Справа № 200/8864/24
Суддя: Куденков К.О.
Дата ухвалення: 2025-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2025 року Справа№200/8864/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Куденкова К.О., розглянувши в порядку письмового провадження позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності і зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - ВЧ НОМЕР_1 , відповідач), відповідно до якого просить: - визнати протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 30 календарних днів у 2022 році та 30 календарних днів у 2024 році; додаткової відпустки за сімейними обставинами за 2019, 2020, 2021, 2023, 2024 роки у кількості 50 діб; - зобов`язати нарахувати і виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 30 календарних днів у 2022 році та 30 календарних днів у 2024 році; додаткової відпустки за сімейними обставинами за 2019, 2020, 2021, 2023, 2024 роки у кількості 50 діб, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення.

На обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на невиплату за спірний період в повному розмірі грошової компенсації за невикористані календарні дні основної відпустки і відпустки за сімейними обставинами.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, яким просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що ОСОБА_1 було зараховано в розпорядження начальника НОМЕР_2 прикордонного загону за підпунктом 12 пункту 127 Положення № 1115/2009. Наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 09.10.2024 № 1174-ОС «Про особовий склад» ОСОБА_1 , який з 03.08.2024 перебував в розпорядженні начальника НОМЕР_2 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ), звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення НОМЕР_2 прикордонного загону, з 10.10.2024. Тобто позивач перебував більше ніж два місяці в розпорядженні начальника НОМЕР_2 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ). У зв`язку з перебуванням позивача в розпорядженні начальника НОМЕР_2 прикордонного загону більше 2-х місяців, розмір грошового забезпечення позивача на момент звільнення з військової служби склав 0,00 грн, відповідно розрахунок грошової компенсації за не використані дні основної щорічної відпустки складає 0,00 грн, що в свою чергу підтверджує безпідставність і необґрунтованість позовних вимог і є підставою для відмови у їх задоволенні. Також зазначає, що відпустка за сімейними обставинами надається за рішенням командира і при звільненні з військової служби в разі її не використання - не компенсується. З інформації наданої Окремим контрольно-пропускним пунктом «Київ» вбачається, що не використаної додаткової відпустки за сімейними обставинами або інших додаткових відпусток позивач у момент виключення його з попереднього місця служби, не мав. За період проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 позивач не звертався про надання йому додаткової відпустки за сімейними обставинами та відмови в наданні такої відпустки не отримував. За час проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 позивач не набув права на отримання інших додаткових відпусток, які можуть бути компенсовані при звільненні з військової служби.

Позивач надав відповідь на відзив, в якій наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач надав до суду заперечення на відповідь на відзив в яких просить у задоволенні відмовити повністю.

Позивач надав заперечення в яких позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, витребувані докази.

Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши повідомлені обставини, дійшов наступних висновків.

Позивач має право на пільги, установлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_3 , виданого 16.09.2024.

Відповідно до витягу з наказу начальника окремого контрольно-пропускного пункту « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Державної прикордонної служби України № 174-ос від 09.04.2024 «Про особовий склад» вирішено виключити зі списків особового складу та всіх видів забезпечення старшого сержанта ОСОБА_1 , інспектора прикордонної служби 3 категорії (фахівця зі зв`язку) групи обробки попередньої інформації відділення зв`язку відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А), та направити для подальшого проходження у розпорядження начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, 09 квітня 2024 року.

Також зазначено, що щорічну основну відпустку за 2022 рік не використав. Щорічну основну відпустку за 2023 рік використав. Щорічну основну відпустку за 2024 рік не використав. Грошову допомогу для оздоровлення за 2024 рік отримав.

Згідно з витягом з наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 11 квітня 2024 року № 418-OC «Про особовий склад» вирішено зарахувати у списки особового складу та на всі види забезпечення старшого сержанта ОСОБА_1 , який прибув для подальшого проходження військової служби з Окремо контрольно-пропускного пункту « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Державної прикордонної служби України, АДРЕСА_1 з 10 квітня 2024 року.

Відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 3 серпня 2024 року № 891-OC «Про особовий склад» вирішено зарахувати у розпорядження за підпунктом 12 пункту 127 Положення (визнання військовослужбовця військово-лікарською комісією непридатним чи обмежено придатним до військової служби - на період, необхідний для підготовки матеріалів до звільнення з військової служби, але не більше одного місяця): головного сержанта ОСОБА_1 , звільнивши з посади заступника начальника другої прикордонної застави першого відділу прикордонної служби (тип С) першої прикордонної комендатури швидкого реагування.

Згідно з витягом з наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 9 жовтня 2024 року № 1174-ОС «Про особовий склад» вирішено припинити (розірвати) контракт, звільнити з військової служби, виключити зі списків особового складу та всіх видів забезпечення головного сержанта ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні начальника НОМЕР_2 прикордонного загону (остання з займана штатна посада - заступник начальника другої прикордонної застави першого відділу прикордонної служби (тип С) першої прикордонної комендатури швидкого реагування), за підпунктом «Б» (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військ служби з переоглядом через 6-12 місяців) пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас, з 10 жовтня 2024 року. Поранення (травма), так, пов`язане із захистом Батьківщини. Днем припинення контракту про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України вважати 10 жовтня 2024 року.

Також зазначено, що щорічні основні відпустки: за 2022 рік не використав, за 2023 рік використав, за 2024 рік не використав. Крім того, зазначено, що відповідно до частини 14 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» виплатити грошову компенсацію за невикористані щорічні основні відпустки, за 2022 рік - за 23 календарних днів, за 2024 рік - за 30 календарних днів.

Наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України № 11779-ОС від 10.10.2024 «Про особовий склад» вирішено внести зміни до пункту 4 наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 9 жовтня 2024 року № 1174-ОС стосовно припинення (розірвання) контракту, звільнення з військової служби, виключення зі списків особового складу та всіх видів забезпечення головного сержанта ОСОБА_1 , а саме абзац: «Відповідно до частини 14 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» виплатити грошову компенсацію за невикористані щорічні основні відпустки: за 2022 рік за 23 календарних днів, за 2024 рік - за 30 календарних днів.» замінити абзацом наступного змісту: «Відповідно до частини 14 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» виплатити грошову компенсацію за невикористані щорічні основні відпустки: за 2022 рік - за 30 календарних днів, за 2024 рік - за 30 календарних днів.».

Відповідач надав до суду довідку від 17.12.2024 № 1066 про остаточний розрахунок грошового забезпечення щодо позивача за вересень-жовтень 2024 року, з якої випливає, що позивачу визначено компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 0,00 грн. У примітках зазначено, що: - 2 серпня 2024 року головного сержанта ОСОБА_1 зараховано у розпорядження начальника НОМЕР_2 прикордонного загону та звільнено з посади; - з 2 жовтня 2024 року грошове забезпечення головного сержанта ОСОБА_1 складало 0,00 грн у зв`язку з перебуванням в розпорядженні більше двох місяців.

Спірні правовідносини виникли щодо наявності підстав для виплати компенсації за невикористані дні відпустки.

Щодо компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки.

Відповідно до абзацу третього п. 14 ст. 10-1 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) установлено, що в рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі не використані за час проходження військової служби дні щорічних основної та додаткової відпусток, а також додаткової відпустки військовослужбовцям, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, та додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України "Про відпустки".

Відповідно до п. 6 глави 8 розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25 червня 2018 року № 558, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23 липня 2018 року за № 854/32306 (далі - Інструкція № 558) передбачено, що в рік звільнення зі служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), зазначеним у пунктах 4, 5 цієї глави, у разі невикористання ними щорічної основної та додаткової відпусток виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Виплата грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється на підставі наказу.

Грошова компенсація за всі невикористані дні відпустки провадиться виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого має військовослужбовець відповідно до чинного законодавства, на день виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.

Згідно з пп. 12 п. 127 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29 грудня 2009 року № 1115/2009 (далі - Положення № 1115/2009) установлено, що зарахування військовослужбовців у розпорядження начальників, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого проходження такими військовослужбовцями військової служби допускається у разі: визнання військовослужбовця військово-лікарською комісією непридатним чи обмежено придатним до військової служби - на період, необхідний для підготовки матеріалів до звільнення з військової служби, але не більше одного місяця.

Також у п. 127 Положення № 1115/2009 зазначено, що за військовослужбовцями, зарахованими у розпорядження начальників органів Держприкордонслужби відповідно до підпунктів 1 - 3, 8, 9, 12, 16, 18 цього пункту, зберігається право на забезпечення всіма видами матеріального та грошового забезпечення за останньою посадою, яку вони займали. Порядок грошового забезпечення військовослужбовців, які зараховані у розпорядження з інших підстав, визначається законодавством, що регулює питання грошового забезпечення військовослужбовців.

У п. 1 глави 3 розділу V Інструкції № 558 зазначено, що за військовослужбовцями, зарахованими в розпорядження відповідних начальників (командирів) органів Держприкордонслужби відповідно до підпунктів 1-3, 7, 8, 10-12, 14, 15 пункту 127 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29 грудня 2009 року № 1115, із дня, що настає за днем звільнення їх від займаних посад (скорочення штатних посад), протягом двох місяців зберігається виплата грошового забезпечення, яке військовослужбовці отримували за останньою посадою на день звільнення з посади (скорочення).

До складу грошового забезпечення включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення, передбачені для виплати цією Інструкцією, з урахуванням змін у вислузі років і нормах грошового забезпечення, у тому числі зміни розмірів посадових окладів та окладу за військовим званням.

Після закінчення двох місяців безперервного перебування військовослужбовців у розпорядженні виплата збереженого грошового забезпечення може здійснюватися тільки за рішенням Голови Державної прикордонної служби України.

Також у п. 6 глави 3 розділу V Інструкції № 558 вказано, що виплата військовослужбовцям грошового забезпечення, право на одержання якого вони втратили у зв`язку з перебуванням у розпорядженні, поновлюється: 1) призначеним на посади - з дня видання наказу про призначення. При цьому за період із дня видання наказу про призначення і до дня, з якого військовослужбовці приступили до виконання обов`язків за посадою, виплачується грошове забезпечення за основними посадами, які раніше ними займалися; 2) направленим на стаціонарне лікування в лікарняні заклади або санітарно-курортні заклади, зазначені в підпунктах 1-3 пункту 5 цієї глави, - з дня направлення і до дня повернення до місця перебування в розпорядженні включно, а тим, хто вибув у відпустку для лікування у зв`язку з хворобою за висновками військово-лікарської комісії, - до дня закінчення відпустки включно; 3) слухачам та курсантам, зарахованим у навчальні заклади на стаціонарне навчання або очну докторантуру чи ад`юнктуру академії, - з дня направлення на навчання; 4) особам, які вибули в щорічну основну та додаткову відпустку, - з дня вибуття у відпустку, зазначеного в наказі начальника (командира) органу Держприкордонслужби, до дня закінчення відпустки включно.

Суд зазначає, що доводи відповідача про те, що, у зв`язку з перебуванням позивача в розпорядженні більше 2-х місяців, розмір грошового забезпечення позивача на момент звільнення з військової служби склав 0,00 грн, відповідно розрахунок грошової компенсації за не використані дні основної щорічної відпустки складає 0,00 грн є помилковими, оскільки, фактично, повністю спростовують передбачене Законом № 2011-XII право позивача на компенсацію за не використані за час проходження військової служби дні щорічної основної відпустки.

У спірних правовідносинах суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що питання збереження виплати грошового забезпечення згідно з п. 1 глави 3 розділу V Інструкції № 558 (не більше двох місяців) необхідно розглядати разом із приписом пп. 12 п. 127 Положення № 1115/2009, за яким зарахування військовослужбовців у розпорядження начальників (у разі: визнання військовослужбовця військово-лікарською комісією непридатним чи обмежено придатним до військової служби) допускається на період не більше одного місяця.

Усупереч наведеному обмеженню позивач перебував у розпорядженні більше одного місяця.

Наведена обставина не повинна негативно впливати на право позивача на отримання в належному розмірі компенсації за не використані за час проходження військової служби дні щорічної основної відпустки.

Суд звертає увагу на те, що п. 1 глави 3 розділу V Інструкції № 558 у взаємозв`язку з пп. 12 п. 127 Положення № 1115/2009 не допускає можливості не збереження грошового забезпечення, оскільки період максимальний перебування в розпорядженні не повинен був перевищувати період збереження грошового забезпечення.

Крім того, суд зазначає, що наведені приписи Інструкції № 558 обмежують двома місяцями період збереження виплати грошового забезпечення за військовослужбовцями, зарахованими у розпорядження начальників органів Держприкордонслужби (за відсутності рішення Голови Державної прикордонної служби України). Водночас п. 127 Положення № 1115/2009, як нормативно-правовий акт вищої юридичної сили, не обмежує період збереження виплати грошового забезпечення за військовослужбовцями, зарахованими у розпорядження начальників органів Держприкордонслужби (за відсутності рішення Голови Державної прикордонної служби України).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про порушення відповідачем права позивач на компенсацію за не використані за час проходження військової служби дні щорічної основної відпустки за 2022 рік (30 днів) і за 2024 рік (30 днів).

Водночас суд зазначає, що кількість днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік і за 2024 рік не є спірним питанням.

Відтак суд вважає, що позовні вимоги в цій частині мають бути задоволені.

Частиною 2 ст. 9 КАС України передбачено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що спірна компенсація за не використані за час проходження військової служби дні щорічної основної відпустки за 2022 рік (30 днів) і за 2024 рік (30 днів) не нарахована не у зв`язку із тим, що відповідач заперечує наявність у позивача права на компенсацію, а зв`язку із тим, що на день звільнення з військової служби позивачу не нараховувалося грошове забезпечення.

Тому, ураховуючи ч. 2 ст. 9 КАС України, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині мають бути задоволені шляхом зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки 30 календарних днів у 2022 році та 30 календарних днів у 2024 році із розрахунку грошового забезпечення, яке позивач отримував за останньою посадою на день звільнення з посади (03.08.2024).

Щодо компенсації за невикористані дні відпустки за сімейними обставинами.

Приписами пунктів 1, 8, 9 і 10 ст. 10-1 Закону 2011-XII установлено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців, які проходять базову військову службу, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Військовослужбовцям, крім військовослужбовців, які проходять базову військову службу, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України "Про відпустки". Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

У разі якщо Законом України "Про відпустки" або іншими законами України передбачено надання додаткових відпусток без збереження заробітної плати, такі відпустки військовослужбовцям надаються без збереження грошового забезпечення.

Відпустка за сімейними обставинами без збереження грошового забезпечення надається військовослужбовцю у таких випадках: 1) укладення ним шлюбу - тривалістю до 10 календарних днів; 2) тяжкого стану здоров`я або смерті рідних по крові або по шлюбу: а) дружини (чоловіка), батька (матері), вітчима (мачухи), сина (дочки), пасинка (падчерки), рідного брата (рідної сестри) військовослужбовця, батька (матері) подружжя або особи, на вихованні якої перебував військовослужбовець, - тривалістю до 7 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду до місця проведення відпустки та назад; б) інших рідних - тривалістю до 3 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду до місця проведення відпустки та назад; 3) пожежі або іншого стихійного лиха, яке спіткало сім`ю військовослужбовця або осіб, зазначених у підпункті 2 цього пункту, - тривалістю до 15 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду до місця проведення відпустки та назад; 4) в інших виняткових випадках, коли присутність військовослужбовця в сім`ї необхідна, за рішенням командира (начальника) військової частини - тривалістю до 3 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду до місця проведення відпустки та назад. Така відпустка може надаватися один раз протягом календарного року.

За рішенням командира (начальника) військової частини військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, можуть надаватися відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин без збереження грошового забезпечення загальною тривалістю не більш як 15 календарних днів на рік.

Також згідно з п. 17 ст. 10-1 Закону 2011-XII, у редакції, чинній до 04.05.2024, було передбачено, що в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені пунктами першим, шостим та дванадцятим цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених пунктом першим цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу. Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів.

Відповідно до п. 17 ст. 10-1 Закону 2011-XII, у редакції Закону № 3621-IX від 21.03.2024, установлено, що в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені пунктами 1, 6, 8 (у частині надання одноразової відпустки при народженні дитини, передбаченої статтею 19-1 Закону України "Про відпустки"), 9, 10 і 12 цієї статті. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених пунктом 1 цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу. Відпустки, передбачені пунктами 9 і 10 цієї статті, військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більше 10 календарних днів.

У п. 203 Положення № 1115/2009 зазначено, що в мирний час військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються: 1) щорічні відпустки: основна відпустка; додаткова відпустка за виконання обов`язків військової служби, яке пов`язане з нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я; інші додаткові відпустки, передбачені законом; 2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням; 3) творчі відпустки; 4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами; відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку; відпустка у зв`язку з усиновленням дитини; додаткова відпустка військовослужбовцям, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи; відпустка для лікування у зв`язку з хворобою; 5) відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин.

Згідно з п. 210 і п. 211 Положення № 1115/2009 відпустка за сімейними обставинами без збереження грошового забезпечення надається військовослужбовцю у разі: 1) укладення ним шлюбу - тривалістю до 10 календарних днів; 2) тяжкого стану здоров`я або смерті рідних по крові або по шлюбу: дружини (чоловіка), батька (матері), вітчима (мачухи), сина (дочки), пасинка (падчерки), рідного брата (рідної сестри) військовослужбовця, батька (матері) подружжя або особи, на вихованні якої перебував військовослужбовець, - тривалістю до семи календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду до місця проведення відпустки та назад; інших рідних - тривалістю до трьох календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду до місця проведення відпустки та назад; 3) пожежі або іншого стихійного лиха, яке спіткало сім`ю військовослужбовця або осіб, зазначених у підпункті 2 цього пункту, - тривалістю до 15 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду до місця проведення відпустки та назад; 4) в інших виняткових випадках, коли присутність військовослужбовця в сім`ї необхідна, за рішенням начальника органу Держприкордонслужби - тривалістю до трьох календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду до місця проведення відпустки та назад. Така відпустка може надаватися один раз протягом календарного року.

За рішенням начальника органу Держприкордонслужби військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, можуть надаватися відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин без збереження грошового забезпечення загальною тривалістю не більш як 15 календарних днів протягом календарного року.

Інші додаткові відпустки надаються військовослужбовцям Держприкордонслужби на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

У разі коли Законом України "Про відпустки" або іншими законами України передбачено надання додаткових відпусток без збереження заробітної плати, такі відпустки військовослужбовцям надаються без збереження грошового забезпечення.

Суд зазначає, що відпустки за сімейними обставинами надаються військовослужбовцям тільки в передбачених законом випадках, зокрема, укладення шлюбу, пожежі або іншого стихійного лиха, яке спіткало сім`ю військовослужбовця тощо.

До суду не надано доказів і позивачем не наведено відомостей про те, що позивач мав право на відпустки за сімейними обставинами у 2019, 2020, 2021, 2023, 2024 роках і також те, що він її не використав з вини військової частини.

Тому не використання в певному році відпустки за сімейними обставинами не є підставою для здійснення грошової компенсації.

Отже, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у цій частині.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 2, 5-10, 19, 72-77, 80, 90, 132-139, 143, 241-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ; АДРЕСА_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_5 ) про визнання протиправною бездіяльності і зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування і невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки 30 календарних днів у 2022 році і 30 календарних днів у 2024 році.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки 30 календарних днів у 2022 році і 30 календарних днів у 2024 році із розрахунку грошового забезпечення, яке позивач отримував за останньою посадою на день звільнення з посади (03.08.2024).

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Повне рішення суду складено 20 лютого 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Куденков