Справа № 2а-17/2006
Суддя: Лисюк О. Д.
Дата ухвалення: 2006-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2а-17
ПОСТАНОВА Ім`ям України

28 вересня 2006 року Баришівський районний суд Київської області в складі

головуючого судді Лисюк О.Д.

при секретарі Ющенко ЛА.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Перемозької сільської ради, 3-я особа ОСОБА_2 про поновлення строку звернення до суду, визнання рішення виконавчого комітету незаконним, свідоцтво про право власності не дійсним,

встановив:

позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання незаконними рішення виконавчого комітету Перемозької сільської ради про наділ земельної ділянки під будівництво та дозвіл на завершення будівництвом будинку садибного типу в АДРЕСА_1 . Окрім того, ОСОБА_1 ставить питання про визнання незаконним свідоцтво про право власності на нерухоме майно видане на ім`я ОСОБА_2 . Перемозькою сільською радою.

В судовому засіданні представник позивачки Миколаєнко Микола Іванович заявлений позов своєї довірительки підтримав в повному об`ємі та пояснив суду, що за клопотанням педагогічного колективу Перемозької середньої школи та адміністрації радгоспу « Перемога», його довірительці ОСОБА_1 , яка працювала вчителем математики та фізики в даній школі, профспілковий комітет господарства, своїм рішенням від 14 квітня 1997 року надав дозвіл на передачу незакінченого будівництвом житлового будинку садибного типу за адресою АДРЕСА_1 . Після отримання даного дозволу, ОСОБА_1 та 3-я особа по справі ОСОБА_2 , які перебували у фактичних шлюбних відносинах, почали добудовувати будинок та погосподарські споруди. Проте, через певний проміжок часу, через відсутність документів на землю під будівництво, виконавчий комітет Перемозької сільської ради заборонив проводити роботи по добудові будинку.

Намагаючись уладнати питання виділення землі, ОСОБА_1 написала заяву до Перемозької сільської ради про виділення їй земельної ділянки 0.12 га що розташована в АДРЕСА_1 . Оскільки на той момент сторони проживали однією сім`єю, відносини були довірительними, то оформленням документів на землю займався ОСОБА_2 . Як наслідок цього, виконавчий комітет Перемозької сільської ради, своїм рішенням за № 28/3 від 27 червня 1997 року, дану земельну ділянку надав ОСОБА_2 . Про вказаний факт, ОСОБА_1 стало відомо лише на початку 2005 року, коли відносини в сім`ї різко зіпсувалися і вона вимушена була тимчасово переїхати до своїх батьків в село Гостролуччя Баришівського району з надією, що їхні стосунки покращають. Однак, надії ОСОБА_1 не здійснилися, більш того, ОСОБА_2 почав проживати в будинку з іншою жінкою.

30 вересня 2005 року виконавчий комітет Перемозької сільської ради своїм рішенням за № 40 надає ОСОБА_2 дозвіл на оформлення свідоцтва про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , а 11 жовтня 2005 року Перемозька сільська рада видає ОСОБА_2 свідоцтво про право власності на будинок.

Просить суд постановити рішення, яким визнати незаконними рішення № 28/3 від 27.06.1997 року, № 40 від 30.09.2005 року виконавчого комітету Перемозької сільської ради та визнати незаконним свідоцтво про право власності на нерухому майно видане Перемозькою сільською радою на ім`я ОСОБА_2 11 жовтня 2005 року.

Представник Перемозької сільської ради в судове засідання не з`явився , про день та час розгляду справи належним чином повідомлений. Одночасно, на адресу районного суду надійшов лист, яким сільська рада просить суд розглянути справу без участі її представника, погоджуючись із позовними вимогами позивачки ОСОБА_1 .

Третя особа по справі ОСОБА_2 заперечуючи проти заявленого позову суду пояснив, що із ОСОБА_1 вони познайомилися в 1995 році та почали проживати однією сім`єю в кімнаті гуртожитку с. Перемога, яку він відремонтував із власних будівельних матеріалів, що були на його земельній ділянці в м. Березань Київської області.

Наприкінці 1996 початку 1997 років, в селі надавали недобудовані будинки для місцевих жителів. Оскільки ОСОБА_1 працювала вчителем математики та фізики Перемозької середньої школи та потребувала постійного житла, і їй було легше отримати недобудову, вона звернулася з відповідним проханням до адміністрації радгоспу «Перемога» і її бажання було задоволене. По АДРЕСА_2 було 3 недобудови із яких: в одному, стіни були викладені до перекриття, в іншому - по вікна, а третій був майже розвалений. ОСОБА_1 було надано будинок АДРЕСА_3 , стіни якого були викладені по вікна.

Маючи певну кількість будівельних матеріалів та заручившись фінансовою підтримкою своєї матері, ОСОБА_2 розібрав стіни та хотів зводити інші, але на превеликий жаль, цегла невідомими особами була викрадена і будівництво припинилося.

На той час ОСОБА_2 дізнався про необхідність в перевезенні пасажирів із с. Перемога Баришівського району в м. Київ. Оскільки він працював водієм в АТП і здійснював перевезення людей, то звернувся до голови сільської ради з проханням надати йому також недобудований будинок для добудови і його прохання було задоволене. Йому надали будинок за АДРЕСА_1 , стіни якого були викладені до стелі.

Отримавши рішення сільської ради про надання земельної ділянки під забудову, ОСОБА_2 без будь-чиєї допомоги добудував будинок і 21.09.1999 року вони разом із ОСОБА_1 та її сином перейшли туди проживати . Однак, в зв`язку із небажанням позивачки бути господинею в будинку, її постійні « гульки» призвели до того, що він вимушений був попросити її залишити житло. В 2003 році ОСОБА_1 від нього пішла до своїх батьків в с. Гостролуччя, а він в даний момент проживає в будинку із іншою жінкою.

В судовому засіданні ОСОБА_2 повідомив, що Акт державної прийомки в експлуатацію його домоволодіння, а також рішення Перемозької сільської ради № 40 від 30.09.2005 року « Про дозвіл на оформлення свідоцтва про право власності» ; свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 11.10.2005 року та ряд інших документів на свій будинок, він побачив лише в суді. Ні з якими заявами з приводу отримання свідоцтва на право власності, він не звертався.

Просить суд визнати адміністративний позов ОСОБА_1 таким, який заявлений безпідставно.

Представник 3-ї особи адвокат Чейчук Микола Васильович повністю підтримав думку свого довірителя.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи суд вважає, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних міркувань.

Судом встановлено, що наказом № 15 по відділу освіти виконкому Баришівської районної Ради народних депутатів від 18 серпня 1994 року ОСОБА_1 була призначена на посаду вчителя математики і фізики Перемозької середньої школи із 15 серпня 1994 року. Отримавши призначення, разом із сином переїхали в с. Перемога Баришівського району де поселилися в гуртожитку на той час радгоспу « Перемога». Через певний період часу, ОСОБА_1 познайомилася із ОСОБА_2 та почали проживати разом однією сім`єю. Наприкінці 1996 початку 1997 років, в зв`язку з масовим розкраданням будівельних матеріалів із недобудованих будинків по АДРЕСА_1 , адміністрацією радгоспу « Перемога» було прийняте рішення про передачу 3-х таких недобудов місцевим жителям с. Перемога .

Рішенням профспілкового комітету радгоспу « Перемога» села Перемога Баришівського району Київської області від 16 квітня 1997 року, було дозволено здійснити передачу незакінченого будівництвом житлового будинку присадибного типу вчителю фізики і астрономії Перемозької середньої школи ОСОБА_1 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Отримавши відповідне рішення, ОСОБА_3 та Румянцев спочатку розібрали до вікон стіни недобудованого будинку, а потім почали будівництво будинку повністю заново. При цьому, майже всю роботу по будівництву, робив відповідач Румянцев, а ОСОБА_1 виконувала господарську роботу.

Оскільки невирішеним залишалося питання закріплення за будинком землі, то ОСОБА_2 звернувся до Перемозької сільської ради з проханням виділення земельної ділянки під забудову в АДРЕСА_1 розміром 0.12 га.

27 червня 1997 року всупереч вимогам пункту 34 статті 26 Закону України « Про місцеве самоврядування в Україні » від 21 травня 1997 року , який встановлює, що регулювання земельних відносин відноситься виключно до компетенції сільських рад, а не їх виконавчих комітетів, виконавчий комітет Перемозької сільської ради приймає рішення за № 28/3 про виділення ОСОБА_2 земельної ділянки під забудову в АДРЕСА_1 .

Твердження в цій частині свідка ОСОБА_4 про те, що заяву на виділення землі ОСОБА_2 не писав, не спростовуються матеріалами справи.

Суд вважає, що виділення ОСОБА_2 земельної ділянки по АДРЕСА_1 було проведено з порушенням чинного законодавства. Однак, суд звертає свою увагу на те, що відповідно до ч.2 статті 99 КАСУкраїни, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що право ОСОБА_1 виконавчим комітетом Перемозької сільської ради було порушено ще в 1997 році , однак за захистом порушеного права, вона звернулася лише в 2006 році, тобто через 9 років. Будь-яких доводів поважності перебігу строку позовної давності ОСОБА_1 в суді не навела. Тому, суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 в задоволені її позовних вимог в частині поновлення строку на звернення до суду та визнання рішення виконавчого комітету Перемозької сільської ради незаконним, в зв`язку з пропуском перебігу позовної давності.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання незаконними рішення Перемозької сільської ради № 40 від 30.09.2005 року « Про дозвіл на оформлення свідоцтва про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами» , свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11.10.2005 року видане Перемозькою сільською радою, суд вважає, що дані вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного.

У відповідності із спи.328 ЦК України, право власності надувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із право чинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Право власності припиняється у разі відмови власника від права власності ( п.2 ст.346 ЦК України)

В судовому засіданні встановлено, і про це категорично стверджує відповідач ОСОБА_2 , що він особисто не звертався ні до сільської ради, ні до Баришівського бюро технічної інвентаризації з приводу оформлення та видачі йому свідоцтва про право власності на будинок, який розташований по АДРЕСА_1 . Яким чином і за чиєю ініціативою було проведено виготовлення документів йому не відомо.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 , на той час голов і Перемозької сільської ради стверджував, що ОСОБА_2 особисто звертався до нього з письмовою заявою про дачу дозволу на приватизацію будинку по АДРЕСА_1 . Однак, документально підтвердити свої твердження та надати суду письмову заяву відповідача, ОСОБА_5 не зміг. Таким чином, суд приймає за основу пояснення ОСОБА_2 та вважає, що рішення Перемозької сільської ради Баришівського району № 40 від 30.09.2005 року видане без правової підстави та є незаконним. На підставі даного рішення, Баришівське бюро технічної інвентаризації виготовило та внесло в державний, реєстр свідоцтво про право власності на нерухоме майно, яке на думку суду є також незаконним, оскільки дане право набуте не правомірно.

Окрім пояснення сторін, показів свідків, встановлене судом підтверджується матеріалами даної справи в своїй сукупності:

-копією виписки з протоколу № 4 засідання профкому радгоспу « Перемога» села Перемога Баришівського району Київської області від 16 квітня 1997 року;

-копією наказу № 15 по відділу освіти виконкому Баришівської ради народних депутатів від 18 серпня 1994 року;

-копією з реєстру прав власності на нерухому майно;

-копією про реєстрацію права власності на нерухоме майно;

-копією акту державної прийомки в експлуатацію індивідуального домоволодіння;

-копією рішення Перемозької сільської ради № 40 від 30.09.2005 року;

-копією рішення виконавчого комітету Перемозької сільської ради № 28/3 від 27 червня 1997 року « Про будівництво індивідуальних житлових будинків»;

-копією свідоцтва про право власності на житло;

іншими матеріалами справи.

Керуючись ст.ст.10,11, ч.2 ст.99, ст.ст. 159 - 163, ч КАСУ, ст.328, п.2 ст.346 ЦК України, суд -

Постанов ив:

адміністративний позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Перемозької сільської ради, 3-я особа ОСОБА_2 про поновлення строку звернення до суду, визнання рішення виконавчого комітету незаконним, свідоцтво про право власності не дійсним , задовольнити частково.

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на звернення до суду про визнання рішення № 28/3 від 27 червня 1997 року виконавчого комітету Перемозької сільської ради незаконним.

Визнати незаконним рішення Перемозької сільської ради № 40 від 30.09.2005 року « Про дозвіл на оформлення свідоцтва про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 .»

Визнати незаконним видане ОСОБА_2 11.10.2005 року Перемозькою сільською радою свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до 28 жовтня 2006 року через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції, або в порядку п.5 ст. 186 КАСУ.

Суддя: О.Д.Лисюк