Справа № 420/24121/24
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2025-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Головуючий І інстанції: Завальнюк І.В.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Осіпова Ю.В.,
суддів - Скрипченка В.О., Турецької І.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження питання про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2024 року (м.Одеса, дата складання повного тексту судового рішення - 04.10.2024р.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України про визнання протиправною та скасування податкової консультації,-
31.07.2024р. ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до ДПС України, в якому просив суд:
- визнати протиправною та скасувати індивідуальну податкову консультацію ДПС України від 08.04.2024р. №1885/ІПК/99-00-24-03-03;
- зобов`язати ДПС України надати нову індивідуальну податкову консультацію, в якій вказати, що він, при обрані КВЕД 61.10 та 61.90 має право застосовувати спрощену систему оподаткування, за умови обслуговування останнім лише власних кабельних мереж, тобто без надання таких послуг третім особам;
- заборонити ДПС України анульовувати його реєстрацію як платника єдиного податку, шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу, на підставі невиконання вимог контролюючого органу вказаних в індивідуальній податковій консультації від 08.04.2024р. №1885/ІПК/99-00-24-03-03 та роз`ясненні ДПС України від 29.07.2024р.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, у відповідь на своє звернення, отримав податкову консультацію ДПС України від 08.04.2024р. №1885/ІПК/99-00-24-03-03, з якою не погоджується та вважає протиправною. По-перше, відповідач не надав відповіді на перше питання, а саме не вказав який саме КВЕД правильним буде обрати постачальнику електронних комунікаційних послуг для обслуговування власних кабельних мереж, щоб у нього не виникало обов`язку перейти на загальну систему оподаткування. Фактично зміст консультації зводиться до цитування норм податкового законодавства без конкретних рекомендацій щодо застосування позивачем цих норм в контексті порушених питань, не має остаточних чітких висновків та рекомендацій щодо конкретної ситуації та не виконує свої функції щодо допомоги платнику податків стосовно практичного використання норми закону з питань оподаткування. Так, у чинному законодавстві відсутня заборона для фізичної особо-підприємця, який є платником єдиного податку на третій групі, обслуговувати власні мережі, в процесі надання послуг до мережі Інтернет, як це передбачено КВЕД 61.10. Втім, на думку ДПС України, фізична особа-підприємець на спрощеній системі оподаткування за будь-яких умов не має права бути оператором кабельної / телекомунікаційної інфраструктури (тобто обслуговувати власні кабельні мережі) та може бути платником єдиного податку третьої групи у разі проведення діяльності у сфері електрозв`язку виключно за КВЕД 61.90 «Інша діяльність у сфері електрозв`язку». У свою чергу, позивач вважає таке тлумачення податковим органом таким, що суперечить пп.8 пп.291.5.1 п.291.5 ст.291 ПК України. У вказаній же нормі мова йде про заборону надавати послуги, зокрема з технічного обслуговування і експлуатації телекомунікаційних мереж, мереж теле- і радіомовлення, проводного радіомовлення та телемереж. Отже законодавець передбачив заборону обслуговувати чужі мережі, а не власні мережі.
Відповідач, у свою чергу, надав до суду 1-ї інстанції письмовий відзив, в якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04.10.2024р. у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним вище рішенням суду 1-ї інстанції, позивач 07.10.2024р. подав апеляційну скаргу.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2025р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.10.2024р. - скасовано та ухвалено нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано індивідуальну податкову консультацію від 08.04.2024р. №1885/ІПК/99-00-24-03-03, прийняту ДПС України. У задоволенні решти вимог - відмовлено.

При винесенні даного судового рішення судом апеляційної інстанції не вирішувалося питання про судові витрати.

У силу вимог ч.3 ст.252 КАС України, додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Заслухавши суддю-доповідача та перевіривши зміст ухваленого у справі судового рішення, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для її задоволення.

Так, підстави та умови, за яких суд може ухвалити додаткове судове рішення, визначені ст.252 КАС України.

Частиною 1 ст.252 КАС України встановлено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Наведений перелік підстав для ухвалення додаткового рішення є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення (ч.2 ст.252 КАС України).

Матеріалами даної справи підтверджується, що при зверненні з даним позовом до суду першої інстанції позивачем сплачено - 2422,40 грн. судового збору, а при поданні апеляційної скарги - 3633,60 грн.

У відповідності до ч.6 ст.139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як передбачено ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього ж Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У контексті згаданих вище норм, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що вимога про визнання протиправними акта, дії або ж бездіяльності як передумови для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або ж визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо), як спосіб усунення наслідків протиправності відповідного акта, дій чи бездіяльності, є однією вимогою.

З огляду на встановлені у справі обставини та враховуючи те, що апеляційна скарга позивача на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.10.2024р. - задоволена, а заявлені ним позовні вимоги - фактично задоволено, колегія суддів, керуючись ч.1 ст.139 КАС України, вважає за необхідне ухвалити додаткове судове рішення про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом даної справи, шляхом присудження на його користь за рахунок бюджетних асигнувань ДПС України - 6056 грн.

Керуючись ст.ст.131,134,139,252,311 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Ухвалити додаткове рішення, яким стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати у вигляді сплати судового збору у сумі - 6056 грн. (шість тисяч п`ятдесят шість гривень 00 копійок).

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткової постанови виготовлено 20.02.2025р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: В.О. Скрипченко

І.О. Турецька