Справа № 280/5988/24
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2025-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

З ПИТАНЬ ВСТАНОВЛЕННЯ СУДОВОГО КОНТРОЛЮ ЗА ВИКОНАННЯМ СУДОВОГО РІШЕННЯ

20 лютого 2025 рокуСправа № 280/5988/24 м. Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Татаринова Д.В., перевіривши заяву ОСОБА_1 , яку подано у порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Запорізького апеляційного суду, Державної судової адміністрації України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Запорізького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа № 280/5988/24 за позовом ОСОБА_1 до Запорізького апеляційного суду, Державної судової адміністрації України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26 вересня 2024 року по справі №280/5988/24 позовні вимоги задоволено.

Вказаним судовим рішенням:

- визнано протиправними дії Запорізького апеляційного суду щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року із застосуванням статті 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік";

- стягнуто з Запорізького апеляційного суду на користь ОСОБА_1 , недоплачену суддівську винагороду за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року включно у розмірі 711 091,63 грн. з відрахуванням з цієї суми обов`язкових податків та зборів;

- визнано протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо незабезпечення фінансування виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року у розмірі 711 091,63 грн.;

- зобов`язано Державну судову адміністрацію України здійснити фінансування Запорізькому апеляційному суду коштів для проведення виплати ОСОБА_1 недоплаченої суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року у розмірі 711 091,63 грн.;

- допущено до негайного виконання рішення суду у частині стягнення з Запорізького апеляційного суду на користь ОСОБА_1 недоплаченої суддівської винагороди у межах суми стягнення за один місяць.

Проте, як судом встановлено пізніше, у абзаці третьому резолютивної частини вищезазначеного рішення допущена помилка в частині зазначення по батькові позивача, а саме, замість « ОСОБА_2 » зазначено « ОСОБА_3 ».

Ухвалою суду від 30 вересня 2024 року виправлено описку у судовому рішенні, а саме абзац третій резолютивної частини рішення в адміністративній справі № 280/5988/24 викладено в наступній редакції: «…Стягнути з Запорізького апеляційного суду (69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 62, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), недоплачену суддівську винагороду за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року включно у розмірі 711 091,63 грн. з відрахуванням з цієї суми обов`язкових податків та зборів…».

05 листопада 2024 року позивачу видано виконавчі листи.

18 листопада 2024 року від позивача до суду надійшла заява, відповідно до якої він просить суд виправити описки в рішенні суду від 26 вересня 2024 року по справі 280/5988/24 в частині зазначення вірного поштового індексу позивача, вірного місцезнаходження одного із відповідачів (Запорізького апеляційного суду), а також, в резолютивній частині ухвали Запорізького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року в адміністративній справі № 280/5988/24 в частині зазначення, в якому судовому рішенні викладено в іншій редакції третій абзац резолютивної частини.

Ухвалою суду від 19 листопада 2024 року вищезазначену заяву позивача задоволено.

19 лютого 2025 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 подана в порядку, передбаченому статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в якій остання, зокрема, просить суд встановити судовий контроль за виконанням рішення Запорізького окружного адміністративного суду у справі №280/5988/24, зобов`язати суб`єкта владних повноважень (боржника) - Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подати звіт про виконання судового рішення у справі № 280/5988/24 від 26 вересня 2024 року , встановити відповідний строк для цього один місяць.

Розглянувши заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до статей 129, 129-1 Конституції України обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Аналогічна норма закріплена в статті 370 КАС України, згідно з якою судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Тобто, рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи, що забезпечується через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, на підставі аналізу статей 3, 8, частин 1 та 2 статті 55, частин 1 та 2 статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статями 14, 370 КАС України.

З метою забезпечення виконання судового рішення статтями 382, 382-1, 382-3 КАС України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення:

1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду;

2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, згідно з положеннями частини 1 статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.

Частиною 2 статті 382-2 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Аналіз зазначених положень дає підстави для висновку про те, що встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є заходом превентивного впливу на відповідача у справі з метою своєчасного виконання своїх зобов`язань у межах відповідної справи.

Тобто, зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов`язком.

Аналогічна правова позиція підтверджується практикою Верховного Суду, що викладена у додатковій постанові у справі № 235/7638/16-а від 31 липня 2018 року та ухвалах від 10 грудня 2018 року у справі № 807/2358/15 та від 17 жовтня 2019 року у справі № 826/12592/14.

Судом встановлено, що з урахуванням положень статті 382 КАС України до суб`єктів владних повноважень, не на користь яких ухвалене судове рішення, та які за ухвалою суду внаслідок невиконання судового рішення у справі № 280/5988/24 можуть бути зобов`язані судом подати звіт про звіт про його виконання належать: Запорізький апеляційний суд та Державна судова адміністрація України.

В той же час, у поданій до суду заяві ОСОБА_1 просить суд встановити судовий контроль шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень (боржника) - Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подати звіт про виконання судового рішення у справі № 280/5988/24 від 26 вересня 2024 року, встановити відповідний строк для цього один місяць.

В той же час, Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у розумінні положень статей 382, 382-1, 382-3 КАС не належить до переліку суб`єктів владних повноважень, у відношенні яких суд має право постановити ухвали про подання у встановлений судом строк звіту про виконання судового рішення по справі № 280/5988/24.

Зважаючи на вказане, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення заяви позивача по справі про встановлення судового контролю у порядку статті 382 КАС України.

Таким чином, враховуючи вище викладені норми законодавства та з`ясовані судом обставини, а також оцінивши докази, які містяться у матеріалах справи, суд дійшов висновку щодо необґрунтованості поданої заяви, та як наслідок відсутності підстав для її задоволення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 241, 243, 248, 382, 382-1, 382-3 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі №280/5988/24.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її підписання, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Ухвалу складено та підписано 20 лютого 2025 року.

Суддя Д.В. Татаринов