Справа № 160/3028/25
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2025-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 лютого 2025 рокуСправа № 160/3028/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Коренева А.О., розглянувши у письмовому провадженні позовну заяву ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії,
31 січня 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якій заявлені вимоги:
Скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 74959993 від 16.10.2024 року.
Зобов`язати Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, подати до суду звіт про повне виконання судового рішення протягом 3(трьох) денного строку з моменту набрання законної сили рішення суду.
На обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржувана постанова про закінчення виконавчого провадження є протиправною, оскільки рішення суду, на виконання якого видано виконавчий лист, виконано у повному обсязі не було, а державним виконавцем не здійснено всіх необхідних та передбачених законодавством дій для його своєчасного та повного виконання. Також позивач зазначає, що про оскаржувану постанову йому стало відомо з листа відповідача від 27.01.2025 року.
Дніпропетровський окружний адміністративний суд ухвалою від 06 лютого 2025 року відкрив провадження в адміністративній справі з особливостями розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ відповідно до ст. 287 КАС України та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та встановлено строк до 14 лютого 2025 року для подання відзиву на позовну заяву, якв доставлена до електронних кабінетів відповідачів - 07.02.2025 року.
12 лютого 2025 року до суду від Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшли копії матеріалів виконавчого провадження № 74959993.
Відповідачі у встановлений судом строк, відзиви на позовну заяву, письмових заперечень проти позову, пояснень чи доказів щодо заявлених позовних вимог, на підтвердження або спростування обставин, зазначених у позові, не надано, як і заяви про визнання позову.
Згідно із ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з ч. 4 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом двадцяти днів після відкриття провадження у справі.
Дослідивши надані сторонами матеріали та з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 січня 2024 року у справі № 160/29155/23 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01.07.2021 щомісячну доплату до пенсії у розмірі 2 000,00 грн згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб»; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01.07.2021 щомісячну доплату до пенсії у розмірі 2 000,00 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», без обмеження максимального розміру пенсії. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

На виконання рішення суду, яке набрало законної сили 01 квітня 2024 року, Дніпропетровським окружним адміністративним судом був виданий виконавчий лист № 160/29155/23 від 25 квітня 2024 року.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства (м. Одеса) від 09 травня 2024 року було відкрито виконавче провадження № 74959993 за виконавчим листом № 160/29155/23, якою було встановлено 10-ти денний строк для виконання рішення суду.

Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства (м. Одеса) винесена постанова від 09 травня 2024 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства (м. Одеса) прийнята постанова від 09 травня 2024 року про стягнення виконавчого збору.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства (м. Одеса) від 05 серпня 2024 року на боржника - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області накладено штраф за не виконання рішення суду у розмірі 5100, 00 грн (а.с. 13-15).

На адресу боржника - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області направлена вимога, у якій боржнику встановлено п`ятиденний строк з моменту отримання цієї вимоги виконати вимоги виконавчого листа № 160/29155/23 від 25 квітня 2024 року.

Листом від 20 серпня 2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомлено Відділ примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства (м. Одеса), що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.01.2024 по справі № 160/29155/23 ОСОБА_1 проведений перерахунок пенсії з урахуванням щомісячної доплати відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713. Доплата ОСОБА_1 за період з 01.07.2021 по 29.02.2024 у розмірі 60375,20 грн буде здійснена при надходженні відповідного фінансування для виплати сум, нарахованих за рішеннями суду у порядку черговості виконання рішень суду за датою набрання ними законної сили.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства (м. Одеса) від 16 вересня 2024 року на боржника - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно накладено штраф за не виконання рішення суду у розмірі 10200,00 грн та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне не виконання рішення (а.с. 24-25).

Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства (м. Одеса) на адресу Головного управління національної поліції у Дніпропетровській області 16.10.2024 року за вих. № 36454 направлено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 382 КК України, у якому просили, внести відомості, зазначенні у цьому повідомленні до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування щодо невиконання Головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області рішення суду; надати на адресу Відділу документ, що підтверджують прийняття цієї заяви і її реєстрацію в Єдиному реєстрі досудових розслідувань; інформувати Відділ шляхом надіслання на поштову адресу про результати досудового розслідування.

Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства (м. Одеса) винесена постанова від 16 жовтня 2024 року про закінчення виконавчого провадження ( а.с. 71).

Позивач не погодившись із вказаною постановою та невиконанням рішенням суду від 15.01.2024 року звернувся до суду з позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам у межах підстав суд зазначає таке.

У справі, яка переглядається, спір стосується повноти заходів, вжитих державним виконавцем задля примусового виконання рішення суду на користь позивача, а також правомірності постанови про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами першою, другою статті 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (пункт 1 частини третьої, частина четверта статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до пункту 11 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Частинами першою - третьою статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

За матеріалами даної справ встановлено, що після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець перевірив виконання рішення боржником та за невиконання рішення суду в повному обсязі послідовно виніс дві постанови про накладення на боржника штрафів, попередив його про кримінальну відповідальність і надіслав до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення.

Надалі на підставі пункту 11 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець виніс оспорювану постанову про закінчення виконавчого провадження і, відповідно, більше не вживав заходів примусового виконання (а.с.71).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

ЄСПЛ у рішенні «Юрій Миколайович Іванов проти України» наголосив на тому, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін.

Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

В даному випадку відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном. Відповідно, необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 15 жовтня 2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», заява №40450/04, §51-53).

У таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання.

Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.

Відтак виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, складовою права на справедливий суд.

З аналізу правових норм, які належить застосувати до спірних правовідносин, слідує, що закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 11 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» можливо лише за умови виконання послідовності вказаних виконавчих дій, а саме:

- накладення на боржника штрафу і перевірка стану виконання рішення (у разі невиконання вимог державного виконавця без поважних причин);

- накладення штрафу в подвійному розмірі (у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин);

- звернення до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Якщо після вжиття державним виконавцем усіх заходів примусового виконання рішення боржник відмовляється виконувати рішення немайнового характеру, а виконати його без участі боржника неможливо, державний виконавець звертається до правоохоронних органів із повідомленням про злочин, після чого закінчує виконавче провадження.

Водночас Верховний Суд з цього питання неодноразово зазначав, що невиконання боржником рішення після накладення на нього штрафу не може свідчити про вжиття заходів примусового виконання рішення й не свідчить про неможливість його виконання.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду в постанові від 18 червня 2019 року у справі №826/14580/16 (пункти 40-43) підтримав правову позицію, відповідно до якої накладення на боржника повторного штрафу і звернення до правоохоронних органів із поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності є лише заходами з метою притягнення до відповідальності боржника за невиконання без поважних причин виконавчого документа.

Суд, не вбачає підстав для не врахування даних правових висновків.

Судом встановлено, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 січня 2024 року у справі № 160/29155/23 ОСОБА_1 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснило перерахунок пенсії з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб». Проте доплату ОСОБА_1 за період з 01.07.2021 по 29.02.2024 року у розмірі 60375,20 грн. на час закриття виконавчого провадження не виплачена позивачу, тобто рішення суду в частині виплати позивача доплати не виконано.

Таким чином, накладення штрафів і внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам не є достатніми заходами виконання рішення суду, якщо при цьому відсутні докази, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання.

Тому, звернення з таким повідомленням до правоохоронних органів не є підставою для висновку про те, що державним виконавцем ужито всіх можливих заходів для виконання рішення суду та встановлено неможливість його виконання.

Направлення повідомлення про притягнення до кримінальної відповідальності боржника, не є останньою дією після вчинення державним виконавцем усіх можливих дій із виконання рішення суду, після якої державний виконавець повинен винести постанову про закінчення виконавчого провадження, а свідчить лише про вжиття ним передбачених Законом заходів щодо повідомлення уповноважених органів про невиконання обов`язкового рішення суду.

Отже, розглядаючи адміністративний позов про законність дій державного виконавця, суд має враховувати, що Законом України «Про виконавче провадження» на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усі передбачені Законом заходи в межах встановлених повноважень.

Крім того, суд звертає увагу, що за наслідками прийняття оскаржуваної постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження рішення суду не лише залишилось невиконаним, а й не буде виконаним у майбутньому, що суперечить основним завданням виконавчого провадження.

Частиною третьою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону (пункт 1); звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення (пункт 10); здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом (пункт 22).

Отже, постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження винесена передчасно й за відсутності доказів, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання.

Подібні за змістом висновки викладено у постановах Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №750/9782/16-а, від 7 серпня 2019 року у справі №378/1033/17, від 4 вересня 2019 року у справі №286/1810/17, від 7 жовтня 2020 року у справі №461/6978/19, від 25 листопада 2020 року у справі №554/10283/18, від 13 грудня 2021 року у справі №520/6495/2020, від 08 грудня 2022 року у справі №457/359/21.

Суд, зауважує, що у повідомленні направленому до Головного управління національної поліції у Дніпропетровській області 16.10.2024 року за вих. № 36454, було зазначено, про необхідність надання до відділу інформації про результати судового розслідування. Проте, відповідачем станом на 21 лютого 2025 року до суду не надано доказів реєстрації заяви у Єдиному реєстрі досудових розслідувань щодо невиконання Головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та хід її розгляду.

Виходячи з встановлених обставин справи наявні підстави для часткового задоволення позовної вимоги та визнання протиправною і скасування постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 74959993 від 16.10.2024 року, оскільки її винесено передчасно й за відсутності реального виконання судового рішення.

Крім іншого, суд зауважує, що за правилами частини першої статті 41 Закону України «Про виконавче провадження» скасування постанови про закінчення виконавчого провадження спричиняє його відновлення і у такому разі обов`язок щодо вчинення дій, спрямованих на примусове виконання рішення, виконавець має відповідно до закону.

Тому, додаткове накладення на виконавця подібного обов`язку на підставі рішення суду не потрібно.

Водночас, вимога позивача про зобов`язання Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса); ефективно, своєчасно і в повному обсязі забезпечити повне виконання рішення суду на користь ОСОБА_1 , по справі № 160/29155/23, а саме: Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01.07.2021 щомісячну доплату до пенсії у розмірі 2 000,00 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», без обмеження максимального розміру пенсії, не підлягає задоволенню, оскільки є вимогою про встановлення судового контролю за виконанням рішення по справі № 160/29155/23 від 15.01.2024р.

Суд, зауважує, що позивач скористався таким право та через свого представника звернувся до суду із відповідною заявою по справі № 160/29155/23, яка ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.02.2025 року задоволена. Встановлено судовий контроль у справі №160/29155/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надати до суду протягом 60 днів з дня отримання копії цієї ухвали звіт про виконання судового рішення від 15.01.2024 у справі № 160/29155/23.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса), як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності своїх дій, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню частково.

Стосовно вимоги про встановлення судового контролю шляхом подання звіту про виконання судового рішення, суд зазначає, що положеннями статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, а саме: суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Судове рішення, яке набрало законної сили згідно зі статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Даною нормою встановлено, що законна сила рішення суду є його правовою дією, яка проявляється в тому, що встановлені рішенням суду права підлягають беззаперечному відновленню на вимогу уповноважених осіб.

Таким чином, наразі відсутні підстави для встановлення судового контролю за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а докази понесення ним інших судових витрати відсутні, виходячи з положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Відповідно до частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 77, 139, 250, 260, 262, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (ЄДРПОУ- 43315529, пр. Дмитра Яворницького, будинок 21-А, м. Дніпро, 49005) Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (адреса: вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094; ) про визнання протиправними дій, скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про закінчення виконавчого провадження від 16.10.2024 року, винесену у виконавчому провадженні № 74959993 з примусового виконання виконавчого листа Дніпропетровського окружного адміністративного суду № 160/29155/23 від 25 квітня 2024 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в десятиденний строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції згідно статті 297 КАС України.

Повний текст судового рішення складенний 21.02.2025 року.

Суддя А.О. Коренев