відповідач вказав ще й на порушення внутрішнього розпорядку дня встановленого в ГУНП в Тернопільській області.

Внутрішній розпорядок дня в ГУНП в Тернопільській області затверджений наказом № 3339 від 12.12.2023 «Про затвердження внутрішнього розпорядку дня в ГУНП в Тернопільській області, та дотримання вимог пропускного режиму на період дії на території України воєнного стану», зокрема для поліцейських вказаний у додатку 1 до цього наказу, а саме: початок робочого дня о 08:45 год., обідня перерва одна година з 13:00 год. по 14:00 год., закінчення робочого дня у понеділок, вівторок, середу та четвер о 19:00 год., у п`ятницю - о 19:00 год, у суботу з 9:00 по 13:00 год. Вихідним днем визначено неділю (а.с.154). Додаток 2 цього наказу визначає внутрішній розпорядок дня для державних службовців та вільного найму.

В подальшому додаток 1 було викладено у новій редакції, який затверджений наказом ГУНП в Тернопільській області від 20.02.2024 №467 «Про затвердження внутрішнього розпорядку дня в ГУНП в Тернопільській області та дотримання вимог пропускного режиму на період дії на території України воєнного стану», а саме: початок робочого дня о 08:45 год. із обідньою перервою одна година з 13:00 год. по 14:00 год. Закінчення робочого дня у понеділок, вівторок, середу та четвер о 18:45 год., у п`ятницю - о 18:00 год., у суботу з 9:00 по 13:00 год. Вихідним днем визначено неділю (а.с.89).

У висновку службового розслідування вказано, що ОСОБА_1 порушив внутрішній розпорядок поліцейських структурних, окремих територіальних (відокремлених) підрозділів ГУНП в Тернопільській області, затверджений наказом ГУНП в Тернопільській області від 20.02.2024 № 467 (а.с.89).

З приводу відсутності у висновку службового розслідування пояснення безпосереднього керівника та інших осіб, то суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що такі згідно з вимогами Порядку №893 відбираються в осіб про відомі їм обставини справи.

Старший лейтенант поліції ОСОБА_1 командир РКС ПП ОП ГУНП в Тернопільській області згідно з посадовою інструкції безпосередньо підпорядковується начальнику ГУНП в Тернопільській області (а.с.86-88).

Однак, безпосередньому керівнику чи колегам позивача не були відомі злочинні задуми ОСОБА_1 , які були спрямовані на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України під час дії воєнного стану, тому пояснення у них не відбиралися.

Суд першої інстанції обґрунтовано відхилив покликання позивача на те, що останній не міг порушити вимоги підпунктів 1, 2, 3, 4, 5, 6, 8 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, бо дана норма складається з 14 пунктів та не містить підпунктів, оскільки такі обставини жодним чином не впливають на суть дисциплінарного проступку, та не спростовують висновків службового розслідування.

Стосовно тих обставин, які зазначав представник позивача у відповіді на відзив, зокрема, щодо відібрання пояснень у ОСОБА_1 , то матеріали справи містять його відмову надавати такі від 01.05.2024 (а.с.136 зворот). Також суд критично оцінює пояснення представника позивача, що ОСОБА_1 не було відомо про проведення службового розслідування щодо нього, позаяк на час такого розслідування позивач був відсторонений від виконання службових обов`язків (посади), а тому він не міг не знати про проведення службового розслідування, наслідком якого й було відсторонення від посади.

Колегія суддів звертає увагу на те, що дисциплінарною комісією у висновку службового розслідування обґрунтовано зазначено, що вчинення старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 дисциплінарного проступку під час дії воєнного стану в Україні комісією трактується як обставина, що обтяжує відповідальність, через резонансність вказаної події під час дії вказаного правового режиму в Україні, що має наслідком значний негативний вплив на імідж поліції в цілому.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 допущений дисциплінарний проступок несумісний з його посадою, оскільки такий не узгоджується з інтересами служби, суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для відмови в задоволенні позову.

Апеляційний суд при прийнятті даного рішення також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява №303-A, п. 29).

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2024 року у справі №500/3215/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. І. Шинкар