Справа № 381/162/25
Суддя: Соловей Г. В.
Дата ухвалення: 2025-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі: Головуючого судді Соловей Г.В.,

з участю секретаря Гапонюк І.В.,

за участю представника позивача Гірченко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Фастів Київської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Гірченко О.А. звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. В позові посилається на те, що 02.01.2025 року після затримання та доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_2 для перевірки документів, позивачу в приміщенні цього ІНФОРМАЦІЯ_2 було повідомлено про постанову № 2/25 у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, якою на позивача накладено штраф в розмірі 25 500 грн, начебто його відмову в проходженні військово-лікарської комісії під супроводом представників ІНФОРМАЦІЯ_2 . Але самої постанови йому вручено не було, як і не було складено жодного протоколу. Позивач не відмовлявся від проходження ВЛК та просив надати йому можливість пройти ВЛК в порядку п.2.6.8 Наказу № 402 так, як при ньому не було медичних документів та пройти за місцем свого проживання в місті Фастові.

Складання протоколу про адміністративне правопорушення відбулося з порушенням, оскільки позивач не має підстав для постановлення на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_3 не наділений повноваженнями притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Так, відповідачем були перевищенні свої повноваження щодо вимоги примусу пройти позивача ВЛК та утримання позивача в приміщенні зазначеного ІНФОРМАЦІЯ_2 понад три години.

Просив скасувати постанову у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та закрити провадження по адміністративній справі.

Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13.01.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи до суду.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13.01.2025 року витребувано від ІНФОРМАЦІЯ_4 матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

05.02.2025 через електронну пошту Фастівського міськрайонного суду надійшов Відзив на позовну заяву ОСОБА_1 в якому зазначено, що відповідач категорично не погоджується із твердженням та доводами викладеними в позовній заяві і повністю їх заперечує. Просили залишити постанову без змін, а в позовну заяву без задоволення. До відзиву надано Справу № 2/25 про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

17.02.2025 року через канцелярію Фастівського міськрайонного суду надійшла Відповідь на відзив, де зазначено, що відзив не містить належних обґрунтувань та заперечень щодо змісту позовної заяви. Фактично зазначено перелік нормативних документів. Також, справа про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не складалася, акт про відмову від повістки не складався, протокол не складався, не надано було права на захист, не роз`яснено права позивача. Позивачем не було здійснено підпису в жодному документі, що підтверджує про підробку його підпису. Фактично відповідач сфальсифікував матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. За таких обставин позивач категорично не погоджується з відповідачем та просить позов задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав зазначених в позові та відповіді на відзив.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_5 в судове засідання не з`явився, в поданому до суду Листі від 17.12.2024 року просили справу слухати у відсутність їх представника у зв`язку з необхідністю постійного юридичного супроводу мобілізаційних заходів.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов наступного висновку.

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як вбачається з матеріалів справи 02 січня 2025 року тво.начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковник ОСОБА_2 винесла постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № 2/25 якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, і накладено на нього штраф в розмірі 25500,00 грн.

За змістом цієї постанови, 02 січня 2025 року під час проведення заходів оповіщення працівниками ІНФОРМАЦІЯ_6 та перевірки документів біля метро «Арсенальна» в м. Києві гр. ОСОБА_1 працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 виписали та вручили повістку від 02.01.2025 року для виклику до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження ВЛК на 11 годину 00 хвилин 02.01.2025 року, оскільки попередньо було встановлено, що військовозобов`язаний громадянин ОСОБА_1 обов`язковий медичний огляд військово-лікарською комісією не проходив упродовж останніх років. Прибувши до ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_1 було надано направлення № 2 від 02.01.2025 та картка обстеження та медичного огляду на проходження військово-лікарської комісії. ОСОБА_1 заявив про відмову від проходження ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 02 січня 2025 року, про що написав Заяву від 02.01.2025 року та працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 було складено відповідний Акт про відмову в проходженні військово-лікарської комісії від 02.01.2025 року, чим порушив ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів Справи №2/25 про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 , 02 січня 2025 року ст. офіцером адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_6 , капітаном ОСОБА_3 складено Протокол № 2/25 від 02.01.2025 року про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

За змістом цього протоколу, 02 січня 2025 року під час проведення заходів оповіщення працівниками ІНФОРМАЦІЯ_6 та перевірки документів біля метро «Арсенальна» в м. Києві гр. ОСОБА_1 працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 виписали та вручили повістку від 02.01.2025 року для виклику до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження ВЛК на 11 годину 00 хвилин 02.01.2025 року, оскільки попередньо було встановлено, що військовозобов`язаний громадянин ОСОБА_1 обов`язковий медичний огляд військово-лікарською комісією не проходив упродовж останніх років. Прибувши до ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_1 було надано направлення № 2 від 02.01.2025 та картка обстеження та медичного огляду на проходження військово-лікарської комісії. ОСОБА_1 заявив про відмову від проходження ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 02 січня 2025 року, про що написав Заяву від 02.01.2025 року та працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 було складено відповідний Акт про відмову в проходженні військово-лікарської комісії від 02.01.2025 року.

В протоколі містяться підписи ОСОБА_1 про роз`яснення ст. 63 Конституції України.

02.01.2025 року ОСОБА_1 надано направлення на ВЛК для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації, в особливий період.

Згідно Картки обстеження та медичного огляду 292924 від 02.01.2024 року ОСОБА_1 пройшов медичне обстеження у лікаря хірурга, відомості про проходження огляду в інших лікарів відсутні.

В подальшому ОСОБА_1 відмовився від проходження ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що вказав у заяві, яку написав власноруч.

Згідно Акту про відмову в проходженні ВЛК від 02.01.2025 року складеного ст. офіцером мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 ст. лейтенант ОСОБА_4 в присутності свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про те, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 відмовився від отримання направлення на проходження ВЛК та ставити власноруч підпис в розписці. ОСОБА_1 запрошується на 02.01.2025 року на 15 годину 00 хвилин в ІНФОРМАЦІЯ_8 для складання протоколу про адміністративне правопорушення. Від підпису в Акті та надані пояснень ОСОБА_1 відмовився.

Згідно Повістки № 020/25 004 ОСОБА_1 належить з`явитися за адресою АДРЕСА_1 , 2 січня 2025 року о 11 годині з метою звірки даних / проходження медичної комісії.

Згідно Акта про відмову від отримання повістки від 02.01.2025 року ОСОБА_1 відмовився від отримання повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_6 у зв`язку з не бажанням. Текст повістки про явку на 11 годину 02 січня 2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_6 було доведено (озвучено) о 09.30 02.01.2025 року.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_1 під час вручення направлення на ВЛК останній відмовився від отримання та проходження медичного огляду, що є порушення абзацу 4 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні з 24 лютого 2022 року й донині діє особливий період в умовах правового режиму воєнного стану, тому за порушення в особливий період правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачена адміністративна відповідальність за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Факт відмови від проходження ВЛК підтверджено в судовому засіданні представником позивача, який зазначив, що позивач не відмовляється від проходження ВЛК але за місцем свого проживання.

Крім того, ОСОБА_1 на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 складено письмову заяву про відмову від проходження ВЛК в якій зазначив, що немає при собі медичних лікарських документів.

Також з протоколу про адміністративне правопорушення №2/25 від 02 січня 2025 року вбачається, що громадянину ОСОБА_1 було повідомлено про розгляд справи про адміністративне правопорушення о 15 год. 00 хв. 02 січня 2025 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 , кабінет № 14 В.

02 січня 2025 року тво. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковник ОСОБА_2 проведено розгляд справи про адміністративне відносно ОСОБА_1 та винесла постанову відносно останнього за ч.3 ст. 210-1 КУпАП і накладено на нього штраф в розмірі 25500,00 грн.

Згідно рішення районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, ОСОБА_1 було направлено на проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, так як останній підлягав переосвідченню (згідно відомостей Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів).

Згідно п.69 «Порядку проведення призову громадянина військову службу під час мобілізації, на особливий період», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024р. №560, особи, які не проходили медичний огляд або в яких закінчився строк дії рішення (постанови) про придатність до військової служби, направляються на військово-лікарську комісію. Під час вручення направлення на ВЛК останній відмовився від проходження медичного огляду, що є порушення абзацу 4 частини 1 стані 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким встановлено, що громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Дану відмову було зафіксовано в заяві яка була додана до протоколу від 02.01.2025 року, що підтверджує порушення вимог абзацу 4 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», за порушення якого, передбачена адміністративна відповідальність за частиною 3 статті 210-1КУпАП. Про розгляд справи був завчасно повідомлений, клопотань про перенесення розгляду справи не надходило. Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні з 24лютого 2022 року й донині діє особливий період в умовах правового режиму воєнного стану, тому за порушення в особливий період Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачена адміністративна відповідальність за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Враховуючи, що громадянин ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП, підполковником ОСОБА_2 постановлено накласти на правопорушника адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 25500 грн.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Частиною 1 ст.210-1КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частиною 3 ст.210-1КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Положеннями ст.1Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Таким чином, в Україні діє особливий період.

Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» та відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-IX від 24 лютого 2022 року, у зв`язку із військовою агресією РФ, в Україні введено воєнний стан із 05.30 години 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та діє до теперішнього часу.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 №303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом ПрезидентаУкраїни від24.02.2022№64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.

Відповідно до Указу Президента України №69/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №7113 від 03 березня 2022 року, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-XII від 21 жовтня 1993 року оголошено загальну мобілізацію, в тому числі і на території Київської області.

Положеннями абз. 4 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.

Згідно із абзацем п`ятим статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період, це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку, щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Положеннями абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Частиною 1 статті 4Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Згідно із вимогами ч. 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560.

Відповідно до п. 68, п. 69 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, у мирний час під час визначення призначення резервіста або військовозобов`язаного на особливий період та включення його до складу військових команд для комплектування військових частин (установ) вони проходять медичний огляд, за результатами якого таким особам оформляється довідка з висновком щодо придатності до військової служби. Строк дії такої довідки становить п`ять років. Придатним до військової служби резервістам та військовозобов`язаним вручається мобілізаційне розпорядження. Резервісти та військовозобов`язані, які в мирний час були призначені на комплектування військових частин (установ) з врученням мобілізаційних розпоряджень під час мобілізаційного розгортання Збройних Сил та інших військових формувань, призиваються на військову службу під час мобілізації, на особливий період за результатами раніше пройдених медичних оглядів та їх опитування про наявність або відсутність скарг на стан здоров`я. Резервісти або військовозобов`язані, у яких відсутні скарги на стан здоров`я, на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду не направляються.

Особи, які не проходили медичний огляд або в яких закінчився строк дії рішення (постанови) про придатність до військової служби, направляються на військово-лікарську комісію.

Порядок №560 визначає процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів; процедуру перевірки військово-облікових документів громадян, уточнення персональних даних військовозобов`язаних та резервістів та внесення відповідних зміну військово-облікові документи; процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення; організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби (пункт 1).

Відповідно до п. 74 Порядку №560 резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.

Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис.

Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

На даний час порядок проходження медичного огляду встановлений Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим Наказом Міністерства Оборони України від 14.08.2008 №402.

Обов`язковість проходження медичного огляду особами, в яких закінчився строк дії рішення (постанови) про придатність до військової служби закріплений у ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», якою визначено, що громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Таким чином, під час здійснення заходів, направлених на виконання вимог Указу Президента щодо проведення загальної мобілізації та організації призову військовозобов`язаних громадян на військову службу під час мобілізації в особливий період, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки наділені повноваженнями проводити медичний огляд військовозобов`язаних для визначення їх придатності до військової служби.

Так само і військовозобов`язані громадяни, у відповідності з діючими положеннями законодавства, зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

При цьому, порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, передбачені виключні обмеження щодо направлення на медичний огляд лише стосовно наступної категорії осіб: які звернулися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки з заявою про надання відстрочки - до прийняття у відношенні них рішення відповідною комісією (п. 63 Постанови); які не проходили медичний огляд або в яких закінчився строк дії рішення (постанови) про придатність до військової служби, направляються навійськово-лікарську комісію (п. 69 Порядку).

За встановлених фактичних обставин справи та з урахуванням релевантних джерел права суд дійшов таких висновків.

Позивач фактично відмовився від проходження військово-лікарської комісії та не пройшов її до теперішнього часу, тобто не усунув правопорушення та не надав доказів, про те, що він звільнений від військової служби.

Безпідставна відмова (ухилення) від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби є порушенням законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зокрема ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Таке порушення вчинене позивачем в особливий період.

Суд вважає, що дії особи щодо ухилення (відмови) від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. А тому, дії позивача кваліфіковані відповідачем правильно.

Суд відхиляє аргументи позивача та його представника, викладені в позовній заяві та у відповіді на відзив, зокрема, про незаконність затримання і доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_6 , оскільки вони об`єктивно не спростовують зазначені в постанові обставини, а саме те, що правопорушник до теперішнього часу не пройшов військово-лікарську комісію.

Посилання представника позивача на те, що ОСОБА_1 будь-яких заяв не писав і підпис в складених документах не позивача, не може бути прийнято судом так, як не підтверджено належними доказами.

Щодо зазначених стороною позивача інших підстав для скасування постанови, суд вважає, що такі підстави ні чим об`єктивно не підтверджуються та навпаки спростовуються наданими стороною відповідача доказами.

Додатково слід зазначити, що ОСОБА_1 до теперішнього часу не подавав до правоохоронних органів жодних заяв про вчинення відносно нього кримінального правопорушення стосовно незаконного затримання.

Таким чином жодних законних та обґрунтованих підстав для звільнення позивача від адміністративної відповідальності та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення судом не встановлено, оскільки факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення підтверджений належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Відповідно до висновку Верховного Суду у постанові від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18,розтлумачено сутність принципу змагальності та неможливість застосування учасником справи концепції «негативного доказу» для обґрунтування власної позиції. Так, Верховний Суд зазначив, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. У свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності.

Таким чином, суд доходить висновку, що саме позиція та докази сторони відповідача є більш переконливими та об`єктивними для суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Ураховуючи викладене, суд приходить до обґрунтованого висновку, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення відповідає вимогам КУпАП, винесена на підставі та в межах повноважень, наданих відповідачу, за наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, а отже є законною. У зв`язку з цим у задоволенні позову слід відмовити.

За змістом ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору.

Зважаючи у задоволенні позову, судові витрати позивача відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1, 2, 5, 9, 73-79, 90, 121, 139, 241-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності залишити без задоволення.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення проголошено 24 лютого 2025 року.

Головуючий суддя Г.В.Соловей