Справа № 553/455/25
Суддя: Тимчук Р. І.
Дата ухвалення: 2025-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/455/25
Провадження № 2-а/553/12/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21.02.2025м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді: Тимчука Р.І.,

при секретарі: Рябоконю Є.О.,

представника позивача: Мудрого Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві адміністративний позов представника ОСОБА_1 адвоката Савинського Олександра Григоровича до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними та скасування постанов про адміністративне правопорушення, ?

ВСТАНОВИВ:

10.02.2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Савинський Олександр Григорович звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними та скасування постанов про адміністративне правопорушення, у якому просив:

1) визнати дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протиправними;

2) скасувати постанову № 5815 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП від 31.12.2024 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а справу закрити;

3) скасувати постанову № 5819 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 03.01.2025 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а справу закрити;

4) поновити строк на оскарження постанови.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Полтави від 11.02.2025 року поновлено представнику ОСОБА_1 адвокату Савинському Олександру Григоровичу строк звернення до суду із даним позовом. Позовну заяву представника ОСОБА_1 адвоката Савинського Олександра Григоровича до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними та скасування постанов про адміністративне правопорушення прийнято до розгляду та відкрито у даній справі провадження. Розгляд справи постановлено проводити за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ.

20.02.2025 року від представника позивачаСавинського Олександра Григоровича надійшла заява про розгляд справи без участі позивача ОСОБА_1 .

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити.

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_2 , про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до вимог ст. 268 КАС України, але не використав свого права на безпосередню участь у судовому засіданні. Відзиву суду не надано. Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого належним чином про дату, час та місце розгляду справи даної категорії, не перешкоджає розгляду справи у суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 8 КУпАП визначає, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Судом встановлено, що 31.01.2025 р. позивач отримав повідомлення від Укрпошти про надходження на його адресу поштового листа. Цього ж дня він отримав листа № 296 відправником якого є ІНФОРМАЦІЯ_1 . У вкладенні даного листа було дві постанови:

- постанова № 5815 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП від 31.12.2024 р. на суму штрафу 25500,00 грн.;

- постанова № 5819 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 03.01.2025 р. на суму штрафу 25500,00 грн.

У відповідності до ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Вищезазначені постанови були направлені 23.01.2025 р., тобто з пропущенням строків передбачених чинним законодавством України.

Позивач не погоджується з вищезазначеними постановами, вважає, що вони були прийняті з порушенням норм чинного законодавства України, а тому є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Позивач вказує, що 28.12.2024 р. його незаконно було затримано у АДРЕСА_1 за адресою: АДРЕСА_2 . В позивача забрали телефон і повезли його в невідомому напрямку. Як в подальшому з`ясувалось, як вказує позивач, його привезли 28.12.2024 р. близько 17-00 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходиться у АДРЕСА_1 (що за 80 км від місця, де його було затримано). Цілу ніч його незаконно утримували в даному ТЦК, хоча на обліку у них, як вказує позивач, він не перебував.

Далі, як вказує позивач, 29.12.2024 р. працівники ІНФОРМАЦІЯ_1 змушували його отримати вже на місці повістку про уточнення даних та проходження ВЛК, на що він їм пояснив, що не перебуває на обліку у даному ТЦК і йому необхідно також долучити до комісії ВЛК документи про його стан здоров`я, так як у нього є пухлина в головному мозку. В подальшому працівниками ТЦК було незаконно складено, як вказує позивач, на нього протокол про адміністративне правопорушення та виписано нову повістку від 29.12.2024 р., але вже до ІНФОРМАЦІЯ_1 з необхідністю прибуття 30.12.2024 р. о 09-00 год.

30.12.2024 р. позивач направив на електронну адресу відповідача заяву, що позивач перебуває на лікуванні, тому з`явитися за повісткою виписаною ІНФОРМАЦІЯ_1 не має можливості.

02.01.2025 р. позивач направив на електронну адресу відповідача заяву, що позивач перебуває на лікуванні, тому не має можливості прибути на розгляд справи призначеної на 03.01.2025 р. о 10-00, та просив перенести її розгляд на більш пізній термін.

Щодо постанови № 5815 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП від 31.12.2024 р. на суму штрафу 25 500,00 грн.

Відповідно до регулятивної частини постанови № 5815 позивача було притягнено до адміністративної відповідальності, що при звірці облікових даних якого було встановлено, що він відповідно до військово-облікових даних, перебуваючи на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , при зміні облікових даних жодного разу не повідомляв про це у встановлений законодавством семиденний термін до військової установи, в якій перебуває на обліку.

При цьому не встановлено, які саме облікові дані не було оновлено.

Дане твердження відповідача не відповідає дійсності, так як позивач перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 починаючи з 29.05.2006 року. За місцем своєї реєстрації позивач проживає з 22.12.2005 року.

Позивачем було уточнено свої військово-облікові дані 30.05.2024 р., що підтверджується ЕВОД з Резерв+, що спростовує твердження відповідача, що позивач жодного разу не повідомляв про це військову установу в якій перебуває на обліку.

У розрізі ст. 210 і 210-1 КУпАП, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

До постанови № 5815 відповідач не додав докази не можливості отримання відповідачем відомостей щодо персональних даних позивача шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені частиною третьою статті 14 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», з підтвердженням належними доказами.

Отже, відповідач не виконав належних дій для законного розгляду адміністративної справи.

Статтею 235 КУпАП встановлено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Статтею 256 КУпАП встановлено зміст протоколу про адміністративне правопорушення: у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Статтею 278 КУпАП закріплено підготовку до розгляду справи про адміністративне правопорушення. Орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3 чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 формально підійшов до підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення, бо не придав уваги тим фактам:

- що протокол відсутній (зокрема, про нього не зазначено у постанові);

- що працівники відповідача не зробили необхідних запитів для отримання відомостей щодо персональних даних позивача шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені частиною третьою статті 14 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів»;

- що позивачу не було повідомлено про час розгляду адміністративної справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Окрім того, 30.12.2024 р. позивач направив на електронну адресу відповідача заяву, що позивач перебуває на лікуванні, тому з`явитися за повісткою виписаною ІНФОРМАЦІЯ_1 не має можливості.

Отже, на момент розгляду справи 31.12.2024 р. відповідач знав про неможливість прибути позивача на розгляд справи 31.12.2024 р.

Також відповідно до ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Однак постанова № 5815 була направлена аж через 23 дні після її винесення, що порушує право позивача на її добровільне виконання або оскарження в порядку встановленому чинним законодавством України

Зважаючи на вищевикладене, постанова № 5815 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП від 31.12.2024 р. на суму штрафу 25500,00 грн. є протиправною, підлягає скасуванню, а адміністративна справа закриттю.

Щодо постанови № 5819 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 03.01.2025 р. на суму штрафу 25500,00 грн.

29.12.2024 р. старшим офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи Першого відділу відповідача капітана ОСОБА_2 було складено Протокол про адміністративне правопорушення № 5819 від 29.12.2024 р. В поясненнях до цього протоколу чітко зазначено, що позивач не відмовляється від проходження ВЛК, а те що: його незаконно доставлено в ІНФОРМАЦІЯ_1 без вручення повістки, а також не надано можливість скористатися послугами юриста. Начальником ТЦК, де позивач перебуває на обліку, направлення на ВЛК не виписувалось.

Процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки тощо визначає Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (надалі - Порядок), що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року № 560.

Пунктом 21 Порядку передбачено, що за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

У пункті 27 Порядку зазначено, що під час мобілізації громадяни викликаються з метою, зокрема, проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Відповідно до п. 28 Порядку виклик громадян до районних (міських)територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення(надсилання) повістки.

Пунктом 41 Порядку встановлено, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: 1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки; 2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Згідно з п. 69 Порядку особи, які не проходили медичний огляд або в яких закінчився строк дії рішення (постанови) про придатність до військової служби, направляються на військово-лікарську комісію.

Відповідно до п. 74 Порядку резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11.

Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис.

Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

У той же час, відповідно до п. 69 Порядку громадяни України, які перебувають на військовому обліку та з набранням чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, прибули до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх облікових даних (адреси місця проживання, номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інших персональних даних), на медичний огляд не направляються. На медичний огляд громадяни, які уточнили свої облікові дані, викликаються повісткою.

Отже, направлення на медичний огляд можливе лише після уточнення облікових даних та повинно оформлюватись відповідною повісткою.

Разом з тим, відповідач не вручав позивачу повістки для направлення на проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, а, отже, доказів того, що останній був зобов`язаний проходити військово-лікарську комісію, проте відмовився від її проходження, порушуючи тим самим вимоги ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Процедуру проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями визначено Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008. Військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби, зокрема, військовозобов`язаних.

Згідно із п. 3.4 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу лікарі, які включаються до складу ВЛК із закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, під час проведення медичного огляду ознайомлюються з медичними записами в ЕСОЗ та з іншими медичними документами, які надає військовозобов`язаний, що характеризують його стан здоров`я.

Відповідно до п. 3.5. зазначеного Положення, військовозобов`язаний під час проведення медичного огляду зобов`язаний надати членам ВЛК ТЦК та СП медичну карту амбулаторного хворого за формою № 025/о, затвердженою наказом МОЗ України від 14 лютого 2012 року № 110 «Про затвердження форм первинної облікової документації та Інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 квітня 2012 року за № 661/20974 (далі - форма № 025/о),виписки з медичної документації щодо перенесених захворювань, отриманих травм, поранень тощо, якщо така інформація відсутня в ЕСОЗ.

Зазначені документи, а також особові справи офіцерського, сержантського, старшинського і рядового складу запасу ТЦК та СП до початку огляду подає для вивчення у ВЛК.

Натомість заявам позивача про відсутність у нього на час направлення на медичний огляд до ВЛК будь-яких медичних документів та перебування його на лікуванні посадовими особами відповідача не була надана належна оцінка, що позбавляло позивача можливості виконати зазначені вище вимоги Положення про військово-лікарську експертизу в частині надання медичних документів щодо себе. Так, зокрема, у позивача наявна пухлина (медичні документи додаються).

Статтею 49 Конституції України гарантовано право кожного на медичну допомогу, а відповідно до ч. 2 ст. 64 Основного Закону це право не може бути обмежене навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Протокол № 5819 від 29.12.2024 р. було складено старшим офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи Першого відділу Відповідача каптана ОСОБА_2 , однак не зазначено ні номер його посвідчення, ні документ на підставі якого його було уповноважено складати та підписувати протокол про адміністративне правопорушення.

Ст. 255 КУпАП встановлено осіб, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення. Так даною статтею не встановлено взагалі, що будь-яка відповідальна особа ІНФОРМАЦІЯ_1 має право на складання Протоколу про адміністративне правопорушення.

Ст. 235 КУпАП встановлено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Однак протокол склав невстановлений старшим офіцером другого відділу відповідача майором ОСОБА_3 , який не є керівником ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ст. 256 КУпАП встановлено зміст протоколу про адміністративне правопорушення: у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Даний протокол було складено з порушенням норм ст. 256 КУпАП, а саме:

- не повністю з`ясовано усі обставини справи;

- не надано право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи

Так в протоколі зазначено, що представником відповідача не було надано право особі, яка притягається до відповідальності право скористатися послугами адвоката, а ознайомлено її з таким правом уже під час надання протоколу на підпис позивачу. Також не вручено повістку на проходження ВЛК за місцем обліку позивача.

Таким чином протокол про адміністративне правопорушення було складено з грубими порушеннями норм ст. 256 та ст. 268 КУпАП.

Відповідно до ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Однак постанова № 5819 була направлена аж через 20 дні після її винесення, що порушує його право на її добровільне виконання або оскарження в порядку встановленому чинним законодавством України

Зважаючи на вищевикладене, постанова № 5819 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 2101 КУпАП від 03.01.2025 р. на суму штрафу 25500,00 грн. є протиправною, підлягає скасуванню, а адміністративна справа закриттю.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Зі змісту ст. 247 КпАП України вбачається, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; 7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38цього Кодексу; 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту; 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, відповідач при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача не врахував вимоги даної статті щодо встановлення всіх обставин, які мали значення для вирішення справи, зокрема не взяв до уваги, що на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи позивач не відмовлявся від проходження медичного огляду, а лише заявляв клопотання про надання йому можливості надати усі медичні документи після завершення лікування.

Таким чином, відповідач при розгляді справи про адміністративне правопорушення не дотримався вимог 280 КУпАП та при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача не врахував вимоги щодо встановлення всіх обставин, які мали значення для вирішення справи.

Згідно ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ст. 279 КУпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Позивач був позбавлений будь-якої можливості отримати правову допомогу під час розгляду справи, тобто було порушено його право на захист, передбачене ст. ст. 268 КпАП України.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для позивача, що знаходиться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

Порушення норм процесуального права, недотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення суб`єктом владних повноважень при складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання адміністративної відповідальності особи, яка вчинила правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наведене, уповноваженою посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_1 не в повній мірі були виконані вимоги ст. 252 КпАП та не встановлено усіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, недодержання процедури винесення оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, яка передбачена законом, належних і допустимих доказів, оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Керуючись ст. ст. 5-7, 9, 77, 90, 132, 241-247, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов представника ОСОБА_1 адвоката Савинського Олександра Григоровича до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними та скасування постанов про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протиправними.

Скасувати постанову № 5815 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП від 31.12.2024 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а провадження у справі про адміністративне правопорушення ? закрити.

Скасувати постанову № 5819 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 03.01.2025 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а провадження у справі про адміністративне правопорушення ? закрити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня його ухвалення.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Р. І. Тимчук