Справа № 501/3428/24
Суддя: Смирнов В. В.
Дата ухвалення: 2025-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 20.02.2025
Справа № 501/3428/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року м. Чорноморськ Одеської області

Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Смирнова В.В.,

за участі секретаря Кочкіної О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_2 (з дислакацією м.Чорноморськ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження у справі,-

В С Т А Н О В И В:

08.08.2024 р. позивач звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 в якому просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП № 59 від 31.07.2024, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 , відносно позивача, закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Позив мотивує тим, що постановою №59 від 31.07.2024 року виданою начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 (надалі ІНФОРМАЦІЯ_5 ), його було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 210 ч. 3 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000грн.

Вважає постанову протиправною з тих підстав, що відсутні

Докази факту адміністративного правопорушення, вини позивача, оскільки постанова не містить фактичних обставин правопорушення (коли виник обов`язок, коли мав з`явитися, які персональні дані мав повідомити і які не повідомив, які документи мав надати, але не надав), до постанови не долучено жодних доказів вини позивача. Також зазначає про порушення процедури накладення адміністративного стягнення, оскільки позивача не було ознайомлено з протоколом про адміністративне правопорушення, не повідомлено про дату та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення та не роз`яснено його права.

Крім того вказує, що вчасно оновив свої вйськово-облікові дані, пройшов військо-лікарську комісію та має військово-облікові документи, у тому числі в електронному виді.

У заяві на позовну заяву ІНФОРМАЦІЯ_2 із позовом не погодився. Він зазначив, що позивач не подав до ІНФОРМАЦІЯ_2 документи, що підтверджують його право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, перебуваючи на військовому обліку, несвоєчасно з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_6 . Позивач отримав другий примірник протоколу про адміністративне правопорушення, у якому йому роз`яснено права та повідомлено дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 13 січня 2025 року задоволено клопотання позивача та замінено первісного відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_2 на належного відповідача ІНФОРМАЦІЯ_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 до суду не з`явився, відзив на позовну заяву не надав.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженець с.Костянтинівка Пологівського району Запорізької області (а.с.13).

31 липня 2024 р. начальником відділення обліку мобілізаційної роботи - заступник начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 майором ОСОБА_3 складено протокол №59 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , місце народження: с.Костянтинівка, Пологівського району, Запорізької області, сімейний стан «одружений», теперішнє задеклароване місце проживання: АДРЕСА_1 (.с.39-41)..

Відповідно до протоколу 31.07.2024 о 9 годині у ІНФОРМАЦІЯ_10 (з дислокацією у АДРЕСА_2 ) було встановлено факт, що громадянин ОСОБА_1 порушив в особливий період під час дії правового режиму воєнного стану правила військового обліку, а саме, несвоєчасно з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_6 для уточнення військово-облікових даних, проходження повторного медичного огляду, а також не мав при собі військово-облікового документа, чим порушив вимоги абз.3 ч.10 ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», п.1 додатку №2 Правил військового обліку призовників, військовозобов`заних та резервістів, п.22, п.25 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ від 16 травня 2024 року №560, абз.3 п.3.2 глави 3 розділу ІІ наказу Міністертсва оборони України №402 від 14.08.2008 року , чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.

У протоколі позивач власним підписом підтвердив, що отримав другий примірник протоколу. Позивача було повідомлено під підпис, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 31.07.2024 р. О 15 годині у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_11 , та про роз`яснення прав і обов`язків .

Постановою № 59 від 31 серпня 2024 р. позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 17 000 грн. Відповідно до змісту постанови 31.07.2024 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 було встановлено факт, вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП. Обставини порушення, які зазначені у постанові, є аналогічною тій, що вказана у протоколі про адміністративне правопорушення №59 від 31.07.2024, а саме несвоєчасно з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_2 ) для уточнення військово-облікових даних, проходження повторного медичного огляду, а також не мав при собі військово-облікового документа, чим порушив вимоги абз.3 ч.10 ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», п.1 додатку №2 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» затверджено постановою КМУ №487 від 30.12.2022 п.22, п.25 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ від 16 травня 2024 року №560, або. 3 п.3.2 глави 3 розділу ІІ Наказу МО України №402 від 14.08.2008 року (а.с.37-38).

Отже, підставою притягнення позивача до адміністративною відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП відповідач зазначив: несвоєчасне з`явлення до відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 23.05.2024 року для поставки на військовий облік, не отримання вчасно військо-облікового документа, не пройшов повторно медичний огляд, не уточнив свої облікові дані та не мав при собі військово-облікових документів.

Разом з цим, позивач надав суду тимчасове посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_1 , який видано 05.07.2023 року на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 . Згідно даного посвідчення, позивач має військове звання «солдат», військово-облікову спеціальність № НОМЕР_2 , щодо придатності до проходження військової служби за станом здоров`я встановлено, що ОСОБА_1 12.06.2023 року пройшов ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_12 , визнаний обмежено придатним до військової служби , непридатний до військової служби у ДШВ тощо, з зазначенням, що підлягає повторному медичному пересвідченню 12.06.2028. Дана інформація також відображається в мобільному застосунку Резерв+ за унікальним номером 4 (а.с.14)..

З гідно із ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст.210 КУпАП порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.1).

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.2). Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.3).

Вказана редакція ч.3 ст.210 КУпАП діє з 19.05.2024р. відповідно до Закону України № 3696-IX від 09.05.2024р. «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Частинами першою - третьою ст.7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

У постанові Верховного Суду від 04.09.2019р. у справі № 285/1535/15-а міститься правовий висновок про те, що адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Спірні правовідносини регулюються приписами ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», зокрема, частиною першою цієї статті передбачено, що громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.

Відповідно до п.п.3.1, 3.2 глави ІІІ розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затв. наказом Міністра оборони України № 402 від 14.08.2008р., медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників відділу РТЦК та СП на збірних пунктах районних (міських) РТЦК та СП або за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності лікарями, які включаються до складу ВЛК.

Повторний медичний огляд військовозобов`язаних проводиться один раз на 5 років ВЛК районних, міських. Офіцери запасу підлягають повторному медичному огляду зазначеними ВЛК під час чергового атестування, а рядовий, сержантський та старшинський склад запасу - у разі зміни призначення.

Кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, офтальмологом, оториноларингологом, стоматологом, дерматологом, а за медичними показаннями - і лікарями інших спеціальностей.

Вказана редакція зазначеного Положення діє з 25.08.2023р.

З огляду на викладене, одним із елементів правил військового обліку є проходження медичного огляду військовозобов`язаним.

Проходження повторного медичного огляду окреслено часовими рамками один раз на п`ять років.

Водночас, із змісту складеного протоколу про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП і постанови по справі про адміністративне правопорушення слідує, що в них не окреслений часовий п`ятирічний період, протягом якого позивач не проходив повторний медичний огляд.

Окрім цього, нормами ст.210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

19.05.2024р. набув чинності Закон № 3696-ІХ від 09.05.2024р. «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким статтю 210 КУпАП було доповнено частиною 3, а саме: щодо порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Отже до 19.05.2024р. норми ч.3 ст.210 КУпАП не існувало.

Водночас, починаючи з 19.05.2024р., встановлено 60-денний строк для уточнення громадянами України своїх даних щодо виконання військового обов`язку, що включає виконання правил військового обліку, і одночасно введено норму, яка передбачає сувору адміністративну відповідальність за невиконання цих правил в умовах особливого періоду.

З огляду на викладене, позивач не міг вчинити адміністративно-каране правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП з 2019 року (тобто, в межах пятирічного строку), оскільки норма ч.3 ст.210 КУпАП введена в дію лише 19.05.2024р.

Також притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП неможливе, оскільки закон, який погіршує становище, не має ретроспективної дії.

Із змісту норми ст.283 КУпАП також слідує, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто, зібраними у встановленому КУпАП порядку.

Разом з тим, вказана постанова не містить посилання на жоден доказ вчинення позивачем згаданого адміністративного порушення (в тому числі не згадується складений протокол про адміністративне правопорушення).

Отже, належних доказів вчинення позивачем правопорушення, встановленого ч.3 ст.210 КУпАП, відповідачем не здобуто.

Наведені доводи мають визначальне значення для вирішення спору, через що решта тверджень та аргументів сторін не розцінюються як такі, що спричиняють принциповий вплив на висновки суду.

У даному ж випадку спеціальною є правова норма - ч. 2 ст. 77 КАС України, а тому саме вона підлягає застосуванню. Нею визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Ця норма права по своїй юридичній природі повністю кореспондується та доповнює загальний принцип, визначений ст. 63 Конституції України, котрий декларує відсутність обов`язку в особи доводити свою невинуватість у правопорушенні та стверджує про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На думку суду, цілком логічно та ґрунтується на нормах права, те, що у випадку, якщо рішення суб`єкта владних повноважень буде оскаржено, то обов`язок довести його правомірність лежить саме на останньому, оскільки, в протилежному випадку на особу, котру визнано винним у вчиненні правопорушення фактично буде покладено обов`язок доводити свою невинуватість, що суперечить вказаній вище статті Конституції України.

В аспекті наведеного, тягар доказування у справах про адміністративні правопорушення покладено на відповідача.

На підставі наведеного, відповідачем неправомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП; складену постанову за наведених обставин не можна вважати належним і допустимим доказом по справі.

Згідно вимог ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, суд дійшов до переконливого висновку про протиправність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП, у зв`язку із відсутністю належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, зазначених в оскаржуваній постанові № 59 від 31.07.2024р.

За таких умов належить визнати протиправною і скасувати постанову № 59 від 31.07.2024р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 , про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, і накладення на нього штрафу в розмірі 17000 грн.; закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП (за відсутності події і складу адміністративного правопорушення).

Суд зазначає, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень процесуального законодавства покладено на відповідача, як на суб`єкта владних повноважень. Відповідачем не надано доказів, які б свідчили про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, за яке він притягнутий до відповідальності.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Суд також враховує позицію, вказану у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Відповідно до п. 3 ч. 3ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, постанова по справі про адміністративне правопорушення від 31.07.2024 року № 59 підлягає скасуванню як протиправна, а провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

На підставі ч. 1 ст. 139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 , як юридичної особи, підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 грн., сплачений при зверненні до суду із даною позовною заявою.

Керуючись ст. ст. 5, 8, 14, 22, 72-79, 136, 139, 211, 220, 241-246, 250, 271, 286 КАС України

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_2 (з дислакацією м.Чорноморськ) про визнання протиправною та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 № 59 від 31.07.2024 року про накладення адміністративного стягнення за ч.3 ст.210 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 605 грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. В. Смирнов