Справа № 177/2490/24
Суддя: Томинець О. В.
Дата ухвалення: 2025-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження 2-а/193/4/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21 лютого 2025 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді Томинця О.В.,

за участю: секретарів судового засідання Губи О.А.,Оселедець О.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у сел. Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області адміністративнну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача.

22.10.2024 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, згідно вимог якого, посилаючись на відсутність належних доказів, які підтверджують порушення ним п. 31.4.3 «а» та 31.6 «б» ПДР України, зокрема буксирування ним причепу з непрацюючими правими габаритом та покажчиком повороту, а також на порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення оскаржуваної постанови з помилками у тесті, просив суд скасувати таку постанову інспектора 1 взводу 1 роти 2 батальйону ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП старшого лейтенанта поліції Канюка О.О., серії ЕНА №3225856 від 09.10.2024, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 340 грн, а провадження у справі закрити.

Заяви (клопотання) сторін та процесуальні дії суду у справі.

21.10.2024 (у перший робочий день після вихідних 19 та 20.10.2024) позивач ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку до Криворізького районного суду Дніпропетровської області вказаний позов (а.с.11).

23.10.2024 за ухвалою судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області вказаний позов направлено для розгляду за підсудністю до Софіївського районного суду Дніпропетровської області (а.с.15-16).

02.01.2025 позовна заява надійшла до Софіївського районного суду Дніпропетровської області та була розподілена судді цього суду Томинцю О.В. (а.с.20).

07.01.2025 за ухвалою вказаного судді позов було залишено без руху, у зв`язку з тим, що він не відповідав вимогам ч. 6 ст. 161 КАС України (а.с.21-22).

13.01.2025 від позивача надійшла уточнена позовна заява, що свідчило про усунення недоліків його позову (а.с.25-31).

16.01.2025 за ухвалою судді, зв`язку з усуненням позивачем недоліків свого позову, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 21.02.2025. Одночасно у порядку підготовки справи до судового розгляду витребувано у відповідача відеозаписи з реєстратора патрульного автомобіля чи бодікамери патрульних поліцейських, які здійснювали складання оскаржуваної постанови та інші наявні матеріали у яких містяться дані про фіксацію вказаного правопорушення (а.с.37).

03.02.2025 від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов за змістом якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі та надано до суду через підсистему «Електронний суд» відеозапис з місця вчинення адміністративного правопорушення (а.с.41-45).

14.02.2025 надійшла відповідь на відзив.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав і просив суд його задовольнити. В обґрунтування свого позову позивач вказав, що він саме 27.09.2024 близько 20:00 год., а не 26.06.2024 о 22:49, як помилково зазначено в оскаржуваній постанові, керував транспортним засобом «Chevrolet Aveo», н/з НОМЕР_1 та буксирував причіп «ПГМФ 831» н/з НОМЕР_2 , на автодорозі Н-11 у напрямку з м. Кривого Рогу до с. Широке. По дорозі позаду нього автомобіль патрульної поліції засвітив проблисковими маяками, змусивши його зупинитися. Виконавши таку вимогу працівники поліції йому повідомили, що на причепі, якій він буксирував не працює правий габаритний сигнал та правий покажчик повороту. Він справді переконався у несправності цих зовнішніх світлових приладів і відразу полагодив правий габаритний сигнал, але правий покажчик повороту на причепі на місці зупинки полагодити йому не вдалося. Працівник поліції вже був зібрався виносити постанову, але він просив її розгляд відкласти для можливості скористатися правовою допомогою адвоката. Працівник поліції це клопотання задовольнив, відклав розгляд справи на 09.10.2024 та вручив йому відповідну повістку, з зазначенням дати, часу та місця розгляду цієї справи. Прибувши на розгляд справи разом зі свідком ОСОБА_2 , позивач заявив клопотання про ознайомлення його зі справою та надання додаткового часу для залучення адвоката та конкретизування працівниками поліції у порушенні яких саме ПДР його обвинувачують, оскільки у повістці про це не було зазначено. До того ж розпочалася повітряна тривога. Але незважаючи на загрозу ракетного обстрілу, працівник поліції відмовився відкладати розгляд справи та знайомити його з відеозаписом, супроводив їх у бомбосховище неподалік апеляційного суду, де розглянув справу та виніс оскаржувану постанову, серії ЕНА №3225856 від 09.10.2024.

Наголосив, що у вказаній постанові мається багато грубих помилок: дата вчинення правопорушення не 27.06.2024, а 27.09.2024, час не 22:39, а близько 20:00, номерний знак причепу не АА0118XF, а АЕ0118XF, на запит його адвоката не було надано відеозапис для ознайомлення повідомивши, що він не зберігся, тоді як на запит суду таке відео було надано. До того ж на самому відео, який подано представником відповідача разом з відзивом, не можливо визначити, що саме воно записане за допомогою засобів фіксації на які посилався поліцейський в оскаржуваній постанові, а сам зміст запису не свідчить переконливо про несправність зовнішніх світлових приладів на причепі. З огляду на викладене позивач просив визнати оскаржувану постанову протиправною та її скасувати, а провадження у справі стосовно нього закрити.

Представник відповідача належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, заяву про розгляд справи без його участі до суду не надавав.

У зв`язку з неявкою представника відповідача, який був належним сповіщений про розгляд адміністративної справи та подав відзив на позов, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за його відсутності.

Фактичні обставини справи встановлені судом.

Судом встановлено, що 09.10.2024 інспектором 1 взводу 1 роти 2 батальйону ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Канюком О.О., винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №3225856, про те, що 27.09.2024 о 22:39, у с. Широке, траса Н-11, Широківська ОТГ, 75 км., водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Chevrolet Aveo», н/з НОМЕР_1 та буксирував причіп «ПГМФ 831» н/з НОМЕР_2 , на якому у темну пору доби не горіли лампи фар задніх габаритних ліхтарів та під час паркування на цьому причепі не працював правий покажчик повороту чим порушив п. 31.6 «б» та відповідно п. 31.4.3 «а» ПДР України. Фіксація здійснювалася за допомогою Xiaomi, 475627 від 09.10.2024 та відео реєстраторів 475610, 475623 від 27.09.2024.

За вказані порушення ПДР України позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Мотиви суду та застосування норми права.

Оскільки предметом оскарження є постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН № №3225856 від 09.10.2024, перевіряючи правомірність її винесення суб`єктом владних повноважень, суд зобов`язаний перевірити наявність в діях позивача складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Визначення правових та соціальних основ дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища здійснює Закон України Про дорожній рух від 30 червня 1993 року № 3353-XII (далі по тексту Закон № 3353-XII).

Відповідно до статті 14 Закону № 3353-XII учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Положеннями статті 16 Закону № 3353-XII визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі по тексту ПДР України).

Згідно з пунктом 1.1. ПДР ці Правила відповідно до Закону України Про дорожній рух встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні гуртуватися на вимогах цих Правил.

На виконання пункту 1.3. ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9 ПДР).

Як видно з вимог п. 31.3.3 «а» ПДР, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

Також, відповідно до п. 31.6. «а» ПДР, забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів.

Судом встановлено, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 121 КУпАП.

Як встановлено частиною 1 статті 121 КУпАП України, керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) тягне за собою накладення штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (частина 1 статті 247 КУпАП).

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону встановлено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

В статті 222 КУпАП зазначається, що органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На виконання вимог частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом норм частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, зокрема п. 31.6 «б» та п. 31.4.3 «а» ПДР, відповідачем було надано до матеріалів справи відеозапис з відео реєстратора автомобіля працівників поліції, який був досліджений у судовому засіданні та з якого чітко видно про буксирування позивачем причепу н/з АА0118XF, на якому у темну пору доби не горіла права лампа фари заднього габаритного ліхтаря та під час паркування на причепі також не працював правий покажчик повороту, зокрема під час увімкнення аварійної світлової сигналізації, правий покажчик повороту не працював.

Слід зауважити, що під час безпосереднього розгляду справи у суді, позивач не спростовував факту порушення вищевказаних вимог ПДР, лише зауважив, що на місці зупинки він зміг полагодити задній правий габаритний ліхтар, хоча належних доказів цього суду ним надано не було (фото, відео). Показання свідка ОСОБА_2 з цього приводу у судовому засіданні, на переконання суду є не переконливими, оскільки він товариш позивача і зацікавлений у його виправданні.

Варто зазначити, що оскільки працівником поліції у належний спосіб та порядок зафіксовано непрацюючу деталь у автомобілі, то саме на водія покладається обов`язок довести поліцейському, якщо він заперечує, що ця несправність була тимчасовою і усунути її на місці зупинки.

Але разом з цим, як зазначив сам позивач та його вказаний свідок під час розгляду справи, полагодити правий покажчик повороту на причепі на місці зупинки їм не вдалося.

Що стосується доводів позивача щодо грубого порушення працівником поліції процедури винесення постанови про накладення на нього адміністративного стягнення, то суд дійшов такого висновку.

Твердження позивача про те, що його клопотання про повторне перенесення розгляду справи через нерозуміння того за що його притягують до адміністративної відповідальності та надання часу для отримання правої допомоги суд знаходить безпідставними, адже за клопотання позивача працівник поліції, після зупинки транспортного засобу позивача 27.09.2024 погодився відкласти розгляд справи для можливості отримання правової допомоги адвоката та визначив конкретну дату, час та місце розгляду справи більш ніж на 10 днів - 09.10.2025, що було цілком достатньо для залучення ним захисника та підготовки ним до розгляду справи. До того ж варто зауважити, що позивач сам є адвокатом і неодноразово вже захищав у судах у справах про адміністративні правопорушення як свої власні інтереси, так і інтереси інших громадян. Позивачеві було цілком відомо за вчинення яких саме порушень ПДР відбудеться розгляд справи, а тому не зазначення про це у повістці про виклик, яка до того ж не передбачає розміщення таких записів, суд не вважає порушеннями.

Посилання позивача на розгляд справи у незазначеному у повістці місці є неспроможними. З пояснень самого позивача та його свідка суду стало відомо, що під час розгляду справи за місцем знаходження Полку Патрульної поліції у м. Кривий Ріг, тобто у зазначеному у повістці місці, розпочалася повітряна тривога, а тому, з метою забезпечення безпеки усіх учасників справи працівником поліції позивача та свідка було супроводжено до сховища, де і проведено розгляд справи.

Неточності, які маються в оскаржуваній постанові щодо: дати скоєння правопорушення (не 27.06.2024, а 27.09.2024), номерного знаку причепу (не АА0118XF, а АЕ0118XF), суд не знаходить грубими, тобто такими, які безумовно вказують на нікчемність чи недійсність винесеної постанови.

До того ж у самій постанові, серії ЕНА №3225856 від 09.10.2024, працівником поліції зазначається як правильний, так і не правильний реєстраційний номер причепу, а дата фактичного вчинення правопорушення кореспондується із датою його фіксації за допомогою бодікамер та відеореєстратора і на які мається посилання у самій постанові, тобто 27.09.2024.

Крім того, суд зазначає, що будь-які дефекти постанови не спростовують суті вчиненого позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 16 грудня 2021 року у справі № 640/11468/20, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення»; межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови безумовного дотримання ним передбаченої законом процедури прийняття такого рішення.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11 травня 2022 року у справі № 400/1510/19, від 5 липня 2022 року у справі № 522/3740/20, від 27 вересня 2022 року у справі № 320/1510/20, від 3 жовтня 2022 року у справі № 400/1510/19, від 1 листопада 2022 року у справі № 640/6452/19 та від 18 січня 2023 року у справі №500/26/22.

Крім того Верховний Суд у постанові від 16 березня 2023 року по справі №400/4409/21 зазначив, що визнання протиправним рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, яке спрямоване на захист суспільних інтересів, внаслідок застосування судами надмірного формалізму може призвести до таких наслідків, як, зокрема нанесення суттєвої шкоди суспільним інтересам або уникнення правопорушником обов`язку виконувати або дотримуватися законодавства.

Дійсно через помилку у постанові про дату вчинення правопорушення адвокату позивача Перепелиці Л.Л. на її запит направлено відповідь від Полку патрульної поліції у м. Кривий Ріг про те що, відеозаписи за 27.06.2025 не збереглися за спливом установлених строків, проте такий адвокатський запит направлено вже задовго після розгляду справи - 25.11.2024, а тому його не отримання вже не могло жодним чином вплинути на розгляд справи, який відбувся півтора місці тому. До того ж такий відеозапис був наданий на запит суду і позивач, як і його адвокат, мали можливість ознайомитися з ним у суді під час оскарження постанови.

Безпідставними також суд знаходить твердження позивача про незаконність походження відеозапису вчиненого правопорушення, що наданого до суду представником відповідача через підсистему «Електронний суд».

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, з огляду на вищенаведені фактичні обставини справи, суд вважає, що відповідач у справі під час прийняття оскаржуваної постанови діяв в межах повноважень та у спосіб, який визначено чинним законодавством України, що свідчить про відсутність підстав для скасування такого рішення суб`єкта владних повноважень.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, адміністративне стягнення визначене в межах санкції ч. 1 ст. 121 КУпАП, а отже підстави для її скасування чи зміни відсутні.

За таких обставин, позовні вимоги позивача не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду адміністративної справи, а тому у їхньому задоволенні належить відмовити.

За змістом положень ч.3 ст.139 КАС України у зв`язку повною відмовою у задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_1 , понесені ним судові витрати на оплату судового збору, у розмірі 605,60 грн., слід віднести на його рахунок.

Керуючись ст. 2, 8, 9, 72-77, 241- 246, 250, 271, 272, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови, серії ЕНА № 3225856 від 09.10.2024, про накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду, а особами, які не були присутні під час розгляду справи, у той же строк, з часу отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 24.02.2025.

Суддя О. В. Томинець