Справа № 120/16853/24
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2025-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/16853/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Воробйова Інна Анатоліївна

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

20 лютого 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Граб Л.С. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової служби України на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 19 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «ДАСК-ЦЕНТР» до Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними дій,

В С Т А Н О В И В :

Приватне підприємство «ДАСК-ЦЕНТР» звернулось до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування наказу від 22.10.2024 року №753 «Про затвердження Реєстру великих платників податків на 2025 рік», визнання протиправними дій.

Одночасно із позовом позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом:

1) зупинення дії пункту 1 Наказу Державної податкової служби України від 22.10.2024 року №753 «Про затвердження Реєстру великих платників податків на 2025 рік» в частині включення Приватного підприємства «ДАСК-ЦЕНТР» (53020, Вінницька область, місто Вінниця, вул. Артинова архітектора, будинок 12, ) до Реєстру великих платників податків на 2025 рік та закріплення його за Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків;

2) заборони Державній податковій службі України вчиняти будь-які дії щодо зміни основного та неосновного місця обліку Приватного підприємства «ДАСК ЦЕНТР» (53020, Вінницька область, місто Вінниця, вул. Артинова архітектора, будинок 12, ) і переведення його на облік в інший орган податкової служби;

3) заборони Центральному міжрегіональному управлінню ДПС по роботі з великими платниками податків вчиняти будь-які дії щодо взяття на облік Приватного підприємства «ДАСК-ЦЕНТР» (53020, Вінницька область, місто Вінниця, вул. Артинова Архітектора, будинок 12, );

4) заборони Головному управлінню ДПС у Вінницькій області вчиняти будь - які дії щодо зняття з обліку Приватного підприємства «ДАСК-ЦЕНТР» (53020, Вінницька область, місто Вінниця, вул. Артинова архітектора, будинок 12, ).

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 19 грудня 2024 року заяву про забезпечення позову задоволено частково. Зупинено дію пункту 1 Наказу Державної податкової служби України від 22.10.2024 року №753 «Про затвердження Реєстру великих платників податків на 2025 рік» в частині включення Приватного підприємства «ДАСК-ЦЕНТР» (53020, Вінницька область, місто Вінниця, вул. Артинова Архітектора, будинок 12, ) до Реєстру великих платників податків на 2025 рік до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі. В решті вимог заяви відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Сторони в судове засідання не з"явились.

Згідно з частиною 2 статті 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Обґрунтовуючи подану заяву, позивач посилається на положення п. 64.7 ст. 64 ПК України щодо великих платників податків, які самостійно не стали на облік у територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, який здійснює супроводження великих платників податків, або його структурних підрозділах, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, приймає рішення про зміну основного та неосновного місця обліку таких великих платників податків та переведення їх на облік у територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, який здійснює супроводження великих платників податків, або його структурні підрозділи.

Згідно наведеної норми, у разі прийняття рішення про переведення великого платника податків на облік у територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, який здійснює супроводження великих платників податків, чи інший контролюючий орган, відповідні контролюючі органи зобов`язані протягом 20 календарних днів після прийняття такого рішення здійснити взяття на облік/зняття з обліку такого платника податків.

На переконання заявника, скасування наказу №753 в частині, що стосується відповідача, прямо запобігає неправомірному переведенню позивача до іншого органу обліку. Разом з тим, скасування такого наказу після здійснення неправомірного переведення, не призведе до відновлення прав та інтересів позивача в силу того, що позивач вже потерпатиме від негативних наслідків та не існує нормативного механізму їх припинення, тобто повернення платника податків до органу обліку з якого, його було переведено на підставі неправомірного наказу.

За результатом розгляду заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції погодився з доводами позивача, що в разі, якщо останній самостійно не стане на облік у територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, який здійснює супроводження великих платників податків, або його структурних підрозділах, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, це потягне прийняття ряду рішень , відтак, наявні підстави для забезпечення позову в частині зупинення дії пункту 1 Наказу Державної податкової служби України від 22.10.2024 року №753 «Про затвердження Реєстру великих платників податків на 2025 рік» в частині включення Приватного підприємства «ДАСК-ЦЕНТР» до Реєстру великих платників податків на 2025 рік.

Відтак, на думку суду, невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Зважаючи на наведене, суд першої інстанції дійшов висновку про забезпечення позову, шляхом зупинення дії пункту 1 Наказу Державної податкової служби України від 22.10.2024 року №753 «Про затвердження Реєстру великих платників податків на 2025 рік» в частині включення Приватного підприємства «ДАСК-ЦЕНТР» (53020, Вінницька область, місто Вінниця, вул. Артинова архітектора, будинок 12, ) до Реєстру великих платників податків на 2025 рік до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Частинами 1, 4 ст. 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 цієї статті Кодексу забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Перелік видів забезпечення позову встановлено ч. 1 ст. 151 КАС України, а саме:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Обов`язковою умовою для застосування судом заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обгрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, підстави забезпечення позову, передбачені ч. 2 ст. 150 КАС України, є оціночними і забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суди повинні також враховувати специфіку правовідносин, стосовно яких виник спір, та їх відповідне законодавче врегулювання, за наслідками аналізу якого можна зробити висновок, чи дійсно застосування заходів забезпечення позову є необхідним у даному конкретному випадку, чи може невжиття таких засобів мати незворотні наслідки.

Спір між сторонами у даній справі виник щодо оскарження рішення №753 від 22.10.2024 р. в частині включення позивача до Реєстру великих платників податків на 2025 рік.

В свою чергу, обґрунтовуючи необхідність забезпечення адміністративного позову, позивач зазначає, що відповідач, на підставі спірного наказу очевидно прийме рішення про зміну місця обліку позивача і переведення його в інше місце обліку, Головне управління ДПС в Вінницькій області зніме позивача з обліку, а Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податку візьме позивача на свій облік без жодного волевиявлення останнього.

Так, згідно п. 64.7 ст. 64 ПК України щодо великих платників податків, які самостійно не стали на облік у територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, який здійснює супроводження великих платників податків, або його структурних підрозділах, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, приймає рішення про зміну основного та неосновного місця обліку таких великих платників податків та переведення їх на облік у територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, який здійснює супроводження великих платників податків, або його структурні підрозділи.

Наведеною нормою закріплено, що у разі прийняття рішення про переведення великого платника податків на облік у територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, який здійснює супроводження великих платників податків, чи інший контролюючий орган, відповідні контролюючі органи зобов`язані протягом 20 календарних днів після прийняття такого рішення здійснити взяття на облік/зняття з обліку такого платника податків.

Згідно п. 10.22 розд. X Порядку обліку платників податків і зборів, затв. Наказом Міністерства фінансів України №1588 від 09.12.2011, якщо відповідно до критеріїв, визначених пп. 14.1.24 п. 14.1 ст. 14 розд. І, та згідно з пунктом 64.7 статті 64 глави 6 розділу II ПК України в установленому порядку платника податків включено/не включено до Реєстру великих платників податків на наступний рік, внаслідок чого змінюється основне та неосновне місце обліку платника податків, контролюючі органи здійснюють переведення такого платника податків до/з контролюючого органу, що здійснює супроводження великих платників податків з урахуванням таких особливостей:

1) з початку податкового періоду (календарного року), на який сформовано Реєстр великих платників податків, здійснюється взяття на облік великого платника податків згідно з Порядком формування Реєстру великих платників податків, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 21 жовтня 2015 року № 911, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 09 листопада 2015 року за № 1395/27840;

2) дані про взяття на облік платника податків, якого включено / не включено до Реєстру великих платників податків та відомості щодо якого містяться в Єдиному державному реєстрі, передаються до Єдиного державного реєстру у день взяття на обліку контролюючому органі за новим місцем обліку із зазначенням дати та номера запису про взяття на облік, найменування та ідентифікаційного коду контролюючого органу, у якому платника податків взято на облік.

Контролюючий орган за попереднім місцем обліку платника податків, включеного / не включеного до Реєстру великих платників податків, здійснює передачу облікової справи платника податків до контролюючого органу за новим місцем обліку у 10- денний строк з дня взяття на облік за новим місцем обліку.

Згідно п.2 Наказу №753, відповідач зобов`язав керівників відповідних органів податкової служби забезпечити взяття на облік/зняття з обліку платників, включених до Реєстру у термін по 06.01.2025 року.

Позивач звернув увагу, що за умови дії Наказу №753 в найближчі три тижні відповідач, на підставі цього наказу очевидно прийме рішення про зміну місця обліку позивача і переведення його в інше місце обліку, Головне управління ДПС в Вінницькій області зніме позивача з обліку, а Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податку візьме позивача на свій облік без жодного волевиявлення останнього. Як наслідок, навіть у випадку задоволення позову, вже буде унеможливлено захист та поновлення прав і інтересів позивача в силу того, що негативні для нього наслідки вже настануть.

Відтак, на думку представника позивача, невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Даючи правову оцінку доводам позивача, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що в разі, якщо позивач самостійно не стане на облік у територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, який здійснює супроводження великих платників податків, або його структурних підрозділах, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, це потягне прийняття ряду рішень , відтак, наявні підстави для забезпечення позову в частині зупинення дії пункту 1 Наказу Державної податкової служби України від 22.10.2024 року №753 «Про затвердження Реєстру великих платників податків на 2025 рік» в частині включення Приватного підприємства «ДАСК-ЦЕНТР» (53020, Вінницька область, місто Вінниця, вул. Артинова Архітектора, будинок 12, ) до Реєстру великих платників податків на 2025 рік.

Таким чином, забезпечення позову позивача, шляхом зупинення дії пункту 1 Наказу Державної податкової служби України від 22.10.2024 року №753 «Про затвердження Реєстру великих платників податків на 2025 рік» в частині включення Приватного підприємства «ДАСК-ЦЕНТР» до Реєстру великих платників податків на 2025 рік до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі, колегія суддів вважає ефективним захистом порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

В іншій частині ухвала суду першої інстанції від 19 грудня 2024 року сторонами не оскаржується.

Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Крім того, у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону ухвала Вінницького окружного адміністративного суду від 19 грудня 2024 року відповідає.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що Вінницький окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової служби України залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 19 грудня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Граб Л.С. Матохнюк Д.Б.