Справа № 717/234/25
Суддя: Кудиба З. І.
Дата ухвалення: 2025-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 717/234/25
Номер провадження2-а/717/7/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2025 селище Кельменці

Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Кудиби З. І.

з участю секретаря судового засідання: Житарюк А. С.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Кельменці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ відсутній) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Кельменецького районного суду Чернівецької області із адміністративним позовом до відповідача -- ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 20 від 13 січня 2025 року на нього накладено адміністративне стягнення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. за те, що він ніби-то 4 січня 2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 не мав при собі військово-облікового документу та не пред`явив його за вимогою.

Із зазначеною постановою позивач не згідний та вважає її незаконною, зважаючи на порушення процедури її винесення, адже справа повинна розглядатись у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що в даному випадку не було дотримано, а також порушено його права надавати пояснення, залучити адвоката. Також вказав, що на вимогу військовослужбовців він пред`явив паспорт громадянина України, а також військово-обліковий документ в електронній формі, зокрема, у мобільному застосунку «Резерв+» та роздрукованому військово-обліковому документі зі сформованим ще 13 липня 2024 року QR-кодом. Бурдейний наголошує, що неодноразово вказував працівникам ТЦК, що військово-облікові документи в паперовій та електронній формі є рівнозначними. Крім того, позивач вказує, що в порушення п. 52 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період під час перевірки у нього військово-облікового документа уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки не здійснював фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації.

Представниця відповідача подала до суду відзив, в якому позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні. У поданому відзиві представниця відповідача зазначила, що згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення № 20 встановлено, що 4 січня 2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 при перевірці уповноваженими особами ОСОБА_1 не мав при собі військово-облікового документу та не зміг пред`явити його за вимогою. Позивачу було роз`яснено про настання адміністративної відповідальності в разі порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, однак останній відмовився від підпису та отримання другого примірника протоколу (копію акту відмови від підпису додано до відзиву). Представниця відповідача наголошує у відзиві про дотримання строків сповіщення позивача про дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення та відсутності будь-яких підстав для задоволення позову.

Також на виконання ухвали суду про витребування у відповідача копій усіх матеріалів адміністративної справи, за якими притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 2101 КУпАП ІНФОРМАЦІЯ_5 такі документи були долучені.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином сповіщені про дату і час судового засідання.

Згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 4 січня 2025 року інструктором відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого 4 січня 2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 був запрошений ОСОБА_1 , який є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак не мав при собі військо-облікових документів, що є порушенням вимог підп.. п. 6 та абз. 6 п. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. ст. 1, 42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», відтак слід вважати, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 статті 210-1 КУпАП.

Зі складеного протоколу також вбачається, що пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, додається на окремому аркуші. Крім того, протокол містить відомості, що порушник відмовився від підпису про своє ознайомлення щодо дати та часу розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 статті 210-1 КУпАП, а також від отримання другого примірника протоколу про адмінстративне правопорушення.

Як вбачається зі змісту письмових пояснень, наданих позивачем при складенні щодо нього протоколу про адміністративне правопорушеня, останній зазначив, що не мав при собі військового квитка, тому що не знає, де він.

Відповідно до постанови № 20 за справою про адміністративне правопорушення від 13 січня 2025 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 , встановив, що 4 січня 2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 , який є військовозобов`язаним, під час воєнного стану не мав при собі військо-облікових документів та не пред`явив його за вимогою уповноваженого представника ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто порушив правила військового обліку в особливий період. Своїми діями порушив ч. 6 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", абз. 3 п.п. 10-1 п. 1 дод. 2 Порядку ведення війського обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що призвело до порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період та вчинення адміністративного правопорушення, передбачене ч. 3 статті 210-1 КУпАП. У результаті розгляду постановлено накласти на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу, що становить 17 000 грн.

Матеріали справи також містять скріншот із мобільного застосунку "РЕЗЕРВ+", в якому зазначено відомості про особу ОСОБА_1 та QR-код, що він знаходиться на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 (звання головний сержант взводу зенітних гармат), що дані військово-зобов`язаний оновив вчасно (13 липня 2024 року).

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За визначенням у Законі України "Про оборону України" особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України N 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Згідно з ч. 1 ст. 210-1 КУпАП, відповідальність встановлено за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань.

Частиною 3 ст. 210-1 КУпАП встановлено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Разом з цим, згідно з приміткою до ст. 210 КУпАП - положення статей 210, 210-1 КУпАП не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) згідно ст. 235 КУпАП розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

У відповідності до п. 6 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Під час перевірки документів уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, а також може використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно з ст. 49 Постанови Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. N 560 "Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період" у період проведення мобілізації (крім цільової) уповноважені представники територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейські, а також представники Держприкордонслужби мають право вимагати у громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі) разом з документом, що посвідчує особу.

Згідно з ст. ст. 1, 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 559 "Порядок оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів", військово-обліковий документ є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку, який оформляється (створюється) та видається громадянину України, який є призовником, військовозобов`язаним або резервістом, у тому числі, якщо він був виключений з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідно до пунктів 3 і 4 частини шостої статті 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та не отримував такий документ до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. N 559 "Про затвердження Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа".

Військово-обліковий документ оформляється (створюється) та видається (замінюється): в електронній формі - засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста та/або Державного веб-порталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони та/або Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі Портал Дія), зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (у разі технічної реалізації); у паперовій формі - на бланку, форма якого затверджується постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. N 559. Особа може мати на бланку лише один військово-обліковий документ.

Частинами 5 та 6 вказаної Постанови передбачено, що військово-обліковим документом призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також громадян, виключених з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 частини шостої статті 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", в електронній формі є відображення в електронній формі відомостей про громадянина України, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також відомостей щодо звернення або повідомлення про вчинення адміністративного або кримінального правопорушення до Національної поліції. Військово-обліковий документ в електронній формі формується засобами: Електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста, зокрема з використанням його мобільного додатка; Державного веб-порталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони; Порталу Дія, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія) (у разі технічної реалізації).

Згідно з ч. 9 Постанови, військово-обліковий документ в електронній формі (у тому числі роздрукований) та військово-обліковий документ у паперовій формі мають однакову юридичну силу.

Частиною 11 Постанови передбачено, що перевірка військово-облікового документа в електронній формі здійснюється шляхом зчитування QR-коду ініціатором перевірки за допомогою технічних засобів, які дають змогу відтворити відомості військово-облікового документа в електронній формі у формі інформаційного повідомлення.

QR-код повинен бути придатним для зчитування технічними засобами ініціатора перевірки, цілісним, неушкодженим, нанесеним на будь-який носій достатнього розміру та необхідної контрастності.

Підставою непідтвердження військово-облікового документа в електронній формі є непридатність QR-коду для зчитування технічними засобами.

Частиною 2 статті 58 Конституції України передбачено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Вимогами ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Виходячи з наведених правових норм, в контексті спірних правовідносин, визначальним для кваліфікації дій позивача, як порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене під час дії особливого періоду, є факт відсутності у особи на момент здійснення перевірки військово-облікового документу та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського.

Зі змісту оскаржуваної постанови N 20 від 13 січня 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності на підставі ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за непред`явлення військово-облікового документу.

Проте, як вбачається з наданих позивачем доказів, позивач сформував військово-обліковий документ з електронного кабінету призовників, військовозобов`язаних та резервістів "Резерв+", з якого слідує, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 (звання головний сержант взводу зенітних гармат), що дані військово-зобов`язаний оновив вчасно (13 липня 2024 року)., жодних порушень порядку обліку військовозобов`язаних ним не допущено (а. с. 11).

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому, в силу ч. 2 ст. 77 КАС України саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок по доведенні правомірності своїх дій/рішень.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На обов`язок доведення саме відповідачем, як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 (справа N 537/4012/16-а), від 08.11.2018 (справа N 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа N 743/1128/17), від 15.11.2018 (справа N 524/7184/16-а).

У відповідача наявний обов`язок під час перевірки документів здійснювати фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, а також можливість використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Всупереч зазначеним вимогам, до матеріалів справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності жодного відеозапису не долучено; відомості про проведення такого відеозапису відсутні в матеріалах справи, які долучені відповідачем на вимогу суду. Водночас саме відеозапис міг би підтвердити чи спростувати обставини події, що стала підставою для винесення оскаржуваної постанови. Наявні у справі докази не дають суду підстав зробити висновок про те, що позивач вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Сукупність викладеного в цілому не дає можливості суду зробити висновок про обґрунтованість притягнення позивача ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Згідно зі ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, за таких обставин, оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення є незаконною, оскільки відповідачем не доведено наявності в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у зв`язку з чим зазначена постанова підлягає скасуванню. У зв`язку з цим, суд вважає, що згідно приписів вищенаведеної норми, виникає необхідність закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Судові витрати слід розподілити у відповідності до ч. 3 ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 241-246, 286, 293 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі задовольнити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 № 20 від 13 січня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень, провадження у справі закрити.

Стягнути в користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_6 суму судового збору, сплаченого позивачем при зверненні із адміністративним позовом в суд, що становить 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду складено 18 лютого 2025 року.

Учасники справи, їх місцезнаходження та інші дані:

Позивач: ОСОБА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 , АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ відсутній.

Головуючий суддя: Кудиба З. І.