Справа № 200/8549/24
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2025-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2025 року Справа№200/8549/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Голошивця І.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є пенсіонером, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач), з 02.01.2020 року отримує пенсію за віком на пільгових умовах згідно п. а) ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ. Позивач зауважив, що у протоколі відображено страховий стаж 48 роки 09 місяців 26 днів, середньомісячний заробіток з урахуванням коефіцієнта заробітної плати становить 19404,58 грн., який розраховано на підставі даних про його заробітну плату станом на 02.01.2020 року - день призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Позивач зазначив, що під час розгляду справи №200/7047/24 Донецьким окружним адміністративним судом встановлено, що згідно його пенсійної справи умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах є - п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (положення яких регулюють один і той же вид пенсії), тобто по Списку № 1 (шифр пенсії 118). 04 листопада 2024 року через портал Пенсійного Фонду України позивач звернувся із заявою призначити пенсію за віком згідно до ст.26 Закону України 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і нарахування пенсії з застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року для призначення нового виду пенсії за віком, але відповідачем було відмовлено, пояснюючи тим, що пенсія за віком вже призначена (лист від 15.11.2024 року №31272-29056/С-02/8-0500/24). Позивач закцентував свою увагу на тому, що відповідач не врахував, що у межах справи №200/7047/24 судом встановлено, що позивач має одночасно право на різні види пенсії: 1) пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (положення яких регулюють один і той же вид пенсії), тобто по Списку № 1 (шифр пенсії 118), яку він отримує; 2) пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Підстави та порядок призначення зазначених пенсій є різними. Проте, заяву про переведення з отриманої пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1 на пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач до органу Пенсійного фонду України не подавав. Позивач зауважив, що 04.11.2024 року він звернувся із відповідною заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 ЗУ №1058-ІV, але відповідач ігнорує викладене у мотивувальній частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29.11.2024 року по справі №200/7047/24, що призвело до протиправної відмови з боку відповідача. Позивач наголосив на тому, що відповідно висновку Великої Палати Верховного Суду який викладено у постанові від 31.12.2018 року по справі №876/5312/17 призначається пенсія за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року для призначення пенсії за віком.

Відповідачем був наданий відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що позивач ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пільгову пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно зі статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV середня заробітна плата, визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії застосовується виключно під час переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком за умови набуття особою не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії. Відповідач зауважив, що пенсію позивачу призначено з 02.01.2020 року із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2017-2019 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії (7763.17 грн). Станом на 11.09.2024 року розмір середньої заробітної плати для розрахунку пенсії позивача становить 7994,47 це середня заробітна плата з якої сплачені страхові внески за 2014, 2015, 2016 роки з урахуванням коефіцієнтів збільшення (1,17х1,11х1,11х1,14х1,197х1,0976). Пенсію позивачу обчислено відповідно до вимог чинного законодавства та звернення позивача від 11.09.2024 до Головного управління не надходило. Враховуючи вищезазначене, для застосування показника середньої заробітної плати 2024 року за попередні 3 роки (2021-2023 роки) відсутні правові підстави. Відповідач зауважив, що ч.3 ст.45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV. Вказане відповідає правовій позиції, викладеній Верховним Судом, зокрема, у постановах від 31 травня 2019 року у справі № 314/272/17(2-а/314/33/2017) та від 31 березня 2020 року у справі № 348/1296/17, також відповідно до правових висновків Верховного Суду, які викладені у постанові від 6 грудня 2021 року у справі № 185/951/17 (2-а/185/126/17) та за практикою Верховного Суду, яка викладена в постанові від 27 червня 2023 року у справі № 500/4392/22. Таким чином, підстави для задоволення позовних вимог позивачу в частині зобов`язання Головного управління щодо проведення розрахунку пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року для призначення пенсії за віком (2021, 2022, 2023 роки), починаючи з 11.09.2024, відсутні. Відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

Позивач надав відповідь на відзив в якому зазначив, що він виявив бажання отримувати пенсію за віком, що підтвердив поданням відповідачу відповідної заяви 04.11.2024 року вперше, досягнувши пенсійного віку та маючи необхідний страховий стаж, що передбачено статтею 26 цього Закону №1058-ІV, тому відповідно до ч.1 ст.44, ч.1 ст.45 Закону №1058-ІV йому за заявою від 04.11.2024 року мала бути призначена з 11.09.2024 року - пенсія за віком, а при обчисленні її розміру повинен був застосовуватися усереднений показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, як це передбачено ч.2 ст.40 Закону №1058-ІV, а саме за 2021, 2022, 2023 роки. Позивач позовні вимоги підтримує та просив задовольнити їх у повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20.12.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, про що свідчить наявність реєстрації кабінету електронного суду у представника позивача адвоката Лещенко О.Д. та у Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про що свідчить відповідна відмітка в графі «доставлено» та в графі «дата встановлення статусу» зазначено «21.12.2024».

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як раніше вже було встановлено судом та зазначено у рішенні Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/7047/24 від 29.10.2024 року - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як отримувач пенсії відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (по Списку № 1) перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області; продовжує працювати.

Так, рішенням органу Пенсійного фонду України від 13.01.2020 року № 10 йому призначено такий вид пенсії з 02.01.2020 року. У вказаному рішенні зазначений шифр пенсії 118.

Пенсія позивача неодноразово перераховувалася на підставі відповідних положень законодавства, що підтверджується рішеннями про перерахунок пенсії позивача, що містяться в його пенсійній справі, в яких зазначений той же самий шифр пенсії 118.

23.05.2024 року у зв`язку з уточненням показника середньої заробітної плати проведено масовий перерахунок пенсій, в тому числі і пенсії позивача.

Вказані обстави підтверджуються рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 23.05.2024 року № 10, в якому відображено, що позивач отримує пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 1 відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», шифр пенсії 118.

У вказаному рішенні відображено, що після масового перерахунку з 01.04.2024 року по 10.09.2024 року сума пенсії позивача становить 9672,67 грн. (шифр пенсії 118), з 11.09.2024 року і довічно - 9672,67 грн. (шифр пенсії 118).

10.09.2024 року позивач досяг 60-річного віку, мав необхідний страховий стаж (стаж позивача на час виникнення спірних правовідносин становив 48 років 9 місяців 26 днів), у зв`язку з чим набув право на пенсію за віком на загальних підставах - відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Заяву про перехід на такий вид пенсії позивач до органу Пенсійного фонду України не подавав.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2024 року у справі №200/7047/24 в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/7047/24 від 29 жовтня 2024 року сторонами по справі не оскаржувалось та набрало законної сили 29 листопада 2024 року за даними - https://reyestr.court.gov.ua/Review/122650089.

В мотивувальній частині вищезазначеного рішення було зазначено наступне: - «[…]. Позивач має одночасно право на різні види пенсії:

1) пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (положення яких регулюють один і той же вид пенсії), тобто по Списку № 1 (шифр пенсії 118), яку він отримує;

2) пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Підстави та порядок призначення зазначених пенсій є різними.

Проте, заяву про переведення з отриманої пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1 на пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач до органу Пенсійного фонду України не подавав.

Посилання позивача на те, що з 11.09.2024 року (день, що настав за днем досягнення ним 60 років - пенсійного віку для чоловіків) відбулося автоматичне переведення його пенсії на інший вид пенсії на пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», - є неприйнятними, оскільки спростовані доказами, що містяться в його пенсійній справі, згідно з якими як до виникнення спірних правовідносин, так і після їх виникнення позивач отримував та отримує один і той же вид пенсії - пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 1 (шифр пенсії 118).

Виходячи з наведеного, суд погоджується з доводами відповідача про те, що правові підстави для обчислення пенсії позивача з 11.09.2024 року із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, за три календарні роки - 2021, 2022 та 2023 роки, що передували 2024 року, відсутні.

З огляду на наведене правові підстави для задоволення позову із зазначених в ньому підстав та в межах спірних правовідносин, що виникли між сторонами, - відсутні. […].».

Судом встановлено, що також не заперечується сторонами по справі, позивач 04.11.2024 року звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якій просив з урахуванням висновків Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/7047/24 від 29.10.2024 року призначити йому пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (шифр 101) і перерахувати пенсію з урахуванням середньої заробітної плати по Україні з якої нараховані страхові внески до пенсійного фонду за 2021, 2022, 2023 роки з наступного дня коли йому виповнилося 60 років, тобто з 11.09.2024 року.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області було надано відповідь від 15.11.2024 року на вищезазначену заяву позивача, наступного змісту: - «[…]. Ви перебуваєте на обліку в Головному управлінні як одержувач пенсії за віком, призначеної відповідно до пункту 2 частини 1 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-VІ (далі - Закон 1058). Відповідно до ст. 10 Закону №1058 особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Відповідно до ч.3 ст.45 Закону №1058 переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, шо знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Оскільки, Ви вже є отримувачем пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 і за документами пенсійної справи не маєте права на інший вид пенсії (по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника). Згідно зі статтею 45 Закону №1058 середня заробітна плата в Україні за попередні три роки застосовується при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком (за умови набуття додаткового страхового стаж не менше 24 місяців після призначення (попереднього перерахунку) пенсії по інвалідності). Враховуючи вищезазначене відсутні правові підстави для переведення Вас з пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 1 статті 114 Закону №1058 на пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону №1058 та застосування показника середньої заробітної плати за 2024 рік (попередні 3 роки 2021-2023). При призначенні Вам пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 1 статті 114 Закону №1058 враховано заробітну плату за період з 01.07.2000 по 30.11.2019 та застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні за попередні три роки (2017-2019) в розмірі 7763.17 грн., індивідуальний коефіцієнт для обчислення - 2.40572. […]. Враховуючи зазначене Ваша пенсія обчислена та виплачується згідно з чинним законодавством. Підстави для переведення Вас з пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону №1058 на пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону №1058 та застосування показника середньої заробітної плати за 3 попередні роки 2021-2023 відсутні.».

Звертаючись до суду з даним адміністративним позовом, позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови у призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року, що викладене у листі від 15.11.2024 року №31272-29056/ С-02/8-0500/24, починаючи з 11.09.2024 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити позивачу пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року та провести розрахунок пенсії за віком позивачу із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року для призначення пенсії за віком (2021, 2022, 2023 роки), починаючи з 11.09.2024 року та здійснити виплату пенсії з урахуванням фактично виплачених сум з 11.09.2024 року.

Наразі між сторонами спірні правовідносини виникли через відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити (перевести) на підставі заяви позивача від 04.11.2024 року та з урахуванням рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/7047/24 пенсію за віком відповідно до ст. 60 Закону України №1058-IV та, як наслідок, перерахувати його пенсію з урахуванням середньої заробітної плати по Україні, з якої нараховані внески до пенсійного фонду за 2021, 2022 та 2023 роки з наступного дня коли позивачу виповнилося 60 років, тобто з 11.09.2024 року.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

В даному випадку суд вважає за необхідним зазначити правові висновки, які викладені в постанові Верховного Суду по справі №300/7637/23 від 28.01.2025 року: - «29. З 01 січня 1992 року постановою Верховної Ради України від 06 грудня 1991 року №1931-XII введено в дію Закон №1788-XII в частині норм, що стосуються призначення і виплати пенсій та коригування рівнів пенсій, призначених до введення цього Закону; з 01 квітня 1992 року - в повному обсязі.

30. Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 1788-XII, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення: за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

31. Пунктом «б» частини першої статті 13 Закону №1788-ХІІ передбачено право на пенсію за віком на пільгових умовах, зокрема, для працівників, які зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

32. З 01 січня 2004 року набрав чинності Закон №1058-IV, який розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

33. Отже, з 01 січня 2004 року Закон №1058-IV є основним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.

34. Відповідно до пункту 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV (в редакції чинній на момент призначення позивачу пенсії) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

35. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди вищезазначеним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом №1788-XII.

36. Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

37. Положеннями частини першої статті 9 Закону № 1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

38. Відповідно до частини першої статті 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

39. Частиною другою статті 40 Закону № 1058-IV визначено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

40. Отже, у випадку призначення пенсії на підставі Закону №1058-IV, при обчисленні пенсії враховується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

41. Суди попередніх інстанцій, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, виходили з того, що позивачу було призначено пенсію на підставі положень Закону №1788-ХІІ. Тому, з огляду на те, що позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком за Законом №1058-ІV (який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії) показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії.

42. Звертаючись до Суду з касаційною скаргою Управління наголошує, що позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Законом №1788-ХІІ. Тому при переведенні позивача на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-ІV буде відсутнє переведення з одного виду пенсії на інший, оскільки пенсія за віком на пільгових умовах, призначена позивачу відповідно до статті 13 Закону №1788-XII є різновидом пенсії за віком зі зменшенням загального пенсійного віку, що унеможливлює призначення позивачу пенсії за віком на загальних підставах повторно у зв`язку з досягненням загального пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV.

43. Аналізуючи доводи касаційної скарги в контексті висновків, викладених судами попередніх інстанцій в оскаржуваних рішеннях, Суд вказує, що у справі, яка розглядається, ключовим є питання наявності у позивача, якому призначено пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Закону №1788-XII, права на призначення пенсії за віком на загальних підставах із її новим обчисленням відповідно до приписів статті 40 Закону № 1058-IV після досягнення пенсійного віку.

44. Суд зауважує, що порядок переведення з одного виду пенсії на інший регламентовано статтею 45 Закону №1058-IV, частиною третьою якої визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати і набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії (попереднього перерахунку пенсії без урахування перерахунку, передбаченого абзацом п`ятим частини четвертої статті 42 цього Закону) незалежно від перерв у роботі, під час переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена (визначений) частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

45. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні з одного виду пенсії, призначеної саме за Законом №1058-ІV, на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої зазначеним нормативно-правовим актом.

46. Аналізуючи аналогічні до тих, що виникли у цій справі, правовідносини, судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 року у справі №300/5450/23, відступивши від висновку, що викладений у раніше ухвалених постановах Верховного Суду від 17 червня 2021 року у справі №336/7438/16-а, від 13 лютого 2019 року у справі №334/917/17, від 23 жовтня 2020 року у справі № 528/196/17 та інших про наявність у осіб, яким призначалась пенсія за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону 1788-XII, вказала, що призначення пенсії за віком на загальних підставах (після досягнення пенсійного віку) відповідно до Закону №1058-ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують зверненню за призначенням пенсії, є такими, що не ґрунтуються на правильному правозастосуванні.

47. Суд у цій справі виходив з того, що статтею 13 Закону № 1788-ХІІ для відповідних категорій осіб передбачено не окремий вид пенсійного забезпечення, а пільгові умови для призначення пенсії за віком, які полягають у зменшенні пенсійного віку. Пенсія за віком на пільгових умовах призначається та виплачується у порядку та на умовах, що визначені Законом №1058-IV.

48. У зв`язку з наведеним, судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду сформувала такі висновки:

« 1) статтею 13 Закону 1788-XII для відповідних категорій осіб передбачено не окремий вид пенсійного забезпечення, а пільгові умови для призначення пенсії за віком, які полягають у зменшенні пенсійного віку;

2) пільгова пенсія за віком, призначена з урахуванням положень Закону 1788-XII, призначається та виплачується в порядку та на умовах, що визначені Законом №1058-IV, а тому особи, які отримують таку пенсію, не мають права на перехід на пенсію за віком на загальних підставах відповідно до Закону №1058-IV після досягнення ними пенсійного віку».

49. Подібні висновки були викладені також у постановах Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року у справі № 334/2653/17, від 13 грудня 2018 року у справі №185/860/17 та від 27 березня 2020 року у справі №335/8983/17, де зазначено, що у випадку задоволення заяви позивача про переведення (призначення) його на пенсію за віком на загальних підставах, буде відсутнє переведення з одного виду пенсії на інший, оскільки пенсія за віком на пільгових умовах, призначена позивачу відповідно до статті 13 Закону №1788-ХІІ є різновидом пенсії за віком зі зменшенням загального пенсійного віку, що унеможливлює призначення позивачу пенсії за віком на загальних підставах повторно у зв`язку з досягненням загального пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV.

50. Зі встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи вбачається, що позивач з 15 лютого 2013 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, призначену відповідно до статті 13 Закону №1788-ХІІ.

28 вересня 2023 року позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV з проханням при обчисленні пенсії застосувати показник середньомісячного заробітку по Україні за попередні три роки (2020-2022 рр).

51. Тому, з урахуванням наведених вище правових висновків, Суд зауважує, що ОСОБА_1 як особа, якій вже було призначено пенсію за віком на пільгових умовах, визначених статтею 13 Закону №1788-XII, не має права на повторне призначення того самого виду пенсії за віком на загальних підставах (після досягнення пенсійного віку) відповідно до Закону №1058-ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують зверненню за призначенням пенсії.

52. Таким чином, колегія суддів погоджується із доводами касаційної скарги Управління щодо неправильного застосування судами попередніх інстанцій положень частини третьої статті 45 Закону №1058-IV і неврахування висновку Верховного Суду, що викладений у постанові від 27 березня 2020 року у справі №335/8983/17 та наголошує на помилковому врахуванні судами попередніх інстанцій висновку Верховного Суду, викладеного у постановах від 13 лютого 2019 року у справі №334/917/17, від 31 травня 2019 року у справі № 314/272/17(2-а/314/33/2017), від 31 березня 2020 року у справі № 348/1296/17, від 23 жовтня 2020 року у справі № 528/196/17, з огляду на відступлення від останнього судовою палатою з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 22 жовтня 2024 року у справі № 300/5450/23.

[…].

54. Враховуючи вищевикладене, Суд вважає за необхідне вказати, що особа, якій призначено пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону №1788-ХІІ, не має права на повторне призначення пенсії за віком на загальних підставах відповідно до Закону № 1058-IV після досягнення нею загального пенсійного віку, з огляду на те, що стаття 13 Закону № 1788-ХІІ передбачає не окремий вид пенсійного забезпечення, а пільгові умови для призначення пенсії за віком, які полягають у зменшенні пенсійного віку. Тобто, пенсія за віком на пільгових умовах і пенсія за віком, що призначається на загальних підставах, є різновидами одного виду пенсійного забезпечення - пенсії за віком.

При вирішенні питання щодо наявності в особи права на повторне призначення пенсії за віком на загальних підставах після призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах суди повинні керуватися тим, що таке право у особи відсутнє, оскільки звернення особи, якій призначено пенсію за віком на пільгових умовах, із заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах після досягнення загального пенсійного віку, не є переведенням з одного виду пенсії на інший у розумінні частини третьої статті 45 Закону № 1058-IV, тому останні не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.».

Подібного висновку дійшов Верховний Суд від 13 лютого 2025 року по справі №520/7743/24, зазначивши: - «36. Враховуючи, що Верховний Суд у постанові від 22.10.2024 у справі №300/5450/23 відступив від висновків, застосованих у постановах від 17.06.2021 у справі №336/7438/16-а, від 13.02.2019 у справі № 334/917/17 та сформував вищенаведену позицію, остання враховується при касаційному перегляді цієї справи й суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги.».

Відповідно до приписів ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд не вбачає підстав для відступу від вищенаведених правових висновків у постановах Верховного Суду по справам №300/5450/23 від 22.10.2024 року; №300/7637/23 від 28.01.2025 року та №520/7743/24 від 13.02.2025 року.

Слід зазначити, що Донецьким окружним адміністративним судом по справі №200/7047/24 від 29.10.2024 року було встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як отримувач пенсії відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (по Списку № 1) перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області; продовжує працювати. Так, рішенням органу Пенсійного фонду України від 13.01.2020 року № 10 йому призначено такий вид пенсії з 02.01.2020 року. У вказаному рішенні зазначений шифр пенсії 118. Пенсія позивача неодноразово перераховувалася на підставі відповідних положень законодавства, що підтверджується рішеннями про перерахунок пенсії позивача, що містяться в його пенсійній справі, в яких зазначений той же самий шифр пенсії 118.

23.05.2024 року у зв`язку з уточненням показника середньої заробітної плати проведено масовий перерахунок пенсій, в тому числі і пенсії позивача.

Вказані обстави підтверджуються рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 23.05.2024 року № 10, в якому відображено, що позивач отримує пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 1 відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», шифр пенсії 118.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов до висновку, що зазначене Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області у своєму листі відповіді від 15.11.2024 року №31272-29056/С-02/8-0500/24, стосовно відмови позивачу про призначення (переведення) з пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ та п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV на пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV та застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2024 рік (попередні 3 роки 2021-2023), є правомірним та відсутні підстави для його скасування. Тому у задоволенні взаємопов`язаних позовних вимог належить відмовити.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до приписів ч.1 ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову судові витрати позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача відповідно до приписів статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відшкодуванню не підлягають.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 21 лютого 2025 року.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець