Справа № 520/10675/24
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2025-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2025 р. Справа № 520/10675/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.06.2024, головуючий суддя І інстанції: Білова О.В., м. Харків, по справі № 520/10675/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровськй області, головного управління Пенсійного фонду в Харківській області, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії від 22.11.2023 № 22;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 24.10.1980 по 19.11.1981, з 23.03.1982 по 08.05.1982, з 02.08.1982 по 10.10.1985, з 11.10.1985 по 18.10.1988, з 01.11.1988 по 12.01.1989, з 25.01.1989 по 12.08.1990, з 15.08.1990 по 01.03.1991, з 15.06.1991 по 12.03.1992, з 01.11.1997 по 31.12.2003 та з 01.01.2004 по 10.11.2004;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 23.11.2023 та провести відповідні виплати.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.06.2024 року адміністративаний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 від 22.11.2023 № 22.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком від 16.11.2023 з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд.26, м. Дніпро, 49094, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суму сплаченого судового збору в розмірі 484,48 грн (чотириста вісімдесят чотири гривні 48 копійок).

Позивач, не погодившись з вищевказаним рішенням суду в частині задоволення позову про зобов`язання повторно розглянути зачяву про призначення пенсії та відмовою в задоволенні позову, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.06.2024 скасувати та ухвалити нове рішення, яким зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головне управління Пенсійного фонду в Харківській області зарахувати до стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 24.10.1980 по 19.11.1981, з 23.03.1982 по 08.05.1982, з 02.08.1982 по 10.10.1985, з 11.10.1985 по 18.10.1988, з 01.11.1988 по 12.01.1989, з 25.01.1989 по 12.08.1990, з 15.08.1990 по 01.03.1991, з 15.06.1991 по 12.03.1992, з 01.11.1997 по 31.12.2003 та з 01.01.2004 по 10.11.2004. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 23.11.2023 та провести відповідні виплати.

В обгрунтування апеляційної скарги представник позивачки посилався на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, невідповідності висновків викладених у рішенні суду обставинам справи. Замість зобов`язання зарахувати періоди роботи, а також призначити пенсію за віком, суд вирішив зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву з урахуванням висновків суду. Обраний судом спосіб захисту є неефективним та може призвести до повторного порушення прав апелянта.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (упордку письмового провадження).

Згідно з ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи (в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів вислухавши суддю доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, првильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується в суді апеляційної інстанції, що 16.11.2023 позивачка повторно звернулася із заявою до територіальних органів Пенсійного фонду України про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 22.11.2023 № 22 позивачці відмовлено у призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу. До загального стажу не зараховано періоди роботи по трудовій книжці НОМЕР_2 від 24.10.1980, оскільки зазначене дошлюбне прізвище в трудовій книжці позивачки не відповідає прізвищу у свідоцтві про шлюб заявниці. Позивачка вважає вказане рішення протиправним, у зв`язку з чим звернулася до суду.

Задовольняючи позов частково та відмовлячи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що належним способом захисту прав позивачки є скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 22.11.2023 № 22 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком від 16.11.2023 з урахуванням висновків суду.

Колегія суддів погоджується з вищевказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідачами рішення суду першої інстанції не оскаржується, а позивачка оскаржує рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії та відмови в задоволенні позовних вимог. Отже в межах розгляду цієї справи судом апеляційної інстанції надається правова оцінка висновкам суду першої інстанції у наведеній частині.

При цьому, ухвалою Другого апеляційного суду від 07.11.2024 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою відповідача було відмовлено.

За таких обставин колегія суддів не надає оцінку рішенню суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 від 22.11.2023 № 22.

Як вбачається з матеріалів справи, єдиною підставою для відмови позивачці у призначенні пенсії за віком було те, що позивачці не вистачає страхового стажу для призначення пенсії у зв`язку з тим, що пенсійним органом до загального стажу не зараховано всі періоди роботи по трудовій книжці НОМЕР_3 від 24.10.1980, оскільки зазначене дошлюбне прізвище в трудовій книжці ( ОСОБА_2 ) не відповідає прізвищу в свідоцтві про шлюб заявниці ( ОСОБА_3 ).

Посилання відповідача в оспорюваному рішенні на неправильність зазначення виключно дівочого прізвища позивачки, суд першої інстанції розцінив як прояв надмірного формалізму з огляду на підтвердження дійсного станом на день звернення до пенсійного органу прізвища позивачки.

Водночас, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (Відповідач 1), відмовивши з формальних причин у зарахуванні стажу позивачки відповідно до трудової книжки НОМЕР_3 від 24.10.1980, не досліджував періоди роботи та не обраховував стаж позивачки, щодо якого наявні записи у вказаній трудовій книжці, не надавав оцінки наданим позивачкою разом із заявою документам.

У відповідності до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно ч. 2 ст. 24 наведеного Закону страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У відповідності до п. 4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб:

реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;

уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;

проводить опитування свідків для підтвердження стажу відповідно до пунктів 17-19 Порядку підтвердження наявного стажу роботи. Опитування свідків проводиться згідно із пунктом 12 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії;

повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;

надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку;

повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації.

Як установлено пунктом 4.7 розділу IV Порядку №22-1, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до ПФУ (пункт 39 Порядку № 22-1).

Зміст наведених правових норм свідчить, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії за віком, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб в установленому порядку. Водночас рішення за результатами розгляду заяви приймається на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Отже, виходячи з приписів наведених норм на органи Пенсійного фонду України покладені повноваження щодо обрахунку наявного стажу та перевірку наданих документів в підтвердження відповідного стажу роботи.

За таких обставин, без установлення відповідності позивача всім критеріям, які дають йому право на призначення пенсії за віком, у тому числі й щодо наявності у нього відповідного страхового стажу не менше 29 років, зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача певного періоду, який ним по суті не розглядався, не є правильним способом захисту прав особи, яка претендує на призначення пенсії.

Ваказані всиновки відповідають позиції Верховного Суду, наведеній у постанові від 31.01.2025 року за № 120/8471/23.

З огляду на те, що відповідач не розраховував та не перевіряв наявний у позивача стаж згідно трудової книжки НОМЕР_4 від 24.10.1980 року, пославшись на неналежне її оформлення, то за таких обставин суд не наділений повноваженнями щодо обрахунку стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, оскільки в силу ч. 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» таким повноваженнями наділені органи ПФУ, з огляду на що суд не може перебирати повноваження пенсійного органу щодо проведення такого обрахунку та визначення достатності відповідного стажу.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що належним способом захисту прав позивачки є зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком від 16.11.2023, з урахуванням висновків суду щодо відсутності впливу помилки в написанні дівочого прізвища на можливість зарахування стажу позивачки за вказаною трудовою книжкою.

Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обгрунтоване рішення із дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновку суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні привовідносини, чи порушено норми процесуального права.

При прийнятті рішення у даній спрваі суд врахував позицію Європейского суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обгрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щоло рбгрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обгрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обгрунтування, що випливає зі статті6 Конвенції, може бути визначено тольки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 виновку № 11(2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обгрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обгрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обгрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для детальної відповіді на такі доводи.

Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Відповідно до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.06.2024 року без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріальногь і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.06.2024 по справі № 520/10675/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.М. Макаренко
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова