Справа № 490/8888/24
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2025-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2025 р.м. ОдесаСправа № 490/8888/24
Перша інстанція: суддя Гуденко О.А.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Турецької І.О.,

Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 5 грудня 2024р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2024р. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якому просив:

- скасувати постанову т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 майора Булика М.М. №449 від 21.06.2024р., якою позивача, було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17 000грн. за ч.3 ст.210-1 КУпАП;

- стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2 судовий сбір в сумі 605,6грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 21.06.2024р. т.в.о. начальником РТЦКСП м.Миколаєва майором ОСОБА_2 прийнято постанову за №449 від 21.06.2024р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17 000грн. за ч.3 ст.210-1 КУпАП за те, що відповідно до протоколу №449 від 17.06.2024р. близько о 15:00год. за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено адміністративне правопорушення вчинене громадянином ОСОБА_1 , яке полягає тому, що останній в особливий період, в порушення вимог ч.1 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», не мав при собі військово-облікових документів, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено на нього штраф у розмірі 17 000грн..

Позивач вважає, що відповідач грубо порушив процедуру притягнення до адміністративної, а саме приписи ч.1 ст.268 КУпАП та ст.277-2 КУпАП щодо належного повідомлення про розгляд адміністративної справи.

Посилаючись на вказане просив позов задовольнити.

Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 5 грудня 2024р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.

На підставі вказаного, судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач приймаючи оскаржувану постанову діяв правомірно та в межах чинних норм законодавства України, а позивачем не доведено протилежного.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду справи, що 17.06.2024р. відповідальним виконавцем адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП стосовно ОСОБА_1 .

Відповідно до вказаного протоку: 17.06.2024р. близько 12:00год. в м.Миколаїв, було виявлено адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_1 в особливий період, в порушення ч.6 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме встановлено, що ОСОБА_1 у період проведення мобілізації не мав при собі військово-облікового документа, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.

До протоколу додано копію паспорта, ідентифікаційного номера платника податків позивача. Від надання пояснень позивач відмовився згідно ст.63 Конституції України.

Права та обов`язки відповідно до ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП роз`яснено та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 10:00год. 21.06.2024р. в приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 , кабінет №7.

Позивач особисто розписався у графі протоколу після роз`яснення прав та щодо повідомлення про дату розгляду справи. Також особисто отримав другий примірник протоколу.

В подальшому, т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ОСОБА_2 прийнято постанову за №449 від 21.06.2024р., якою ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 17 000грн. за ч.3 ст.210-1 КУпАП за те, що відповідно до протоколу №449 від 17.06.2024р. близько о 15:00год. за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено адміністративне правопорушення вчинене громадянином ОСОБА_1 , яке полягає тому, що останній в особливий період, в порушення вимог ч.1 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», не мав при собі військово-облікових документів, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено на нього штраф у розмірі 17 000грн.

Також, як вбачається з матеріалів справи, того ж дня 17.06.2024р. позивачеві було вручено Повістку за №9/1269 про обов`язок з`явитися 18.06.2024р. о 09:00год. для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

18.06.2024р. представником позивача адвокатом Мартишко В.А. було складено заяву на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , в якій він повідомив, що 18.06.2024р. ОСОБА_1 не може з`явитись за повісткою, оскільки після того, як він 17.06.2024р. вийшов з ІНФОРМАЦІЯ_3 він звернувся за медичною допомогою до КНП Миколаївської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги», де йому діагностували перелом 6-7 ребер. В той же день позивача було госпіталізовано.

До повідомлення були надані копії медичних документів, копія повістки та копія ордеру представника позивача, адвоката Мартишко В.А. на представництво інтересів позивача. На цій заяві міститься відмітка ІНФОРМАЦІЯ_3 від 18.06.2024 року про отримання.

Не погодившись із вказаною постановою відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Перевіряючи правомірність прийняття постанови про накладення адміністративного стягнення, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує її протиправність та незаконність, в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч.1, 2 ст.7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу».

Приписами ст.65 Конституції України та ч.1 ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до положень ст.1 ЗУ «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України №64/2022від 24.02.2022р. у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України постановлено з 24.02.2024р. ввести в Україні воєнний стан. У подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України та такий воєнний стан діє і до теперішнього часу.

Отже, станом на 17.06.2024р., тобто на дату вчинення інкримінованого позивачеві адміністративного правопорушення, діяв особливий період.

Відповідно до ч.3 ст.210-1 КУпАП, вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті (порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію), в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з Указом Президента України №65/2022 від 24 лютого 2022р. «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан з 24 лютого 2022р., дія якого продовжується і який діє на час розгляду справи.

Так, відповідно до положень ч.2 ст.19 Конституції України, п.1 ч.2 ст.2 та ч.1 ст.7 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого має перевіряти чи діяли органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами ст.9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За правилами ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Положення ст.280 КУпАП встановлюють обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

У відповідності до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Приписами абз.5 ч.1 ст.1 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993р. №3543-XII (надалі - Закон №3543-XII) визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014р., коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014р. №303/2014 «Про часткову мобілізацію».

24.02.2022р. Верховною Радою України прийнято ЗУ «Про затвердження указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-ІХ, яким затверджено указ Президента України №64/2022 від 24.02.2022р. «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України та діє на теперішній час.

Відповідно до ч.6 ст.22 Закону №3543-XII, у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Відповідно до пп.10-1 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що є додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМУ від 30.12.2022р. №1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану, зокрема, мати при собі військово-обліковий документ разом з документом, що посвідчує особу, та пред`являти їх за вимогою уповноваженого представника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон.

За правилами ч.3 ст.210-1 КУпАП, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до ст.235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Як вбачається із матеріалів справи, що 17.06.2024р. ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції та виявлено, що у нього відсутність військово-облікового документа. Відсутність такого документа встановлено і під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, тобто 17.06.2024р.. При цьому, відсутність військово-облікового документа жодним чином не заперечив і позивач як під час складання протоколу стосовно нього, так і під час звернення до суду з цим позовом.

Аналізуючи вищевказані обставини справи та дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що в даному випадку дійсно наявний в діях позивача склад правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки він являється особою чоловічої статі у віці 40 років, та в порушення описаних вище норм законодавства України про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період не пред`явив на вимогу працівника поліції військово-обліковий документ.

Так, ч.6 ст.22 Закону №3543-XII передбачає обов`язок громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років у період проведення мобілізації (крім цільової) мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою поліцейського. Тобто, вказана норма передбачає обов`язок не лише мати військово-обліковий документ як такий, а мати відповідний документ при собі та пред`являти його за вимогою уповноважених осіб.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що протокол стосовно позивача складено у визначені законодавством строки (ст.254 КУпАП), а тому доводи позивача про недотримання відповідачем вказаної норми є хибними.

Положеннями ч.6 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено, що у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Отже, позивач як військово зобов`язана особа під час введення військового стану зобов`язаний був мати при собі військово-обліковий документ. Цього обов`язку він не виконав, що підтверджується наявними у справі доказами.

Що стосується посилань апелянта на те, що відповідачем було порушено процедуру притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки постанову винесено за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і розгляд справи не перенесено на інший день у зв`язку з повідомленням цієї особи про неможливість з`явитися на розгляд справи в зв`язку з госпіталізацією, то судова колегія вважає такі доводи позивач необґрунтованими, виходячи з наступного.

Так, спеціальні строки розгляду справ про правопорушення, передбачене ст.210-1 КУпАП, законодавцем не встановлені.

При цьому, приписами ст.277 КУпАП визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення №449 від 17.06.2024р., що особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, роз`яснено положення ст.63 Конституції України, його права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП, та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 10:00год. 21.06.2024р. за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказаний протокол особисто підписано ОСОБА_1 без будь-яких зауважень.

Аналізуючи вказане, судова колегія зазначає, що позивач був обізнаний з його правами та про дату, час і місце розгляду справи, клопотань про перенесення розгляду справи та/або залучення захисника не заявляв, у зв`язку з чим в уповноваженої особи відповідача не було перешкод розглянути справу 21.06.2024р. та, за наявності підстав, винести постанову у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

При цьому, судова колегія зазначає, що жодних заяв, повідомлень про неможливість ОСОБА_1 з`явитися за викликом на розгляд адміністративної справи 21.06.2024р. - позивачем не подавалося.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення у відповідності до положень ст.280 КУпАП уповноваженою особою відповідача було встановлено що:

- адміністративне правопорушення було вчинено гр. ОСОБА_1 , факт вчинення адміністративного правопорушення підтверджується Протоколом про адміністративне правопорушення від 17.06.2024р. за №449, в якому зафіксовано суть адміністративного правопорушення, навіть з фотофіксацією;

- вина особи підтверджується тим, що він не мав при собі військово-облікового документу в особливий період в порушення вимог ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у зв`язку з чим, зверненням, був переданий до органів Національної поліції, для доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_3 як громадянина, який вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст.210-1 КУпАП, та такого, що підлягає адміністративній відповідальності.

При цьому, судова колегія звертає увагу на те, що обставини незаконності, на думку позивача, затримання його працівниками поліції не є предметом дослідження в межах даного адміністративного позову.

Отже, враховуючи вище встановлене в контексті норм законодавства, судова колегія вважає, що в даному випадку т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 майора НОМЕР_1 ОСОБА_2 правомірно прийнято оскаржувану постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП, а позивачем не спростовано вказаного.

Відтак, враховуючи вищевказане та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в даному випадку відсутні законні підстави для задоволення позовних вимог.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

На підставі вказаного, колегія суддів зазначає, що викладені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311,315,316,322,325 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 5 грудня 2024р. залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді І.О. Турецька

О.В. Єщенко