Справа № 380/10102/24
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2025-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 рокуЛьвівСправа № 380/10102/24 пров. № А/857/24946/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,

розглянувши в електронній формі в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2024 року у справі № 380/10102/24 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Львівській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Кузаном Р.І. в м. Львові в порядку письмового провадження), -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Львівській області (далі ГУ ДПС, позивач, контролюючий орган) звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі відповідач, ФОП ОСОБА_1 ), в якому просить стягнути кошти у рахунок погашення податкового боргу на загальну суму 85 878,57 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив відповідач, який покликаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2024 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що не був належним чином повідомлений про розгляд справи, у зв`язку з чим був позбавлений можливості надати суду заперечення проти позову. Також зазначає, що сплачував кошти у рахунок зобов`язання з орендної плати, що не було враховано судом. Податкові повідомлення-рішення, якими визначені зобов`язання позивача зі сплати податку, не отримував, тому такі зобов`язання не є узгодженими. У позивача відсутній об`єкт нерухомості, за які платнику були нараховані податкові зобов`язання, оскільки 10.06.2022 року позивач передав іншій юридичній особі вказане нерухоме майно.

Позивач скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу, просить відмовити в її задоволенні.

Справа розглядається в порядку письмового провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши та обговоривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що відповідач ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з довідкою ГУ ДПС про податкову заборгованість № 6130/5/13-01-13-10 податковий борг відповідача станом на 30.04.2024 по орендній платі з фізичних осіб складає 85878,57 грн. Заборгованість виникла на підставі:

- податкового повідомленнярішення від 16.03.2022 № 12751-2413-1308 на суму 8127,58 грн;

- податкового повідомленнярішення від 16.03.2022 № 12750-2413-1308 на суму 14464,68 грн;

- податкового повідомленнярішення від 21.03.2023 № 86679-2417-1308 на суму 16634,39 грн;

- податкового повідомленнярішення від 21.03.2023 № 86678-2417-1308 на суму 37604,15 грн;

- податкового повідомленнярішення від 21.03.2023 № 86677-2417-1308 на суму 7569,43 грн.

Також відповідачу нараховано пеню в IКП згідно статті 129 Податкового кодексу України (далі ПК України) в розмірі 1478,34 грн.

Відповідачу направлялась податкова вимога форми «Ф» від 21.04.2023 № 0-1301 на суму податкового боргу 61543,42 грн. З часу направлення податкової вимоги податковий борг відповідач в повному обсязі не погасив.

Податкові повідомлення-рішення у визначеному ПК України порядку відповідач не оскаржувалось.

Оцінивши доводи апелянта, колегія суддів виходить з такого.

Суд першої інстанції, ухвалюючи спірне рішення, виходив з того що заборгованість згідно карток особових рахунків та довідки про заборгованість від 09.05.2024 року № 6130/5/13-01-13-10 станом на 30.04.2024 складала 85 878,57 гривень та виникла на підставі: 1.Орендна плата з фізичних осіб (18010900) 85 878,57 грн., яка визначена на підставі:

- податкового повiдомлення-рiшення (форма «Ф») вiд 16.03.2022 № 12751-2413-1308 термін сплати 28.10.2022 на суму 32 699,26 грн., станом на 30.04.2024 року несплачений залишок становить 8 127,58 грн.;

- податкового повiдомлення-рiшення (форма «Ф») вiд 16.03.2022 № 12750-2413-1308 термін сплати 28.10.2022 14 464,68 грн.;

- податкового повiдомлення-рiшення (форма «Ф») вiд 21.03.2023 № 86679-2417-1308 термін сплати 11.12.2023 16 634,39 грн.;

- податкового повiдомлення-рiшення (форма «Ф») вiд 21.03.2023 № 86678-2417-1308 термін сплати 11.12.2023 37 604,15 грн.;

- податкового повiдомлення-рiшення (форма «Ф») вiд 21.03.2023 № 86677-2417-1308 термін сплати 11.12.2023 7 569,43 грн.;

- нарахованої пені в IКП згідно статті 129 ПК України 1 478,34 грн.

Зазначені вище податкові повідомлення-рішення на момент подання позову та на момент ухвалення рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30.08.2024 року у справі № 380/10102/24 не оскаржувались ні в адміністративному, ні судовому порядку.

Згідно з інформацією з Єдиного державного демографічного реєстру № 602265 місце реєстрації ФОП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - АДРЕСА_2 .

Ухвалою судді від 20.05.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами (без виклику сторін). Сторони належним чином повідомлялися про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Надіслана рекомендованою кореспонденцією відповідачу за адресою проживання копія ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження в адміністративній справі 07.06.2024 повернулася з відміткою поштового відділення на конверті про повернення «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до частини одинадцятої статті 126 КАС України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Станом на момент розгляду цієї справи судом першої інстанції жодних заяв по суті справи на адресу суду від відповідача не надходило.

Відтак, суд першої інстанції вжив всіх залежних від нього заходів щодо повідомлення позивача про розгляд справи і у апеляційного суду відсутні підстави вважати наявними порушення прав позивача на участь у судовому розгляді справи щодо нього.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Контролюючим органом надіслано податкові повідомлення-рішення, рекомендованою кореспонденцією за місцем його реєстрації. Вказана поштова кореспонденція повернулась на адресу позивача з відміткою поштового відділення зв`язку «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до пункту 58.3 статті 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 ПК України. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг. У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Згідно з пунктом 56.1 статті 56 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Абзацом другим підпункту 56.17.5 пункту 56.17 ст. 56 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визначено, що день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків.

Відповідно до підпункту 56.17.1 пункту 56.17 статті 56 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) процедура адміністративного оскарження закінчується днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у зазначений строк.

Строк подання скарги про перегляд рішення про визначення грошового зобов`язання визначено у пункті 56.3 статті 56 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), положеннями абзацу першого якого встановлено, що скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомленнярішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Відповідно до абзаців першого та четвертого пункту 56.18 статті 56 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Разом з тим абзац другий пункту 57.3 статті 57 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачає, що у разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Системний аналіз зазначених норм закону, у тому числі норма про те, що днем узгодження грошового зобов`язання платника податків є день закінчення процедури адміністративного оскарження, свідчить, що у разі якщо платник податків не подає скаргу на податкові повідомлення-рішення до контролюючого органу вищого рівня чи не оскаржує їх до суду, то визначені в них грошові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб вважаються узгодженими на наступний день за останнім днем строку для подання скарги до контролюючого органу вищого рівня, передбаченого у пункті 56.3 статті 56 ПК України.

Своєю чергою, останнім днем строку, передбаченого у пункті 56.3 статті 56 ПК України, є десятий календарний день, що настає за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, днем узгодження нарахованих фізичній особі контролюючим органом податкових зобов`язань податку на доходи фізичних осіб, у разі якщо платник податків не подає скаргу на податкові повідомлення-рішення до контролюючого органу вищого рівня чи не оскаржує їх до суду, є одинадцятий календарний день, що настає за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення.

На момент звернення позивача з позовом до суду суми податкових зобов`язань відповідача є узгодженими та у встановлені законом строки до бюджету не сплачені, тобто визнаються сумою податкового боргу, оскільки направлені відповідачу в порядку, визначеному ПК України.

В матеріалах справи наявні докази направлення податкових повідомлень рішень на адресу відповідача, а отже доводи позивача з цього приводу не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного податкового законодавства.

У разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган, у відповідності до вимог пункту 59.1 статті 59 ПК України, надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

За правилами пункту 58.3 статті 58 ПК України у разі, коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Відповідно до пункту 59.5 статті 59 ПК України у разі, якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається). Тобто, податкова вимога є дійсною протягом усього терміну безперервного існування податкового боргу платника податків з моменту його утворення до моменту, зокрема, повного погашення податкового боргу платником за всіма видами податків і зборів.

При цьому податковим законодавством не передбачено необхідності повторного направлення платнику податків податкової вимоги у разі зміни (крім зменшення до нуля) суми його податкового боргу.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачу направлялась податкова вимога форми «Ф» від 21.04.2023 № 0-1301 на суму податкового боргу 61543,42 грн. З часу направлення податкової вимоги податковий борг відповідач в повному обсязі не погасив.

Також в матеріалах справи наявні докази направлення податкової вимоги на адресу відповідача, а отже доводи апелянта з цього приводу не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного податкового законодавства.

Податкові повідомлення-рішення та податкова вимога у визначеному ПК України порядку відповідач не оскаржувались.

Щодо договору оренди, на який посилається апелянт (Договір № 47 від 10.06.2022), який укладено на 6 місяців та продовжено до 31.12.2023 (згідно відомостей наданих апелянтом) слід зазначити таке.

Предметом даного договору є спільне безоплатне користування нерухомим майном, орендодавцем якого виступає ОСОБА_1 . Про звільнення ОСОБА_1 від податкових платежів в договорі не йдеться та законодавчо не передбачено такого звільнення.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються ПК України.

Згідно з пунктами 95.1-95.2 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Заборгованість ОСОБА_1 по податку (орендна плата) підтверджена відомостями карток особових рахунків року станом на момент ухвалення рішення.

Згідно пункту 95.3. статті 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно контролюючим органом у разі часткового погашення суми податкового боргу, щодо якого є рішення суду про стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, платіжні інструкції про примусове списання коштів з рахунків у банках в рахунок погашення податкового боргу будуть виставлятись лише на суму, яка охоплена судовим рішенням та не сплачена на дату скерування платіжної інструкції до виконання).

Відповідно відсутній факт подвійного оподаткування, про яке стверджує апелянт.

Щодо наданих відповідачем квитанцій про погашення податкового боргу колегія суддів зазначає наступне.

Надавши квитанції, апелянт (відповідач по справі) повідомляє про повне погашення податкового боргу, який був предметом позовних вимог по справі, що розглядається.

Колегія суддів звертає увагу на те, що повне погашення податкового боргу відбулося під час розгляду справи апеляційним судом, тобто після ухвалення оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Оскільки відповідачем станом на 01.01.2025 повністю погашено податковий борг, який був предметом позовних вимог по справі № 380/10102/24, однак сплата податкового боргу була здійснена після винесення рішення судом першої інстанції, відсутні підстави вважати оскаржуване судове рішення незаконним.

Підсумовуючи наведене, слід визнати, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2024 року по справі № 380/10102/24 є законним, обґрунтованим, прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а апеляційна скарга є такою, що не підлягає задоволенню.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Підсумовуючи, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Наведені висновки суду є вичерпні, а доводи апелянта - безпідставні.

Апеляційний суд переглянув оскаржуване судове рішення і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Відповідно до пункту 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 370 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2024 року у справі № 380/10102/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Постанову разом із паперовими матеріалами апеляційної скарги надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді Л. Я. Гудим
В. Я. Качмар