Справа № 580/6297/24
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/6297/24 Суддя (судді) першої інстанції: Петро ПАЛАМАР
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Грибан І.О., Карпушової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податково повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області, у якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Черкаській області із включення до вимоги №Ф-3520-10-У заборгованості (недоїмки, штраф, пеня) із спати єдиного внеску ОСОБА_1 200 549,96 грн, з яких недоїмка - 193282,78 грн, штраф - 7267,18 грн, виданої 11.10.2023 ГУ ДПС у Черкаській області на підставі даних інтегрованих карток платника, 79 903 (сімдесят дев`ять тисяч дев`ятсот три) гривень 42 копійок, боргу (недоїмки) як надмірної суми донарахованого єдиного внеску;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області на користь ОСОБА_1 шкоду в розмір 79 903 гривень 42 копійок, що завдана Головним управління ДПС у Черкаській області внаслідок протиправних дій з включення до вимоги №Ф-3520-10-У, виданої 11.10.2023 Головним управлінням ДПС у Черкаській області, на підставі даних інтегрованих карток платника, боргу (недоїмки) в сумі 79 903 гривень 42 копійок, що є надмірно нарахованою та стягненою сумою із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Позовні вимоги мотивовані тим, що визначена сума заборгованості із єдиного соціального внеску, яка вказана у вимозі №Ф-3520-10-У від 11.10.2023 є помилковою, внаслідок занесення до інтегрованої картки платника вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07.08.2018 №Ф-, скасованої в адміністративному порядку та від 19.11.2018 №Ф- ГУ ДФС у Черкаській області, що призвело до подвоєння суми донарахованого єдиного внеску.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління ДПС у Черкаській області щодо надмірно включеної суми зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Скасовано вимогу Головного управління ДПС у Черкаській області про сплату боргу (недоїмки) від 11.10.2023 №Ф-5127-10У.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Головне управління ДПС у Черкаській області звернулося із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 07.08.2018 №Ф- за результатами адміністративного оскарження до ДФС України, рішенням про результати розгляду скарги від 19.10.2018 №16/66/3199-99-11-02-02-25 скасована лише з підстав п. 4 Розділу VI Інструкції, що виразилось у не відповідності форми вимоги, при цьому дане порушення не скасувало саму суму донарахованого єдиного внеску. У подальшому, у зв`язку із зміною суми заборгованості, а саме, частковою сплатою штрафних санкцій та узгодженням суми недоїмки в розмірі 103 735 грн 09 коп. відповідач сформував нову вимогу №Ф-3520-10У від 11.10.2023.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції не з`ясував всіх обставин справи, не дослідив наданих відповідачем доказів, зокрема в частині правомірності нарахування недоїмки з ЄСВ у сумі 103 735,09 грн та як наслідок, винесення вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11.10.2023 №Ф-5127-10У.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2024 та від 16.01.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

Від позивача відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не є предметом апеляційного оскарження, то судова колегія вважає за необхідне здійснювати перевірку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , як фізична особа-підприємець, зареєстрований 15.11.2001.

Відповідачем 11.10.2023 сформовано вимогу №Ф-3520-10 про наявність заборгованості (недоїмки, штраф, пеня) із спати єдиного внеску в загальній суму 200 549,96 грн, з яких недоїмка - 193 282,78 грн, штраф - 7267,18 грн.

Позивачем 17.05.2024 подано до ДПС України скаргу щодо скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11.10.2023 №Ф-3520-10, в якій викладені доводи про відсутність вказаної суми, що неодноразово встановлювалось ДПС України та судовими рішенням. Так, позивач у скарзі зазначив, що визначена сума заборгованості із єдиного соціального внеску, яка вказана у вимозі №Ф-3520-10У від 11.10.2023 є помилковою внаслідок занесення до інтегрованої картки платника вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07.08.2018 №Ф-, скасованої в адміністративному порядку та від 19.11.2018 №Ф- Головного управління ДФС у Черкаській області, що призвело до подвоєння суми донарахованого єдиного внеску.

За результатом розгляду скарги ДПС України прийнято рішення від 05.06.2024 №16663/6/99-00-06-02-01-06, в якому повідомлено позивачу, що згідно з даними інтегрованої картки платника загальна сума заборгованості станом на 30.09.2023 становила 200 549,96 гривень. На підставі цих даних Головним управлінням ДПС у Черкаській області сформована вимога про сплату боргу недоїмки від 11.10.2023 №Ф-3520-01, яка направлена скаржнику.

Вважаючи вимогу протиправною, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначаються Законом №2464-VІ.

Цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску (частина друга статті 2 Закону №2464-VI).

Пунктами 2 і 6 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI, визначено, що єдиний внесок - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону №2464-VІ, платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Пунктом 1 частини другої статті 6 Закону №2464-VI передбачено обов`язок платника єдиного податку своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до визначення, закріпленого у п. 6 частині першій статті 1 Закону №2464-VI, недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена податковим органом у випадках, передбачених цим Законом.

Частиною четвертою статті 25 Закону №2464-VI закріплено обов`язок платника сплатити суми недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з податковим органом шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон) та визначає процедуру нарахування і сплати фінансових санкцій та стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів податковими органами, визначений положеннями Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України 20 квітня 2015 №449.

Відповідно до п. 4 розділу VI Інструкції, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з ІКС за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи, у тому числі відокремлених підрозділів юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Спірним у цій справі є питання правомірності дій відповідача щодо надмірно включеної суми зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та винесення вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11.10.2023 №Ф-5127-10У.

Колегія суддів встановила, що згідно рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03.05.2019, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.09.2019 у справі №580/375/19, визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про сплату боргу (недоїмки) від 03.01.2019 №Ф-5127-17 в частині боргу із недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 103 735 (сто три тисячі сімсот тридцять п`ять) грн 09 коп.

Так, в судовому рішенні встановлено, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 порушено вимоги п. 2 ч. 1 ст. 7, ст. 8, ч. 8, ст. 9 Закону №2464, що виразилось у не донарахуванні та не сплаті єдиного внеску за 2016-2017 роки на загальну суму 103 735 грн 09 коп., у зв`язку із заниженням оподаткованого доходу, відповідачем на підставі п. 3 ч. 11 та ч. 14 ст. 25 №2464 правомірно винесено рішення від 07.08.2018 №.

Так, оскільки актом про результати документальної планової виїзної перевірки від 18.06.2018 №337/23-00-13-0214/ НОМЕР_1 встановлено порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 7, ст. 8, ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування», то у зв`язку із заниженням чистого оподаткованого доходу, що є базою для нарахування єдиного внеску, відповідачем сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.08.2018 №Ф- та винесено рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 07.08.2018 №.

Державна фіскальна служба України 19.10.2018 рішенням №16166/3/199-99-11-02-02-25 скаргу позивача від 17.09.2018 в частині скасування вимоги про сплату боргу від 07.08.2018 №Ф- та рішення від 07.08.2018 №, задовольнила частково, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.08.2018 №Ф- скасувала, рішення від 07.08.2018 № - залишила без змін, та зобов`язала ГУ ДФС у Черкаській області сформувати та направити нову вимогу про сплату боргу (недоїмки) згідно вимог чинного законодавства.

Відповідачем 19.11.2018 винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- у зв`язку із заборгованістю зі сплати єдиного внеску на суму 103735 грн 09 коп, яку позивач оскаржив. Однак, 04.01.2019 Державна фіскальна служба України листом №373/6/99-99-11-05-02-25 повідомила позивача, що його скарга не підлягає розгляду, пославшись на те, що таке питання було вже вирішено.

У подальшому у зв`язку із зміною суми заборгованості, а саме, частковою сплатою штрафних санкцій та узгодженням суми недоїмки в розмірі 103735 грн 09 коп. відповідач сформував нову вимогу від 03.01.2019 №Ф-5127-17, до якої включив, як залишок штрафних санкцій за рішеннями від 07.08.2018 №, від 05.10.2018 №, так і узгоджену суму недоїмки у сумі 103735 грн. 09 коп.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд дійшов висновку, що сума недоїмки в розмірі 103 735 грн 09 коп. повинна стягуватись за вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 19.11.2018 №Ф-, а тому вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 03.01.2019 №Ф-5127-17 у частині боргу із недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 103 735 грн 09 коп. слід скасувати.

Колегія суддів враховує, що відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, розглядаючи справу в суді першої інстанції, суд правильно встановив, що із змісту оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-3520-10 від 11.10.2023 та рішень ДПС України про розгляд скарги позивача вбачається, що вимога включає зокрема заборгованість зі сплати ЄСВ, яка скасована рішенням Черкаського окружного адміністративного суду у справі №580/375/19.

На переконання колегії суддів, відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально-правового інтересу щодо вірного та об`єктивного відображення в інтегрованій картці фактичного стану розрахунків з бюджетом. Відповідно, у разі скасування вимоги про сплату податкового боргу, контролюючий орган зобов`язаний вчинити дії щодо відображення/коригування у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.

При формуванні відповідачем вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11.10.2023 №Ф-5127-10У на суму 200 549,96 грн не було враховано вищезазначені обставини.

Також колегія суддів враховує надані до суду першої інстанції рішення ДПС України за результатами розгляду скарг від 15.01.2021, 20.05.2021, які містяться в матеріалах справи та в яких зазначено, що оскаржувані вимоги підлягають скасуванню, оскільки заборгованість виникла внаслідок занесення до інтегрованої картки платника вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07.08.2018 №Ф-, скасованої в адміністративному порядку та від 19.11.2018 №Ф- ГУ ДФС у Черкаській області, що призвело до подвоєння суми донарахованого єдиного внеску.

Отже, відповідач формував та направлялв вимоги із подвоєнням зобов`язань, внаслідок включення до інформаційних систем обліку даних за вимогами, які були скасовані.

Колегія суддів наголошує, що апеляційна скарга відповідача повністю дублює відзив на позовну заяву, тобто в ній не наведено норм законодавства, які порушені чи не враховані судом першої інстанції, не спростовано викладену у рішенні суду правову позицію та не спростовано доводів позивача, які стали підставою для задоволення позову.

Апелянтом у скарзі не спростовано висновків суду першої інстанції, які покладені в основу оскаржуваного рішення, а доводи апеляційної скарги не вказують у чому саме полягає неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

Положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно з приписами частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року у справі №580/6297/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Суддя - доповідач О.М. Кузьмишина

Судді І.О. Грибан

О.В.Карпушова