Справа № 420/16909/24
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2025-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/16909/24

Перша інстанція: суддя Хом`якова В.В.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Федусика А.Г.,

секретар Насарая А.В.

за участю: представника позивача адвоката Гусарова О.Л.,

представника відповідача Присяжнюка Д.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Одесі апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2024 року у справі № 420/16909/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення: № 2-1551-UA0073549, № 2-1551-UA0073549, № 2-1551-UA0073549, № 2-1551-UA0073549, № 2-1551-UA0073549, № 2-1551-UA0073549, № 2-1551-UA0073549, № 2-1551-UA0073549, № 2-1551-UA0073549, № 2-1551-UA0073549, № 2-1551-UA0073549, № 2-1551-UA0073549, № 2-1551-UA0073549, № 2-1551-UA0073549, № 2-1551-UA0073549, № 2-1551-UA0073549, № 2-1551-UA0073549, № 2-1551-UA0073549, № 2-1551-UA0073549, № 2-1551-UA0073549, № 2-1551-UA0073549, № 2-1551-UA0073549, № 2-1551-UA0073549, № 2-1551-UA0073549, № 2-1551-UA0073549, № 2-1551-UA0073549, № 2-1551-UA0073549, № 2-1551-UA0073549, № 2-1551-UA0073549, № 2-1551-UA0073549, № 2-1551-UA0073549, № 2-1551-UA0073549, № 2-1551-UA0073549, № 2-1551-UA0073549, № 2-1551-UA0073549, № 2-1551-UA0073549, № 2-1551-UA0073549, № 2-1551-UA0073549, № 2914828- 2407-1551-UA0073549 від 04 жовтня 2023 року щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020-2022 податкові періоди;

- визнати протиправними дії Головного Управління ДПС в Одеській області щодо одночасного надсилання ОСОБА_1 в одному податковому періоді повідомлень-рішень по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020-2022 звітні роки;

- зобов`язати Головне Управління ДПС в Одеській області утриматися від надсилання ОСОБА_1 одночасно повідомлень-рішень по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за більшу кількість податкових періодів, ніж один звітний рік.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що податкові повідомлення-рішення по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, позивачу у встановленому законом порядку не направлялись. Надані докази відповідачем до суду в якості підтвердження направлення ППР позивачу не містять даних щодо того, який саме документ направлявся рекомендованим листом, адже така інформація повинна бути вміщена в описі вкладення, що формується окремо та підтверджується працівником підприємства поштового зв`язку. Будь-які податкові повідомлення-рішення, що не були надіслані за адресою (місцезнаходженням) платника податків без належно оформленого опису вкладення, не можуть вважатися належним чином врученими, а податкові зобов`язання, які вони містять, не є узгодженими. Згідно пп. 266.10.1 ст. 266 ПК України податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення. Без вручення податкового повідомлення-рішення, без його надсилання фізичній особі, обов`язок щодо сплати не виникає.

Позивач вказує про порушення порядку формування податкових повідомлень-рішень , оскільки вони прийняті несвоєчасно, не до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком), а одночасно за три роки (2020-2022). Діюче законодавство не містить норми, яка б дозволяла податковим органам надсилати одночасно повідомлення-рішення за більшу кількість податкових періодів, ніж один звітний рік.

Надані суду розрахунки самостійно нарахованих відповідачем податкових зобов`язань позивача містять недоліки, які не дозволяють визнати достовірним зміст цих розрахунків. Зокрема, таблиця Розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 рік, по об`єктах оподаткування, які належать позивачу в рядках 4,5,6,7,8,9,10,11,12,13 відсутні адреси об`єктів нерухомого майна, право власності на які є базою оподаткування. Таблиця Розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2021 рік - в рядках 4,5,6,7,8,9,10,11,12,13 також відсутні адреси об`єктів нерухомого майна, право власності на які є базою оподаткування. Такі ж недоліки містить таблиця Розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2022 рік - в рядках 4,5,6,7,8,9,10,11,12,13 відсутні адреси об`єктів нерухомого майна, право власності на які є базою оподаткування. Це є недопустимим згідно пп.266.7.2 Податкового кодексу України.

Крім того, розрахунки містять недостовірну інформацію щодо права власності позивача на об`єкти нерухомості. Так, ОСОБА_1 не був/не є власником наступних, зазначених у них об`єктів: АДРЕСА_1 .

Зміст ППР суперечить нормам законодавства, зокрема, не враховано звільнення в період з 1 березня по 31 березня 2020 року від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки відповідно до п. 52-5 підрозділу 10 Податкового кодексу України.

Не було дотримано п. 69-22 підрозділу 10 Податкового кодексу України, згідно якого податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не нараховується та не сплачується за об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості, що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України: за 2021 та 2022 роки - за об`єкти житлової нерухомості, у тому числі їх частки, що перебувають у власності фізичних осіб; за період з 1 березня 2022 року по 31 грудня 2022 року - за об`єкти житлової нерухомості, у тому числі їх частки, що перебувають у власності юридичних осіб, та за об`єкти нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та/або юридичних осіб.

Всупереч вказаній нормі у ППР № № 2-1551-UА0073549, № 2-1551-UА0073549, № 2-1551-UА0073549, № 2-1551-UА0073549, № 2914800- 2407-1551-UА0073549, №2-1551-UА0073549 включена інформація про об`єкти нерухомості: АДРЕСА_2 , які розташовані на території ведення активних бойових. Так, відповідно до бойових розпоряджень військового командування було здійснено рішення щодо обмеження проїзду та проходу пішоходів за адресою вул. Приморська 7А та 7Б у м. Одеса, жодного доступу до вказаних об`єктів нерухомості не існує, що підтверджуються копіями листа ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23.02.2024 № 930/ЮК і листа Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху ОМР від 08.02.2024 № 01-41/331.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, надав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що згідно інформаційно - комунікаційної системи "Податковий блок" за фізичною особою ОСОБА_1 станом на дату формування податкових повідомлень - рішень за податковий період 2020-2022, на праві власності перебували об`єкти нерухомого майна. Тому Головним управлінням ДПС в Одеській області було сформовано 04.10.2023 в автоматичному режимі за 2020-2022 податкові періоди податкові повідомлення - рішення по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки . ППР було направлено платнику ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення на останню відому податкову адресу платника: м. Одеса, вул. Костанді, буд. 6Б, який згодом повернувся до відправника з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Порядком надсилання контролюючими органами ППР платникам податку, затвердженого наказом Мінфіну від 28.12.2015 №1204 та зареєстрованого в Мін`юсті 22.01.2016 за №124/28254 (із змінами), визначено, що ППР вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто, чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання фізичної особи рекомендованим листом з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному п. 42.4 ст. 42 Кодексу. Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

В додаткових поясненнях ГУ ДПС в Одеській області посилається на ст.102.1 та ст.266.7.2 ПК України відповідно до яких контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки відповідно до статей 39 і 39-2, застосування вимог пункту 141.4 статті 141 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання..

Що стосується об`єктів нерухомості до яких заборонено доступ військовим командуванням, то пільги по сплаті податку на нерухоме майно відсутні.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 12 вересня 2024 року позов задовольнив частково.

Визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 04.10.2023:

№ 2-1551UA0073549 про нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2022 рік в сумі 38941 грн. 50 коп.,

№2-1551UA0073549 про нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за за 2021 рік в сумі 35946 грн. ,

№ 2-1551UA0073549 про нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2020 рік в сумі 25937 грн. 34 коп.

В решті вимог відмовив.

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби в Одеській області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 756 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити у повному обсязі.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- безпідставним є висновок суду першої інстанції щодо помилковості зазначення у ППР назви вулиць, на яких знаходиться нерухоме майно, оскільки Головне управління ДПС в Одеській області не надало жодного доказу, що була допущена помилка при винесенні оскаржуваних рішень і що ця помилка була виправлена у передбачений законом спосіб;

- суд першої інстанції не врахував, що на період дії воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року N 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року N 2102-ІХ, по 31 грудня року, в якому припинено або скасовано воєнний стан, положення статті 266 цього Кодексу застосовуються з урахуванням особливостей, передбачених п. 69-22 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України. ПК України встановив не пільги для окремих категорій платників податків, а саме особливості справляння та сплати податків для всіх суб`єктів податкових правовідносин;

- суд першої інстанції залишив без належної оцінки надані позивачем докази у вигляді листів ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23.02.2024 № 930/ЮК і Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху ОМР від 08.02.2024 № 01-41/33, зміст яких свідчить про існуючу заборону проїзду та проходу до вищезазначеного нерухомого майна необмеженому колу осіб саме з причин активних бойових дій;

- суд першої інстанції визнав несуттєвими і такими, що не впливають на правильність розрахунку розміру податкових зобов`язань позивача те, що під час розгляду справи відповідач надав до суду заново складені таблиці розрахунків, які не існували на момент формування оскаржуваних повідомлень- рішень і тому, дані цих таблиць не могли бути враховані при визначені розміру податкового зобов`язання та доказом правомірності сформованих податкових повідомлень-рішень;

- суд першої інстанції не надав жодної правової оцінки та залишив поза увагою позовну вимогу про визнання протиправними дій та зобов`язання утриматися від здійснення певних дій.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Головне управління ДПС в Одеській області також подало апеляційну скаргу.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, вважає, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки обставинам справи у їх сукупності, рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема щодо повноти дослідження обставин справи, та є таким, що підлягає скасуванню.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 мав в 2020-2022 роках у приватній власності нерухомість.

04.10.2023 відповідачем були сформовані податкові повідомлення-рішення (надалі-ППР) про визначення ОСОБА_1 податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік:

ППР від 04.10.2023 № 2-1551-UА0073549 про визначення податкового зобов`язання на суму 2801,13 грн.; нежитлова будівля м. Одеса, вул. Пушкінська, 55, площа 64,70 кв.м (1/1),

ППР від 04.10.2023 № 2-1551-UА0073549 про визначення податкового зобов`язання на суму 1043,39 грн.; нежитлова будівля за адресою м. Одеса, Фонтанська дорога, 77а, площа 24.10 кв.м. (1/3),

ППР від 04.10.2023 № 2-1551-UА0073549 про визначення податкового зобов`язання на суму 1712,28 грн.; нежитлова будівля за адресою м. Одеса, вул. Приморська, б. 7А, площа 39.55 кв. м (1/2),

ППР від 04.10.2023 № 2-1551-UA0073549 про визначення податкового зобов`язання на суму 3506,83 грн.; нежитлова будівля в м. Одеса, вул. Преображенка, 68 (офіс-магазин), площа 81 кв.м (1/1),

ППР від 04.10.2023 № 2-1551-UA0073549 про визначення податкового зобов`язання на суму 2716,71 грн.; нежитлова будівля за адресою АДРЕСА_3 (кафе), площа 62.75 кв.м (1/2),

ППР від 04.10.2023 № 2-1551-UА0073549 про визначення податкового зобов`язання на суму 2944 грн., нежитлове приміщення у м. Одеса, вул. Приморська, 7-Б. площа 68 кв.м (1/2),

ППР від 04.10.2023 № 2-1551-UА0073549 про визначення податкового зобов`язання на суму 1788,05 грн; нежитлова будівля. М. Одеса, вулиця Пантелівська, б. 17Б, площа 41.3 кв.м (1/4),

ППР від 04.10.2023 № 2-1551-UА0073549 про визначення податкового зобов`язання на суму 5820,90 грн.; ; нежитлова будівля м. Одеса, Аркадійський пляж, б.3. площа 134, 45 кв.м (1/2),

ППР від 04.10.2023 № 2-1551-UА0073549 про визначення податкового зобов`язання на суму 9894,88 грн.; нежитлова будівля м. Одеса, пляж Аркадія, б. 37, площа 228.55 кв.м (1/2);

ППР від 04.10.2023 № 2-1551-UА0073549 про визначення податкового зобов`язання на суму 12150,51 грн.; нежитлове приміщення АДРЕСА_4 (магазин-кафе), площа частки позивача становить 280,65 кв.м (1/2),

ППР від 04.10.2023 № 2-1551-UА0073549 про визначення податкового зобов`язання на суму 25937,54 грн.; нежитлова будівля у м. Одеса, вул. Бєлінського, 15, площа 599.10 кв.м,

ППР від 04.10.2023 № 2-1551-UА0073549 про визначення податкового зобов`язання на суму 20769,77 грн.; за частку в нежитловій будівлі, адреса АДРЕСА_5 , площею 479,74 кв.м;

ППР № 2-1551-UA0073549 про визначення податкового зобов`язання на суму 1117 грн. 93 коп. квартира за адресою м. Одеса. вул. Тініста, 9/12, площа 296,7 кв.м (1/1),

за 2021 рік:

ППР від 04.10.2023 № 2-1551-UА0073549 про визначення податкового зобов`язання на суму 4080,0 грн.; нежитлове приміщення у м. Одеса, вул. Приморська, 7-Б. площа 68 кв.м (1/2),

ППР від 04.10.2023 № 2-1551-UА0073549 про визначення податкового зобов`язання на суму 3882,0 грн.; нежитлова будівля м. Одеса, вул. Пушкінська, 55, площа 64,70 кв.м (1/1),

ППР від 04.10.2023 № 2-1551-UА0073549 про визначення податкового зобов`язання на суму 1446,0 грн; нежитлова будівля за адресою м. Одеса, Фонтанська дорога, 77а, площа 24.10 кв.м. (1/3),

ППР від 04.10.2023 № 2-1551-UА0073549 про визначення податкового зобов`язання на суму 16839 грн.; нежитлове приміщення АДРЕСА_4 (магазин-кафе), площа частки позивача становить 280,65 кв.м (1/2),

ППР від 04.10.2023 № 2-1551-UА0073549 про визначення податкового зобов`язання на суму 3765,0 грн.; нежитлова будівля за адресою м. Одеса, вул. Французький бульвар, б. 22В (кафе), площа 62.75 кв.м (1/2),

ППР від 04.10.2023 № 2-1551-UА0073549 про визначення податкового зобов`язання на суму 35946 грн.; нежитлова будівля у м. Одеса, вул. Бєлінського, 15, площа 599.10 кв.м,

ППР від 04.10.2023 № 2-1551-UА0073549 про визначення податкового зобов`язання на суму 8067,0 грн; нежитлова будівля м. Одеса, Аркадійський пляж, б.3. площа 134, 45 кв.м (1/2),

ППР від 04.10.2023 № 2-1551-UА0073549 про визначення податкового зобов`язання на суму 28784,16 грн.; за частку в нежитловій будівлі, адреса м. Одеса, пляж Аркадія, б. 3Б, площею 479,74 кв.м;

ППР від 04.10.2023 № 2-1551-UА0073549 про визначення податкового зобов`язання на суму 13713 грн.; нежитлова будівля м. Одеса, пляж Аркадія, б. 37, площа 228.55 кв.м (1/2);

ППР від 04.10.2023 № 2-1551-UА0073549 про визначення податкового зобов`язання на суму 2478,0 грн.; нежитлова будівля. М. Одеса, вулиця Пантелівська, б. 17Б, площа 41.3 кв.м (1/4),

ППР від 04.10.2023 № 2-1551-UА0073549 про визначення податкового зобов`язання на суму 2373,0 грн.; нежитлова будівля за адресою м. Одеса, вул. Приморська, б. 7А, площа 39.55 кв. м (1/2),

ППР від 04.10.2023 № 2-1551-UА0073549 про визначення податкового зобов`язання на суму 4860,0 грн.; нежитлова будівля в м. Одеса, вул. Преображенка, 68 (офіс-магазин), площа 81 кв.м,

ППР № 2-1551-UA0073549 про визначення податкового зобов`язання на суму 1420.20 грн; квартира у АДРЕСА_6 , площа 296.7 кв.м (1/1)

за 2022 рік:

ППР № 2-1551-UA0073549 про визначення податкового зобов`язання на суму 1538 грн. 55 коп.; квартира у м. Одеса, вул. Тіниста, б. 9/12, площа 296,7 кв.м (1/1),

ППР від 04.10.2023 № 2-1551-UА0073549 про визначення податкового зобов`язання на суму 4420,0 грн; нежитлове приміщення у м. Одеса, вул. Приморська, 7-Б. площа 68 кв.м (1/2),

ППР від 04.10.2023 № 2-1551-UА0073549 про визначення податкового зобов`язання на суму 2684,5 грн.; нежитлова будівля. М. Одеса, вулиця Пантелівська, б. 17Б, площа 41.3 кв.м (1/4),

ППР від 04.10.2023 № 2-1551-UА0073549 про визначення податкового зобов`язання на суму 8739,25 грн.; нежитлова будівля м. Одеса, Аркадійський пляж, б.3. площа 134, 45 кв.м (1/2),

ППР від 04.10.2023 № 2-1551-UА0073549 про визначення податкового зобов`язання на суму 5265,0 грн.; нежитлова будівля в м. Одеса, вул. Преображенка, 68 (офіс-магазин), площа 81 кв.м,

ППР від 04.10.2023 № 2-1551-UА0073549 про визначення податкового зобов`язання на суму 38941,5 грн. нежитлова будівля у м. Одеса, вул. Бєлінського, 15, 599.10 кв.м,

ППР від 04.10.2023 № 2-1551-UА0073549 про визначення податкового зобов`язання на суму 31182,84 грн. за частку в нежитловій будівлі, адреса м. Одеса пляж Аркадія, б. 3Б, 479,74 кв.м;

ППР від 04.10.2023 № 2-1551-UА0073549 про визначення податкового зобов`язання на суму 18242,25 грн., нежитлова будівля АДРЕСА_4 (магазин-кафе), площа частки позивача становить 280,65 кв.м,

ППР від 04.10.2023 № 2-1551-UА0073549 про визначення податкового зобов`язання на суму 14855 грн. 75 коп.. нежитлова будівля м. Одеса, пляж Аркадія, б. 37, площа 228.55 кв.м (1/2);

ППР від 04.10.2023 № 2-1551-UА0073549 про визначення податкового зобов`язання на суму 4078,75 грн., нежитлова будівля за адресою м. Одеса, вул. Французький бульвар, б. 22В (кафе), площа 62.75 кв.м (1/2),

ППР від 04.10.2023 № 2-1551-UА0073549 про визначення податкового зобов`язання на суму 4205,5 грн.; нежитлова будівля м. Одеса, вул. Пушкінська, 55, площа 64,70 кв.м (1/1),

ППР від 04.10.2023 № 2-1551-UА0073549 про визначення податкового зобов`язання на суму 2570.75 грн.; нежитлова будівля за адресою м. Одеса, вул. Приморська, б. 7А, площа 39.55 кв. м (1/2),

ППР від 04.10.2023 № 2-1551-UА0073549 про визначення податкового зобов`язання на суму 1566,5 грн. , нежитлова будівля за адресою м. Одеса, Фонтанська дорога, 77а, площа 24.10 кв.м. (1/3),

Ставка податку обчислена з мінімальної заробітної плати, встановленої з 01.01.2020 4 723 грн., з 01.01.2021 6 000 грн., з 01.01.2022 6 500 грн.

ППР було направлено платнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу платника: АДРЕСА_7 , який повернувся до відправника з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями та порядком їх формування та надсилання, позивач звернувся до суду з позовом.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з відсутності доказів перебування у власності позивача нежитлового приміщення у м. Одесі, вул. Белінського (Леонтовича), б. 15, площею 599,1 кв.м, оскільки відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не підтверджують факт перебування у власності позивача даного приміщення, зареєстроване з 07.03.2019 інше право - право оренди, де позивач є одним з трьох орендодавців приміщення.

Що стосується спірних об`єктів нерухомості ( нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_8 (за яким податок визначений податковими повідомленнями-рішеннями № 2-1551-UА0073549; ППР № 2-1551-UА0073549; ППР № 2-1551-UА0073549) та нежитлове приміщення АДРЕСА_9 (ППР № 2914823- 2407-1551-UА0073549; ППР № 2-1551-UА0073549; ППР № 2-1551-UА0073549), то суд першої інстанції встановив, що контролюючий орган допустив помилку в повідомленнях-рішеннях у найменуванні вулиці, проте допущені помилки не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправними таких рішень за умови, що іншими доказами підтверджується наявність у позивача об`єктів оподаткування податком на нерухоме майно, контроль за дотриманням якого покладено на відповідача.

Суд першої інстанції наголосив, що невиконання контролюючим органом такого обов`язку звільняє платника податків лише від відповідальності за несвоєчасність сплати податкового зобов`язання, проте не звільняє від обов`язку сплати такого податку за наявності відповідних правових підстав.

Пропуск податковим органом встановленого підпунктом 266.7.2 статті 266 ПК України строку надсилання податкового повідомлення-рішення до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року), не є тим порушенням, яке спростовує правомірність нарахування грошового зобов`язання податковим органом, та не може бути самостійною підставою для скасування оспорюваних податкових повідомлень-рішень.

Що стосується посилань позивача на розташування об`єктів нерухомості: м. Одеса, вул. Приморська, будинок 7-А, та б. 7-Б, на території ведення активних бойових дій та обмеження проїзду та проходу пішоходів за адресою вул. Приморська 7А та 7Б у м. Одеса, обмеження доступу до вказаних об`єктів нерухомості , то в даному випадку суд першої інстанції зазначив, що у м. Одеса активних бойових дій в 2022 році не було, та відсутні пільги по сплаті податків щодо таких об`єктів нерухомості.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, Податкового кодексу України.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п.15.1. ст.15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно з п. 36.1 ст. 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до ст. 266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Відповідно до пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України, об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є житлова та нежитлова нерухомість, в тому числі її частка.

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (пп. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПКУ).

Обчислення суми податку з об`єкта / об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Сума податку за об`єкт нежитлової нерухомості розраховується за формулою наступним чином:

Сума податку = ЗП * (МП * СП)

ЗП - загальна площа об`єкту нежитлової нерухомості

МП - мінімальна заробітна плата встановлена законом на 01 січня звітного (податкового) року;

СП - ставка податку, встановлена за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, на 1 січня звітного (податкового) року за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (п.п. 266.5.1. п. 266.5 ст.266).

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 266.6.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України).

Відповідно п.п. 266.4.2 п. 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України органи місцевого самоврядування до 25 грудня року, що передує звітному, подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості, інформацію щодо ставок та наданих пільг юридичним та/або фізичним особам зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за формою Затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Пп.266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України передбачено, що податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Як встановлено під час розгляду справи в суді першої інстанції, сторони не мають суперечок щодо площі нерухомості позивача та розмірів податку, крім таких об`єктів:

- нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_8 (за яким податок визначений податковими повідомленнями-рішеннями № 2-1551-UА0073549; ППР № 2-1551-UА0073549; ППР № 2-1551-UА0073549);

- нежитлове приміщення м. Одеса, вулиця Белінського, будинок 15 (ППР № 2-1551-UА0073549; ППР № 2-1551-UА0073549; ППР № 2-1551-UА0073549);

- нежитлове приміщення АДРЕСА_9 (ППР № 2914823- 2407-1551-UА0073549; ППР № 2-1551-UА0073549; ППР № 2-1551-UА0073549).

Суд першої інстанції вирішуючи спірне питання погодився з доводами позивача щодо відсутності доказів перебування у власності позивача нежитлового приміщення у АДРЕСА_10 , площею 599,1 кв.м, оскільки відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не підтверджують факт перебування у власності позивача даного приміщення, зареєстроване з 07.03.2019 інше право - право оренди, де позивач є одним з трьох орендодавців приміщення.

Контраргументів з цього приводу апеляційна скарга податкового органу не містить.

Що стосується двох інших об`єктів нерухомості, то суд першої інстанції встановив, що контролюючий орган допустив помилку в повідомленнях-рішеннях у найменуванні вулиці, зазначивши вулиця "Преображенка" замість правильної назви "Преображенська", та зазначивши "Пантелівська" замість правильної назви "Пантелеймонівська".

Так, з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що з 2015 року позивач має право власності приміщення площею 81 кв. м у АДРЕСА_8 , а також право власності на 1/4 нежитлового приміщення у АДРЕСА_9 загальна площа 165, 2 кв.м .

Отже, суд першої інстанції виснував, що контролюючим органом було некоректно вказана назви вулиць, разом з тим даний факт не є підставою для звільнення позивача від податкового обов`язку. ППР , сформовані за вказаними об`єктами нерухомості, містять інші необхідні реквізити, передбачені ПК України, зокрема, інформацію про адресу місцезнаходження об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості, його площу, ставки податку.

Також на вимогу суду апеляційної інстанції представник відповідача 31.01.2025 направив додаткові пояснення щодо спірного питання , а саме: щодо допущення помилки в податкових повідомленнях-рішеннях у найменуваннях вулиць, зазначивши вулиця «Преображенка» замість правильної назви «Преображенська» та зазначивши «Пантелівська» замість правильної назви «Пантелеймонівська», та зазначив, що дійсно податковим органом було допущено помилки в написанні назв вулиць, проте формування податкових повідомлень-рішень проводиться в автоматичному режимі на підставі даних інформаційно-комунікаційної системи ДПС, а саме щодо нерухомого майна фізичній особі ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов ґрунтовного висновку, що допущені помилки не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправними таких рішень за умови, що іншими доказами підтверджується наявність у позивача об`єктів оподаткування податком на нерухоме майно, контроль за дотриманням якого покладено на відповідача. Рішення може бути визнане судом правомірним, у випадку, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення. У такому разі рішення контролюючого органу про донарахування податку, прийняте з орфографічними помилками, можна розцінювати як податкове повідомлення-рішення з окремими дефектами, які не змінюють суті спірного рішення. Скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Стосовно інших об`єктів нерухомості, які знаходяться повністю або частково у власності позивача, суд першої інстанції дійшов висновку, що контролюючим органом було правильно обчислено суми податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020-2022 роки, виходячи з площі об`єктів нежитлової нерухомості, та з урахуванням ставки податку, про що винесено податкові повідомлення-рішення. Посилання позивача на неправомірне нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в період з 1 березня по 31 березня 2020 року, не підтверджено належними доказами, в розрахунках податку місяць березень виключений з податкового періоду.

Подані до суду розрахунки податків на нерухоме майно не є документами зобов`язального характеру для позивача. Вони можуть уточнятись та корегуватись контролюючим органом.

Щодо доводів позивача про порушення порядку надсилання ППР, суд першої інстанції встановив, що вони направлялись платнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу платника, яка також зазначена в позовній заяві, який згодом повернувся до відправника з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Порядком надсилання контролюючими органами ППР платникам податку, затвердженого наказом Мінфіну від 28.12.2015 №1204, визначено, що ППР вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто, чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання фізичної особи рекомендованим листом з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному п. 42.4 ст. 42 Податкового Кодексу.

Відповідно до п. 42.1, 42.2 ст. 42 ПК України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті. Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному п. 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Пунктом 42.5 ст. 42 ПК України передбачено, що у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків або його представнику. У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю та місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків, у день зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

При цьому, відповідно до постанови Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Отже, зважаючи на положення пункту 42.2 статті 42 Податкового кодексу України, оскаржувані податкові повідомлення-рішення, що направлялися позивачу, є належним чином врученими.

Крім того, апеляційний суд як і суд першої інстанції вважає, що обставини надсилання податкових повідомлень-рішень не впливають на оцінку правомірності їх прийняття, оскільки суд в першу чергу оцінює ППР на дотримання законності та компетенції контролюючого органу. Порядок надіслання ППР враховується та приймається до уваги судами при розгляді справ про стягнення податкового боргу з платників податків.

Щодо посилання позивача на те, що оскаржувані ППР були складені контролюючим органом з порушенням строків, встановлених Податковим кодексом України, суд першої інстанції зазначив по таке.

Податкові повідомлення-рішення про сплату сум податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з фізичних осіб надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному ст.42 ПК України, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком). Податкове зобов`язання за звітний рік з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачується фізичними особами протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Невиконання контролюючим органом такого обов`язку звільняє платника податків лише від відповідальності за несвоєчасність сплати податкового зобов`язання, проте не звільняє від обов`язку сплати такого податку за наявності відповідних правових підстав.

Пропуск податковим органом встановленого підпунктом 266.7.2 статті 266 ПК України строку надсилання податкового повідомлення-рішення до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року), не є тим порушенням, яке спростовує правомірність нарахування грошового зобов`язання податковим органом, та не може бути самостійною підставою для скасування оспорюваних податкових повідомлень-рішень.

Недотримання контролюючим органом встановлених строків надіслання податкового повідомлення-рішення не є підставою для припинення податкового обов`язку платника податку з вказаного податку. Строк надсилання податкового повідомлення-рішення, не є строком, що зумовлює припинення податкового обов`язку або звільнення від його виконання.

Що стосується посилань позивача на розташування об`єктів нерухомості: м. Одеса, вул. Приморська, будинок 7-А, та б. 7-Б, на території ведення активних бойових дій та обмеження проїзду та проходу пішоходів за адресою вул. Приморська 7А та 7Б у м. Одеса, обмеження доступу до вказаних об`єктів нерухомості , то суд першої інстанції зазначив, що в даному випадку у м. Одеса активних бойових дій в 2022 році не було, та відсутні пільги по сплаті податків щодо таких об`єктів нерухомості.

Приписами ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог, а саме визнання протиправними та скасування податкових повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби в Одеській області № 2-1551UA0073549 про нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2022 рік в сумі 38941 грн. 50 коп., №2-1551UA0073549 про нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за за 2021 рік в сумі 35946 грн., № 2-1551UA0073549 про нарахування про нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2020 рік в сумі 25937 грн. 34 коп., які містять податкові зобов`язання по об`єкту нерухомості м. Одеса, вул. Белінського, 15.

В решті позовних вимог суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для їх задоволення.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Доводи апеляційної скарги.

Надаючи оцінку доводам сторони позивача, в частині порушення податковим органом строків надсилання податкових повідомлень-рішень, апеляційний суд вважає за необхідне взяти до уваги висновки Судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладені у постанові від 20.06.2022 у справі № 826/15940/18.

У вищезазначеній постанові колегія суддів висловила правову позицію відповідно до якої недотримання контролюючим органом встановлених строків надіслання податкового повідомлення-рішення не є підставою для припинення податкового обов`язку платника податку з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості. Строк надсилання податкового повідомлення-рішення, встановлений п.п. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України не є строком, що зумовлює припинення податкового обов`язку або звільнення від його виконання.

Відтак, порушення податковим органом приписів пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України в частині строку формування податкового повідомлення-рішення, не спростовує правомірність нарахування грошового зобов`язання податковим органом, та не може бути самостійною підставою для скасування податкового повідомлення-рішення .

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, щодо не надання судом першої інстанції правової оцінки та залишення поза увагою позовної вимоги про визнання протиправними дій та зобов`язання утриматися від здійснення певних дій, колегія суддів звертає увагу на те, що не кожне допущене судом порушення процедури може істотно впливати на права учасників справи . Крім того, більшість процесуальних порушень, допущених на одній стадії адміністративного процесу, можна виправити на іншій його стадії.

Суд апеляційної інстанції розглянувши апеляційну скаргу позивача в цій частині зазначає, що судом у конкретній справі вирішується спір, предмет якого існує на час розгляду справи, отже суд не може розглядати вимоги на майбутнє у зв`язку із вірогідним настанням певних наслідків.

Враховуючи те, що предметом спору є правомірність податкових повідомлень- рішень, тому надання оцінки щодо саме зобов`язання Головного управління ДПС в Одеській області утриматися від надсилання ОСОБА_1 одночасно повідомлень-рішень по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за більшу кількість податкових періодів, ніж один звітний рік є передчасним.

У порядку адміністративного судочинства підлягають захисту лише порушені права, однак, суд позбавлений можливості задовольняти вимоги на майбутнє для захисту прав особи від можливих негативних дій суб`єкта владних повноважень у подальшому, оскільки, на час розгляду справи таких не існує.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Щодо посилання скаржника на те, що суд першої інстанції не врахував, що відповідачем не було дотримано п. 69-22 підрозділу 10 Податкового кодексу України, згідно якого податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не нараховується та не сплачується за об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості, що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України: за 2021 та 2022 роки - за об`єкти житлової нерухомості, у тому числі їх частки, що перебувають у власності фізичних осіб; за період з 1 березня 2022 року по 31 грудня 2022 року - за об`єкти житлової нерухомості, у тому числі їх частки, що перебувають у власності юридичних осіб, та за об`єкти нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та/або юридичних осіб.

Апелянт вважає, що всупереч вказаній нормі у ППР № № 2-1551-UА0073549, № 2-1551-UА0073549, № 2-1551-UА0073549, № 2-1551-UА0073549, № 2914800- 2407-1551-UА0073549, №2-1551-UА0073549 включена інформація про об`єкти нерухомості: АДРЕСА_2 , які розташовані на території ведення активних бойових.

В аспекті наведеного вище апелянт зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки наданим позивачем доказам у вигляді листів ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23.02.2024 № 930/ЮК і Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху ОМР від 08.02.2024 № 01-41/33, зміст яких свідчить про існуючу заборону проїзду та проходу до вищезазначеного нерухомого майна необмеженому колу осіб саме з причин активних бойових дій.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що законодавець намагаючись пристосуватися до нинішніх умов життя вніс зміни до податкового законодавства України, які б дозволяли особам звільнятися від відповідальності за несвоєчасне виконання податкового обов`язку.

В той же час вказана норма зобов`язує особу вчинити певну дію, подати відповідну заяву до контролюючого органу, чого позивачем зроблено не було.

Відтак, вказані вище аргументи скаржника є необґрунтованими.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.09.2024 у справі № 280/10300/23.

Апеляційний суд зауважує, що позивач, за неможливості своєчасного виконання податкового обов`язку щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності не позбавлений права звернутись до відповідача з відповідною заявою у відповідно до Порядку № 225.

Разом з тим, колегія суддів наголошує, що відповідно до п.69.14 ПК України, в редакції Закону № 3050-ІХ від 11.04.2023, починаючи з 1 січня 2023 року, за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, які включені до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) не нараховується та не сплачується за період з першого числа місяця, в якому було визначено щодо відповідних територій дату початку активних бойових дій або тимчасової окупації, до останнього числа місяця, в якому було завершено активні бойові дії або тимчасова окупація на відповідній території.

З аналізу наведених положень виходить, що земельна ділянка повинна находитись або на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих рф територіях України відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022.

Оскільки за даними Переліку № 309 м.Одеса не віднесена до території активних бойових дій або тимчасово окупованих територій, на думку апеляційного суду є правильним висновок суду першої інстанції про те, що у позивача відсутні підстави не сплачувати земельний податок, а надані позивачем лист ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23.02.2024 № 930/ЮК і Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху ОМР від 08.02.2024 № 01-41/33, не є тими документами які засвідчують віднесення цих територій до тих, на яких ведуться активні бойові дії .

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги Головного управління ДПС в Одеській області встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. В апеляційній скарзі податковий орган, як на підставу для задоволення поданої скарги, посилається лише на висновки оскаржуваного рішення. Водночас, як вже зазначалось вище такі доводи спростовуються матеріалами справи та судом усім наведеним висновкам надано оцінку.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Отже, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2024 року у справі № 420/16909/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Дата складення та підписання повного тексту судового рішення 21 лютого 2025 року.

Суддя-доповідач О.І. Шляхтицький
Судді Г.В. Семенюк А.Г. Федусик