Справа № 160/30723/24
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2025-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
до Управління соціальної політики Нікопольської міської ради
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
18.11.2024 року через систему «Електронний суд» до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціальної політики Нікопольської міської ради, в якому позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність Управління соціальної політики Нікопольської міської ради, що полягає у не призначенні, не нарахуванні та не виплаті допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам з 01.03.2024 року по 31.08.2024 року на члена сім`ї ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ;
20.11.2024 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін.
03.12.2024 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду виправлено описку в ухвалі суду від 20.11.2024 року.
05.12.2024 року від Управління соціальної політики Нікопольської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні соціальної політики як внутрішньо переміщена особа з 03.05.2023 року. З 1 березня 2024 року автоматично сім`ї ОСОБА_1 виплату було не подовжено, так як вона не підпадала під категорії сімей, яким виплату подовжено автоматично. З 1 березня 2024 року по 30.08.2024 року на підставі особистої заяви ОСОБА_1 було призначено допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам в розмірі 7000,00 грн. щомісячно. ОСОБА_1 при зверненні було задекларовано наступний склад сім`ї: ОСОБА_1 (заявник), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ). При визначенні розміру допомоги не було враховано ОСОБА_2 , оскільки на момент звернення він досяг повноліття, не навчався за денною або дуальною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти. Враховуючи вищезазначене, якщо син позивача не належить до категорії «діти», визначеною пунктом 3 Порядку 332, то він не входить до складу сім`ї заявниці. Така ж позиція викладена у листі Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 07.10.2024 року. З огляду на вказане відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
09.12.2025 року від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої вказано, що син позивачки відноситься до категорії повнолітніх дітей, що не перебувають в шлюбі, а тому входять до складу сім`ї уповноваженої особи. Механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам визначає Порядок 332, що затверджений Кабінетом Міністрів України. Департамент соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації не має повноважень щодо офіційного тлумачення норм, які закріплені КМУ та своїми «роз`ясненням» не вправі звужувати права осіб щодо отримання допомоги на проживання ВПО. Також незрозуміло, яку юридичну силу взагалі мають такі «роз`яснення», оскільки навіть сам Департамент у листі від 07.10.2024 року вказує, що листи мають інформаційний характер. Тому посилання відповідача на лист Департаменту, як на підтвердження своїх доводів, є недоречним.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.
До складу сім`ї ОСОБА_1 входять її діти: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), які також є внутрішньо переміщеними особами, що підтверджується відповідними довідками ВПО наявними в матеріалах справи.
16.04.2024 року ОСОБА_1 , як уповноваженою особою, подано до управління соціальної політики Нікопольської міської ради заяву про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам на другий шестимісячний період (тобто, з 01.03.2024 року по 31.08.2024 року): ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
29.06.2024 року на банківський рахунок ОСОБА_1 надійшла допомога на проживання ВПО за червень в розмірі 7000 грн., що підтверджується випискою №J8RE-RKDF-UGON-4THN по картці від 15.11.2024 року.
Представником позивача до УСП НМР та виконавчого комітету Нікопольської міської ради було направлено адвокатський запит № 16/24/1 від 27.09.2024 року, в якому прохалося:
- надати рішення (індивідуальний акт), яким відмовлено у призначенні/продовженні виплати допомоги на проживання ВПО одному з членів сім`ї уповноваженої особи ОСОБА_1 ;
За результатом розгляду адвокатського запиту отримано лист від виконавчого комітету Нікопольської міської ради (далі-ВК НМР) № 2245/24 від 07.10.2024 року. У листі вказано, що при визначенні розміру допомоги не було враховано ОСОБА_2 , оскільки на момент звернення він досяг повноліття, не навчався за денною або дуальною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти. Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати допомоги внутрішньо переміщеним особам» від 07.03.2023 №332 (зі змінами), визначено коло осіб, які включаються до складу сім`ї уповноваженої особи. ОСОБА_2 не може бути включений до складу сім`ї заявниці, оскільки не відповідає вимогам пункту 3 постанови КМУ від 07.03.2022 №332 (зі змінами). Враховуючи вищезазначене, якщо син заявниці не належить до категорії діти, визначеною пунктом 3 Порядку 332, то він не входить до складу сім`ї заявниці. Таким чином, законні підстави щодо призначення ОСОБА_2 допомоги на проживання у складі сім`ї ОСОБА_1 відповідно до її заяви від 16.04.2024 року відсутні.
Позивач вважає бездіяльність відповідача, що полягає у не призначенні, не нарахуванні та не виплаті допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам з 01.03.2024 року по 31.08.2024 року на члена сім`ї ОСОБА_1 - ОСОБА_2 протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частин 2, 3 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.
Згідно з п.3 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 332 (далі-Порядок), до складу сім`ї уповноваженої особи включаються (незалежно від наявності відомостей щодо включення їх до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб) чоловік, дружина, діти, прийомні діти, діти, які виховуються батьками-вихователями в дитячих будинках сімейного типу, усиновлені діти, діти, над якими встановлено опіку або піклування, а також діти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти (зокрема у період між завершенням навчання в одному із зазначених закладів освіти і вступом до іншого закладу або в період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем і продовженням навчання за іншим рівнем за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців) до досягнення 23 років і не мають власних сімей; діти з інвалідністю після досягнення ними 18-річного віку до визнання їх особами з інвалідністю з дитинства I та II групи; не перебувають в шлюбі повнолітні діти; визнані особами з інвалідністю з дитинства I та II групи або особами з інвалідністю I групи, які проживають разом з батьками; непрацездатні батьки чоловіка та дружини, які проживають разом з ними і перебувають на їх утриманні у зв`язку з відсутністю власних доходів; особа, яка проживає разом з одинокою особою з інвалідністю I групи та доглядає за нею; жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі, але проживають однією сім`єю і мають спільних дітей, та/або особи, які встановили у судовому порядку факт проживання однією сім`єю. Членом сім`ї може вважатися одинока особа, а також неповнолітня дитина, якщо така особа не входить до складу сім`ї.
Таким чином, законодавцем виокремлено категорію повнолітніх дітей, що не перебувають в шлюбі, а тому входять до складу сім`ї уповноваженої особи.
Так, ОСОБА_2 не перебуває в шлюбі, проживає разом із позивачкою, що зокрема підтверджується довідкою ВПО, де зазначено місце фактичного проживання, а отже пов`язаний спільним побутом.
Отже, відповідно до п.3 Порядку ОСОБА_2 входить до складу сім`ї ОСОБА_1 , а тому бездіяльність відповідача у вигляді не призначення, не нарахування та не виплати допомоги на проживання ВПО є неправомірною.
Також, згідно зі статтею 1 Закону України «Про адміністративну процедуру», цей Закон регулює відносини органів виконавчої влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших суб`єктів, які відповідно до закону уповноважені здійснювати функції публічної адміністрації, з фізичними та юридичними особами щодо розгляду і вирішення адміністративних справ шляхом прийняття та виконання адміністративних актів.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про адміністративну процедуру», адміністративна справа - справа, що стосується публічно-правових відносин щодо забезпечення реалізації права, свободи чи законного інтересу особи та/або виконання нею визначених законом обов`язків, захисту її права, свободи чи законного інтересу, розгляд якої здійснюється адміністративним органом.
Таким чином, Закон України «Про адміністративну процедуру» поширюється на відносини з призначення і виплати допомоги ВПО.
На момент подання позивачем заяви про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (16.04.2024 року) вже діяв Закон України «Про адміністративну процедуру», тому норми зазначеного закону мали обов`язковий характер.
Відповідно до ч.1 ст.69 Закону України «Про адміністративну процедуру», за результатами розгляду справи адміністративний орган у межах своїх повноважень приймає адміністративний акт.
Згідно з ч.1 ст.71 Закону України «Про адміністративну процедуру», письмовий адміністративний акт або усний адміністративний акт, підтверджений у письмовій формі, складається із вступної, мотивувальної, резолютивної та заключної частин. У вступній частині зазначаються найменування адміністративного органу, дата прийняття адміністративного акта та його реєстраційний номер, відомості в обсязі, достатньому для встановлення особи адресата адміністративного акта, та його контактні дані. Мотивувальна частина адміністративного акта складається згідно з вимогами цього Закону. У резолютивній частині адміністративного акта зазначається суть прийнятого за результатами розгляду справи рішення. Крім того, можливе викладення додаткових положень, визначених цією статтею.
Відповідно до ч.2 ст.72 Закону України «Про адміністративну процедуру», у мотивувальній частині адміністративного акта зазначаються: 1) дата подання заяви або скарги та стислий зміст вимоги, що в ній міститься (у разі прийняття акта за заявою або скаргою особи); 2) фактичні обставини справи; 3) зміст документів та відомості, враховані під час розгляду справи; 4) посилання на докази або інші матеріали справи, на яких ґрунтуються висновки адміністративного органу; 5) детальна правова оцінка обставин, виявлених адміністративним органом, та чітке зазначення висновків, зроблених на підставі такої правової оцінки виявлених обставин.
Таким чином, у разі відмови у призначенні виплати допомоги ОСОБА_2 , рішення УСП НМР мало містити мотивувальну частину із правовою оцінкою обставин та чітким зазначенням висновків, зроблених на підставі такої правової оцінки виявлених обставин. Мотивувальна частина рішення мала б містити відповідний пункт Порядку, якому не відповідає ОСОБА_2 .
Натомість, лист УСП НМР від 13.05.2024 року №1806 містить лише інформацію про розмір призначеної допомоги. В листі відсутня жодна мотивація щодо підстав не призначення ОСОБА_2 допомоги на проживання ВПО, лише згадується необхідність якихось «додаткових роз`яснень», що не передбачені ані Порядком, ані Законом України «Про адміністративну процедуру».
На адвокатський запит №16/24/1 від 27.09.2024 року УСП НМР не надало запитуваний адміністративний акт, яким би обґрунтовувалося відмова у призначенні допомоги ОСОБА_2 .
Крім того, суд зазначає, що загальними вимогами, які висуваються до акту індивідуальної дії, як акту правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.
Головною рисою індивідуальних актів є їхня конкретність (гранична чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами; чітка відповідність такого акту нормам чинного законодавства.
Рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

Разом з тим, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

При цьому, відповідачем не було винесено рішення про відмову у призначенні допомоги внутрішньо переміщеним особам зокрема сину позивача, що не відповідає наведеним вище вимогам щодо чіткості та зрозумілості, та породжує її неоднозначне трактування, що в свою чергу впливає на не можливість реалізації свого права або обов`язку позивача щодо виконання юридичного волевиявлення суб`єкта владних повноважень.

Крім того, посилання відповідача на лист Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 07.10.2024 року, суд зазначає, що такий лист має інформаційний характер та не є нормативно-правовим актом.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, з метою належного захисту прав позивача, суд дійшов висновку визнати протиправною бездіяльність Управління соціальної політики Нікопольської міської ради, що полягає у не призначенні, не нарахуванні та не виплаті допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам з 01.03.2024 року по 31.08.2024 року на члена сім`ї ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Щодо вимог в частині зобов`язання Управління соціальної політики Нікопольської міської ради призначити, нарахувати і виплатити ОСОБА_1 , як уповноваженій особі, допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам за шестимісячний період з 01.03.2024 року по 31.08.2024 року в загальному розмірі 12000 (дванадцять тисяч) грн, суд зазначає наступне.

Так, суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

При цьому суд враховує, що повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Відповідно до частини 4 статті 245 КАС України суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Тому, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивачки, суд вважає за необхідне зобов`язати Управління соціальної політики Нікопольської міської ради призначити, нарахувати і виплатити ОСОБА_1 , як уповноваженій особі, допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам за шестимісячний період з 01.03.2024 року по 31.08.2024 року.

При цьому, вимоги в частині визначення допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам у розмірі 12000,00 грн задоволенню не підлягають, з огляду на їх передчасність, оскільки рішення про призначення такої допомоги не прийнято, така допомога не нарахована позивачу та на даний час відсутній спір саме в частині визначення розміру такої допомоги.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 139, 243-246,257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління соціальної політики Нікопольської міської ради (53213, Дніпропетровська область, м.Нікополь, вул.Електрометалургів, буд.3а, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління соціальної політики Нікопольської міської ради, що полягає у не призначенні, не нарахуванні та не виплаті допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам з 01.03.2024 року по 31.08.2024 року на члена сім`ї ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Зобов`язати Управління соціальної політики Нікопольської міської ради призначити, нарахувати і виплатити ОСОБА_1 , як уповноваженій особі, допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам за шестимісячний період з 01.03.2024 року по 31.08.2024 року з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні

У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв