Справа № 120/9108/24
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

18 лютого 2025 р. Справа № 120/9108/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Поліщук І.М., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані бездіяльністю Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати позивачу грошового забезпечення та додаткової винагороди за січень 2023 року, а також бездіяльністю Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди в збільшеному розмірі за період його участі в бойових діях з 01.02.2023 по 28.02.2023.

Ухвалою від 16.07.2024 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Даною ухвалою також встановлено відповідачам строк для подання відзивів на позовну заяву.

Окрім того, цією ж ухвалою вирішено витребувати у Військової частини НОМЕР_1 наступні матеріали:

- належним чином засвідчені копії документів, які підтверджують участь солдата ОСОБА_1 у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за період з 01.01.2023 по 28.01.2023, а саме: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість, (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи);

- належним чином засвідчені копії документів, які б підтверджували нарахування та виплату солдату ОСОБА_1 грошового забезпечення у лютому 2023 року за січень 2023 року.

Також, ухвалою від 16.07.2024 вирішено витребувати у Військової частини НОМЕР_2 наступні матеріали:

- належним чином засвідчені копії документів, які підтверджують участь ОСОБА_1 у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за період з 01.02.2023 по 28.02.2023, а саме: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість, (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи);

- належним чином посвідчену копію Витягу з журналу бойових дій №49 від 01.02.2023; Витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 01.02.2023 №32; Витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 10.03.2023;

- належним чином засвідчені копії документів, які б підтверджували нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди за період з 01.02.2023 по 28.02.2023, у березні 2023 року за лютий 2023 року.

05.08.2024 Військовою частиною НОМЕР_2 подано до суду докази виплати позивачу додаткової винагороди в розмірі 100000 грн., за період з 01.02.2023 по 28.02.2023.

Ухвалою від 27.11.2024 повторно витребувано у Військової частини НОМЕР_1 наступні матеріали:

- належним чином засвідчені копії документів, які підтверджують участь солдата ОСОБА_1 у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за період з 01.01.2023 по 28.01.2023, а саме: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість, (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи);

- належним чином засвідчені копії документів, які б підтверджували нарахування та виплату солдату ОСОБА_1 грошового забезпечення у лютому 2023 року за січень 2023 року.

26.12.2024 представником Військової частини НОМЕР_1 надано суду довідку про безпосередню участь позивача в бойових діях та довідку щодо грошового забезпечення позивача.

У встановлений судом строк представниками відповідачів відзиви на позовну заяву подано не було.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на викладене, на думку суду, наявні підстави для вирішення даної справи за наявними у ній матеріалами.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що в період з 04.03.2022 по 28.01.2023 позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді стрільця, що підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_3 .

В період з 01.02.2023 по 03.03.2024 позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 , що також підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_3 .

Разом із тим, на думку представника позивача, Військовою частиною НОМЕР_1 допущено протиправну бездіяльність не нарахування та не виплати позивачу грошового забезпечення та додаткової винагороди за січень 2023 року. Крім того, представник позивача також вказує на бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 , яка полягає у не нарахуванні та невиплаті позивачу додаткової винагороди в збільшеному розмірі за період його участі в бойових діях з 01.02.2023 по 28.02.2023.

Наведені вище обставини зумовили звернення представника позивача до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 24 Конституції України гарантується рівність конституційних прав і свобод та рівність всіх громадян перед законом.

Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року №2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Статтею 2 Закону № 2232-XII встановлено, що проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Положеннями статті 3 Закону № 2232-XII передбачено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пунктів 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 року "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Згідно з Інструкцією "Про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України", затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 25 червня 2018 року № 558 грошове забезпечення означає гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв постанову № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова № 168 (в редакції чинній на момент спірних правовідносин).

Пунктом 1 вказаної постанови установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

В даному ж випадку, обґрунтовуючи вимоги позову, представник позивача зазначив, що Військовою частиною НОМЕР_2 не було нараховано та не виплачено позивачу додаткову винагороду в збільшеному розмірі, яка передбачена Постанова № 168, за період його участі в бойових діях з 01.02.2023 по 28.02.2023.

Ухвалою від 16.07.2024, окрім іншого, витребувано у Військової частини НОМЕР_2 наступні матеріали:

- належним чином засвідчені копії документів, які підтверджують участь ОСОБА_1 у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за період з 01.02.2023 по 28.02.2023, а саме: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість, (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи);

- належним чином посвідчену копію Витягу з журналу бойових дій №49 від 01.02.2023; Витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 01.02.2023 №32; Витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 10.03.2023;

- належним чином засвідчені копії документів, які б підтверджували нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди за період з 01.02.2023 по 28.02.2023, у березні 2023 року за лютий 2023 року.

05.08.2024 представником Військової частини НОМЕР_2 подано заяву, в якій зазначено, що під час опрацювання адвокатського запиту представника позивача з приводу виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, було прийнято рішення про доплату вищевказаної додаткової винагороди та видано відповідний наказ.

До заяви представником відповідача долучено копію наказу командира військової частини НОМЕР_2 №201 від 18.07.2024 яким вирішено виплатити особовому складу військової частини (в тому числі військовослужбовцям строкової служби), які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій РФ території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), та виконують бойові (спеціальні) завдання (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах) за період з 01 лютого по 28 лютого 2023 року, відповідно до додатку 1 до цього наказу.

При цьому, в додатк1 до наказу №201 від 18.07.2024 значиться ОСОБА_1 , період безпосередньої участі з 01.02.2023 по 28.02.2023.

Із наведеного вище слідує, що Військовою частиною НОМЕР_2 все ж таки здійснено позивачу виплату спірної додаткової винагороди за період з 01.02.2023 по 28.02.2023.

З огляду на викладене, на думку суду, відсутні підстави для задоволення вимог даного позову, які стосуються виплати позивачу додаткової винагороди за період з 01.02.2023 по 28.02.2023.

Що ж до решти вимог даного позову, які скеровані до Військової частини НОМЕР_1 , то суд зазначає наступне.

Так, як слідує із змісту позовної заяви, обґрунтовуючи вимоги позову в цій частині, представник позивача зазначив, що відповідачем не було проведено позивачу виплату грошового забезпечення в лютому 2023 року за січень 2023 року.

Поряд із цим, суд критично оцінює такі твердження представника позивача, адже вони спростовуються долученою ним банківською випискою по картковому рахунку позивача (а.с. 74-75). Зокрема із даної виписки чітко прослідковується виплата позивачу 16.01.2023 грошового забезпечення за січень 2023 року в розмірі 71090,30 грн.

Суд зазначає, що відповідні записи в банківській виписці містять інформацію, як про час зарахування коштів, так і про призначення платежу "грошове забезпечення НОМЕР_1 за січень 2023 року".

Крім того, наявна у виписці інформація відповідає відомостям відображеним у довідках про нарахування та утримання грошового забезпечення за період з лютого 2022 року по січень 2023 року, а також з лютого 2023 року по грудень 2023 року, адже наведені у довідках суми грошового забезпечення за конкретний місяць, відповідають інформації, відображеній у банківській виписці (а.с. 74-75), в тому числі про місяць за який здійснено виплату грошового забезпечення.

Таким чином, вимоги даного позову в цій частині є необґрунтованими.

Окрім того, обґрунтовуючи вимоги даного позову представник позивача також зазначив, що позивачу не було здійснено виплату додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, в розмірі 100000 грн. за період участі позивача в бойових діях з 01.01.2023 по 31.01.2023.

При цьому, в позовній заяві представник позивача не зазначає про те, що позивач у відповідний період брав участь у бойових діях.

Більше того, представник позивача зазначив, що для встановлення факту чи має позивач право на отримання за січень 2023 додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, він вважає за необхідне подати клопотання про витребування у Військової частини НОМЕР_1 інформації, відомостей та документів щодо участі позивача у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення) в розмірі до 100000 грн.

Із наведеного слідує, що оскаржуючи бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, за січень 2023 року, представник позивача не вказує на те, що позивач у спірний період брав участь в бойових діях, натомість вказує на необхідність з`ясування цих обставин судом.

Так, ухвалою від 16.07.2024 витребувано у Військової частини НОМЕР_1 наступні матеріали:

- належним чином засвідчені копії документів, які підтверджують участь солдата ОСОБА_1 у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за період з 01.01.2023 по 28.01.2023, а саме: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість, (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи);

- належним чином засвідчені копії документів, які б підтверджували нарахування та виплату солдату ОСОБА_1 грошового забезпечення у лютому 2023 року за січень 2023 року.

На виконання вимог даної ухвали представником Військової частини НОМЕР_1 надано довідку №940/45343 від 03.12.2024 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, із якої вбачається, що позивач дійсно брав участь у таких заходах в період з 14.12.2022 по 26.02.2022.

Таким чином, доказів участі позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України в період з 01.01.2023 по 31.01.2023, матеріали справи не містять.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог даного позову.

Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість основних доводів сторін, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 )

Повний текст рішення складено 18.02.2025.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна