Справа № 500/7644/24
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2025-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/7644/24

21 лютого 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Баб`юка П.М., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, визнання протиправною та скасування податкової вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 02.08.2024:

№ 0-1918-UA0035010 про нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2021 рік в сумі 20880,00 грн;

№ 0-1918-UA0035010 про нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2021 рік в сумі 27931,50 грн;

№ 0-1918-UА0035010 про нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2021 рік в сумі 43258,50 грн;

визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 18.11.2024 № 0-1900 про зобов`язання ОСОБА_1 сплатити суму податкового боргу в розмірі 69373,46 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату податку на нерухомість надсилаються платнику контролюючим органом до 1 липня року, що настає за базовим податковим роком (підпункт 266.7.2 ПКУ). Якщо орган ДПС не надіслав (не вручив) ППР до 1 липня, то фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої ПКУ за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 266.6.1 ПКУ).

Зобов`язання з податку на нерухоме майно може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 ПКУ (пункт 266.10 ПКУ), тобто не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом.

У разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове/податкові повідомлення-рішення до 1 липня року, що настає за звітним, фізичні особи звільняються від відповідальності за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання (пп. 266.10.2 ПКУ).

Позивач вказує, що оскільки податкові повідомлення-рішення про нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2021 рік, прийнято 02.08.2024, то на його переконання він звільняється від відповідальності за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.

Ухвалою судді від 30.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

05.02.2025 до суду від Головного управління ДПС у Тернопільській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову та вказує, що жодних спростувань щодо правомірності визначення бази оподаткування, позивачем не зазначено.

Зазначає, що база відповідає відомостям згідно з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за параметром пошуку щодо ОСОБА_1 із відомостями щодо усіх прав власності позивача у період існування такого Державного реєстру прав та історією усіх змін, внесених до такого реєстру.

Вказує, що жодних відомостей та тверджень щодо невірно визначеного періоду володіння в межах спірних правовідносин немає, а вказані періоди відповідають розрахункам контролюючого органу та відомостям вищевказаного витягу з реєстру.

Зазначає, що жодних відомостей та тверджень щодо застосування в межах спірних правовідносин пільг в порядку п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України немає.

Вказує, що позивач не здійснює господарської діяльності як суб`єктів господарювання та не зареєстрований як фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом, тому нараховуючи позивачу податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості згідно ППР від 02.08.2024 №0-1918-UA003510, №0-1918-UA003510, №0-1918-UA003510, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством України.

13.02.2025 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що у відзиві відповідач вказує на те, що спірні податкові повідомлення-рішення надіслані відповідачем у строки та у порядку визначеному статтею 42 ПК України, що на переконання позивача суперечить реальним обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам.

Зазначено, що податкові повідомлення-рішення про стягнення податку з позивача мали б бути направлені в строк до 01 липня 2022 року, проте, як видно з оскаржуваних податкових повідомлень-рішень прийняті вони були лише 02 серпня 2024 року, тобто поза межами строку визначеного законом, а відтак в силу вимог п.п. 266.10.2 п. 266.10 ст. 266 ПК України, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне.

Головним управлінням ДПС у Тернопільській області згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України нараховано ОСОБА_1 податкові зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за податковий період 2021 року, а саме, згідно:

- податкового повідомлення-рішення від 02.08.2024 №0-1918- UA003510, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в розмірі 20880,00 грн за податковий період 2021 року;

Вказане ППР винесено щодо об`єкта нежитлової нерухомості, що перебував у власності позивача у податковий період 2021 року, а саме: адреса об`єкта: АДРЕСА_1 ; дата державної реєстрації права власності: 17.03.2016; період володіння: 1-12 місяць 2021 року; загальна площа об`єкта (кв.м.): 696,00; розмір частки у праві спільної власності, кв. м, в залежності від періоду володіння: 696,00; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01; тип об`єкта: «нежиле приміщення кузні, нежитлове приміщення, об`єкт житлової нерухомості: Ні»; опис об`єкта: «Загальна площа (кв.м): 696, Опис: 1-1 цех пл. 372,6 кв.м, 1-2 прим. пл. 2,6 кв.м, 1-3 прим. пл. 1,0 кв.м, 1-4 кор. пл. 9,8 кв.м, 1-5 прим. пл. 6,3 кв.м, 1-6 клад. пл. 1,7 кв.м, 1-7 клад. 4,4 кв.м, 1-8 кор. пл. 2,8 кв.м, 1-9 прим. пл. 11,2 кв.м, 1-10 кор. пл. 2,2 кв.м, 1-11 прим. пл. 162,6 кв.м, 1-12 прим пл. 23,3 кв.м, 1-13 прим. пл.22,2 кв.м, 2-1 прим. пл. 48,6 кв.м, 2-2 прим. пл. 2,6 кв.м, 2-3 прим. пл. 17,5 кв.м, 2-4 прим. пл. 4,6 кв.м.».

Вищенаведене підтверджується наявними у матеріалах справи розрахунком податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2021 рік, по об`єктах оподаткування, які належать ОСОБА_1 ; витягом з ІКС «Податковий блок» ППР від 02.08.2024 №0-1918- UA003510; витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за параметром пошуку щодо ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) із відомостями щодо усіх прав власності позивача у період існування такого Державного реєстру прав та історією усіх змін, внесених до такого реєстру.

- податкового повідомлення-рішення від 02.08.2024 №0-1918-UA003510, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в розмірі 27931,50 грн за податковий період 2021 року;

Вказане ППР винесено щодо об`єкта нежитлової нерухомості, що перебував у власності ОСОБА_1 у податковий період 2021 року, а саме: адреса об`єкта: АДРЕСА_2 ; дата державної реєстрації права власності: 17.03.2016; період володіння: 1-12 місяць 2021 року; загальна площа об`єкта (кв.м.): 620,7; розмір частки у праві спільної власності, кв. м, в залежності від періоду володіння: 620,7; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01; тип об`єкта: «нежитлова будівля адмінбудинок під літ. «А», нежитлова будівля, об`єкт житлової нерухомості: Ні»; опис об`єкта: «Загальна площа (кв.м): 620.7, матеріали стін: цегла».

Вищенаведене підтверджується наявними у матеріалах справи розрахунком податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2021 рік, по об`єктах оподаткування, які належать ОСОБА_1 ; витягом з ІКС «Податковий блок» ППР від 02.08.2024 №0-1918-UA003510; витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за параметром пошуку щодо ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) із відомостями щодо усіх прав власності позивача у період існування такого Державного реєстру прав та історією усіх змін, внесених до такого реєстру.

- податкового повідомлення-рішення від 02.08.2024 №0-1918-UA003510, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в розмірі 43258,50 грн за податковий період 2021 року;

Вказане ППР винесено щодо об`єкта нежитлової нерухомості, що перебував у власності ОСОБА_1 у податковий період 2021 року, а саме: адреса об`єкта: АДРЕСА_2 ; дата державної реєстрації права власності: 17.03.2016; період володіння: 1-12 місяць 2021 року; загальна площа об`єкта (кв.м.): 961,3 (із 11.10.2024 змінено на 905,8); розмір частки у праві спільної власності, кв. м, в залежності від періоду володіння: 961,3 (із 11.10.2024 змінено на 905,8); реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01; тип об`єкта: «будівля, приміщення транспортного цеху під літерою «Б»«;

Вищенаведене підтверджується наявними у матеріалах справи розрахунком податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2021 рік, по об`єктах оподаткування, які належать ОСОБА_1 ; витягом з ІКС «Податковий блок» ППР від 02.08.2024 №0-1918-UA003510; витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за параметром пошуку щодо ОСОБА_1 із відомостями щодо усіх прав власності позивача у період існування такого Державного реєстру прав та історією усіх змін, внесених до такого реєстру.

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями позивач оскаржив їх в адміністративному порядку.

Рішенням Державної податкової служби України від 03.10.2024 №29765/6/99-00-06-01-03-06 продовження строку розгляду скарги.

14.11.2024 Державною податковою службою України прийнято рішення №34271/6/99-00-06-01-03-06 про результати розгляду скарги, у якому зазначено, що вищевказані податкові повідомлення-рішення не підлягають адміністративному оскарженню, але з урахуванням строків давності можуть бути оскаржені до суду у порядку визначеному чинним Законодавством.

18.11.2024 Головним управлінням ДПС у Тернопільській області сформовано податкову вимогу №0-1900 про сплату ОСОБА_1 податкового боргу у сумі 69373,46 грн.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про відкликання податкової вимоги у зв`язку із скасуванням податкових повідомлень-рішень від 28.11.2024.

Листом від 09.12.2024 №25026/6/19-00-13-14 Головне управління Пенсійного фонду України повідомило позивачу, що станом на18.11.2024 відповідно до даних ІКС «Податковий блок» заборгованість по платежу податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості становить 69373,46 грн.

Відповідно до ст.59 ПК України сформовано податкову вимогу від 18.11.2024 №0-1900 в сумі 69373,46 грн та 20.11.2024 направлено на адресу платника поштою з повідомленням про вручення.

Зазначено, що податкова вимога є чинною станом на 05.12.2024 оскільки заборгованість не погашена, а тому у контролюючого органу відсутні правові підстави для її відкликання.

Не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями від 02.08.2024 № 0-1918-UA0035010, № 0-1918-UA0035010, № 0-1918-UА0035010 та податковою вимогою від 18.11.2024 № 0-1900, вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06.07.2005 (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі - Податковий кодекс).

Відповідно до підпункту 54.3.3. пункту 54.3. статті 54 Податкового кодексу згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Відповідно до пункту 54. 5 статті 54 Податкового кодексу якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до пункту 55.1 статті 55 Податкового кодексу податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства..

Відповідно до підпункту 10.1.1 пункту 10.1 Податкового кодексу податок на майно належить до місцевих податків.

Згідно з підпунктом 265.1.1 пункту 265.1 статті 265 Податкового кодексу податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу встановлено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно з підпунктами 266.3.1, 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до підпункту 266.5.1 статті 266 Податкового кодексу ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Підпунктом 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 Податкового кодексу встановлено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Відповідно до підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Згідно з підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Згідно з підпунктом 266.9.1 пункту 266.9 статті 266 Податкового кодексу податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України.

Фізичні особи можуть сплачувати податок у сільській та селищній місцевості через каси сільських (селищних) рад за квитанцією про прийняття податків.

Отже, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є однією із складових податку на майно і належить до місцевих податків, визначених статтею 10 Податкового кодексу. Податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу. Платниками податку на нерухомість є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, у власності яких перебуває відповідне майно.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказує на те, що у разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове/податкові повідомлення-рішення до 1 липня року, що настає за звітним, фізичні особи звільняються від відповідальності за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання (пп. 266.10.2 ПКУ). Тому оскільки податкові повідомлення-рішення про нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2021 рік, винесено 02.08.2024, то на його переконання він звільняється від відповідальності за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.

У спростування вказаних доводів представник відповідача зазначає, що податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2021 податковий (звітній) період в порядку п.п.266.10.3 п.266.10 ст.266 ПК України підлягає нарахуванню до 2024 року (включно). При чому, механізм застосування п.п.266.10.3 п.266.10 ст.266 ПК України передбачає застосування п.п.266.10.2 п.266.10 ст.266 ПК України.

Щодо наведеного суд зазначає, що відповідно до п.п.266.10.1 п.266.10 ст.266 ПК України, податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

У разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове/податкові повідомлення-рішення у строки, встановлені підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 цієї статті, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання (п.п.266.10.2 п.266.10 ст.266 ПК України).

Тобто, звільняються від відповідальності за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання (штраф, пеня), а не повністю від сплати податку (основного платежу).

Податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу (п.п.266.10.3 п.266.10 ст.266 ПК України).

Законом України від 11 квітня 2023 року № 3050-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно» внесено зміни до пп. 69.22 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, згідно з якими вказаний підпункт викладено в такій редакції:

«Тимчасово, на період дії воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року№ 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року№ 2102-IX, по 31 грудня року, в якому припинено або скасовано воєнний стан, положення статті 266 цього Кодексу застосовуються з урахуванням таких особливостей:

.

Для платників податку - фізичних осіб контролюючий орган самостійно обчислює податкове зобов`язання та надсилає (вручає) податкове повідомлення-рішення за податкові (звітні) періоди 2021 та 2022 роки у строк до 31 грудня 2023 року, за винятком податкових зобов`язань за об`єкти нежитлової нерухомості, розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, які включені до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, по яких контролюючий орган обчислює податкове зобов`язання та надсилає (вручає) податкове повідомлення-рішення за податкові (звітні) періоди 2021 рік та січень - лютий 2022 року, не пізніше першого числа місяця, що настає через шість місяців після дати завершення активних бойових дій або тимчасової окупації.

.

Поряд з тим, винесення позивачу податкових повідомлень-рішень після 01 липня року базового податкового періоду, як і після 31 грудня 2023 року, є лише підставою для сплати податкового зобов`язання в більш пізній термін відповідно п.п.266.10.1, п.266.10 ст.266 ПКУ (протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення), однак, не впливає на правомірність самого податкового повідомлення-рішення та не може бути підставою для його скасування.

Так, відповідно до п.п.266.10.3 п.266.10 ст.266 ПК України, податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу (тобто 1095 днів).

Вищенаведене узгоджується із правовою позицією висловленою Верховним Судом у постанові від 23.01.2025 у справі №160/568/24.

При цьому, лише якщо протягом зазначеного строку (1095 днів) контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. (пункт 102.1 статті 102 ПК України)

Враховуючи наведене, порушення строків винесення податкового повідомлення-рішення (після 01 липня року базового податкового періоду, чи після 31 грудня 2023 року), якщо зобов`язання нараховане в межах строку 1095 днів, є лише підставою для сплати податкового зобов`язання в більш пізній термін відповідно п.п.266.10.1, п.266.10 ст.266 ПКУ (протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення), однак, не впливає на правомірність самого податкового повідомлення-рішення та не може бути підставою для його скасування.

Тому суд погоджується із твердженням представника відповідача про те, що податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2021 податковий (звітній) період, враховуючи положення п.п.266.10.3 п.266.10 ст.266 ПК України, може бути нараховано контролюючим органом до 2024 року (включно).

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що податкові зобов`язання згідно з податковими повідомленнями-рішеннями від 02.08.2024 №0-1918-UA0035010, №0-1918-UA0035010, №0-1918-UА0035010 нараховані позивачу у межах строку визначеного п.102.1 ст.102 та п.п.266.10.3 п.266.10 ст.266 ПК України, а тому, відсутні підстави для їх скасування.

Таким чином, задоволенню також не підлягає і похідна позовна вимога про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 18.11.2024 № 0-1900 про зобов`язання ОСОБА_1 сплатити суму податкового боргу в розмірі 69373,46 грн.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та наведені положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та до задоволення не підлягають.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, підстави для вирішення питання щодо розподілу судових витрат згідно із статтею 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 21 лютого 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Головне управління ДПС у Тернопільській області (місце проживання: вул. Білецька, 1, м. Тернопіль, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., 46003, ).

Головуючий суддя Баб`юк П.М.