Справа № 400/12077/24
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2025-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2025 р. № 400/12077/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачавійськової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,
провизнання дій протиправними,

ВСТАНОВИВ:

20 грудня 2024 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач) про визнання протиправними дії 2 кулеметного відділення кулеметного взводу 4 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 щодо відмови в задоволенні рапорту позивача про звільнення з військової служби на підставі пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-ХІІ), зокрема у зв`язку з необхідністю здійснювати догляд за батьком ОСОБА_2 , який є особою з інвалідністю ІІ групи та потребує стороннього догляду.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що під час проходження ним військової служби по мобілізації він особисто подав по команді рапорт про звільнення з військової служби на підставі пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-ХІІ у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за батьком, який є особою з інвалідністю ІІ групи та потребує стороннього догляду. Відповідач відмовив у задоволені вказаного рапорту на тій підставі, що ним не було додано до рапорту акт обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформації про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затверджений керівником ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак, на переконання позивача така відмова є протиправною, оскільки він надав усі необхідні документи. Натомість вищевказаний акт позивач не зміг надати відповідачу через те, що він проходить військову службу. Позивач також стверджує, що повноваження відповідача щодо звільнення з військової служби військовослужбовців на підставі пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-ХІІ не є його дискреційними повноваженнями, а тому при поданні відповідного рапорту відповідач зобов`язаний звільнити військовослужбовця з військової служби на підставі зазначеної норми права.

У відзиві на позовну заяву від 06.01.2025 відповідач заперечив проти позову і просив у його задоволенні відмовити повністю. Відзив умотивовано тим, що прийняття наказу про звільнення з військової служби є дискреційними повноваженнями відповідача, де проходить службу позивач. Водночас, оскільки відсутні підстави для визнання протиправними дії, то й відсутні підстави для задоволення вимог про зобов`язання вчинити певні дії. Крім цього, відповідач закцентував увагу на тому, що лише медико-соціальна експертна комісія у своєму висновку може зазначити про потребу у постійному сторонньому догляді. А тому ніякі інші документи не можуть бути визнані документом, передбаченим чинним законодавством, які можуть підтвердити факт потреби у постійному сторонньому догляді. Проте, у доданому позивачем до рапорту акті огляду медико-соціальної експертної комісії відсутній висновок, що батько позивача потребує постійного стороннього догляду. Виписка із постанови лікарсько-консультативної комісії (далі - ЛКК) не є документом, який підтверджує необхідність постійного стороннього догляду за хворим батьком, оскільки для підтвердження цього факту уповноваженим органом є інша установа. Також позивач не додав до вказаного рапорту документи, що підтверджують відсутність інших членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення батька позивача, які можуть здійснювати постійний догляд за ним. Зокрема, він не надав витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян стосовно його батька та про його родичів і акт обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформація про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач також зазначив, що відповідь на рапорт позивача була надана в усному порядку. Безпосередній командир позивача не відмовляв йому у вирішенні питання.

08.01.2025 представник позивача подав до суду заперечення (на відповідь на відзив), яке за своєю формою є відповіддю на відзив. У цій заяві по суті представник позивача заперечив проти відзиву на позовну заяву, вважаючи його не обґрунтованим і таким, що містить в собі надмірний формалізм. Позивач повторно наголосив на тому, що він додав до рапорту про своє звільнення з військової служби усі необхідні документи. Крім того, поданий ним висновок ЛКК є належним документом, що підтверджує факт потреби його батька у постійному догляді.

Відповідач правом на подання заперечень не скористався.

23.12.2024 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про відкриття провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), про витребування у відповідача доказу, а також про рекомендування позивачу подати доказ.

У відзиві на позовну заяву від 06.01.2025 відповідач повідомив, що надати витребувану судом відмову у задоволенні рапорту позивача про звільнення з військової служби він не може, оскільки така відповідь була надана усно. Зміст відмови позивачем правильно викладено у позовній заяві, а саме: що до рапорту не було додано акт обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформації про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником ІНФОРМАЦІЯ_1.

У свою чергу позивач не подав до суду рекомендований доказ (копію свідоцтва про шлюб, укладеного ОСОБА_2 з ОСОБА_3 ), про причини його неподання не повідомив.

У відзиві на позовну заяву від 06.01.2025 відповідач заявив клопотання про розгляд справи у відкритому засіданні з повідомленням сторін, у задоволені якого ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 17.01.2025 відмовлено.

Розглянувши заяви по суті справи сторін, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Згідно зі свідоцтвом про народження позивача від 18.02.1988 серія НОМЕР_2 його батьками є ОСОБА_2 і ОСОБА_3 .

Відповідно до Інформації департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні від 14.11.2024 № 19.04-06/44919/2024 за зареєстрованим місцем проживання позивача також зареєстровані ОСОБА_2 і ОСОБА_4 .

У Витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін до актового запису цивільного стану від 26.11.2024 № 7 зазначено, що зареєстрований 28.06.1991 Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_4 був розірваний на підставі рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 04.11.2011 у справі № 2-4633/2011.

У рішенні Центрального районного суду м. Миколаєва від 04.11.2011 у справі № 2-4633/2011 суд встановив, що сторони перебувають у шлюбі з 28.06.1991, від якого мають повнолітнього сина.

Батько позивача є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 10.10.2024 серія 12 ААГ № 523441.

У Постанові ЛКК КНП ММР «Центр первинної медико-сонітарної допомоги № 2» від 20.11.2024 № 1859 (далі - Постанова ЛКК № 1859) зазначено, що ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду.

Відповідно до довідки-змінника військового квитка від 08.02.2024 № 705 позивач проходить військову службу по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 .

16.12.2024 представник позивача надіслав до ІНФОРМАЦІЯ_1 заяву від 14.12.2024 про проведення обстеження та про надання відповідно до наказу Міністерств оборони України від 10.04.2009 № 170 Акта обстеження сімейного стану позивача із зазначенням інформації про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується описом до цінного листав (ф. 107) від 16.12.2024 № 316.

У 2024 році позивач подав по команді рапорт про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-ХІІ. Дата і перелік документів, які додані, в рапорті не зазначено.

У позовній заяві від 19.12.2024 позивач стверджує, а у відзиві на позовну заяву від 06.01.2025 відповідач підтвердив, що йому усно відмовлено в задоволені його рапорту у зв`язку з тим, що він не додав до рапорту акт обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформації про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вважаючи таку відповідь відповідача щодо відмови у звільненні з військової служби протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до частини третьої статті 1 Закону № 2232-ХІІ військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби, приписку до призовних дільниць, прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу, проходження військової служби, виконання військового обов`язку в запасі, проходження служби у військовому резерві, дотримання правил військового обліку.

Частиною першою статті 2 Закону № 2232-ХІІ встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з абзацом другим частини другої статті 2 Закону № 2232-ХІІ проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом (частина перша статті 4 Закону № 2232-ХІІ).

Відповідно до абзацу третього частини шостої статті 2 Закону № 2232-ХІІ до видів військової служби належить військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Згідно з пунктом 20 частини першої статті 106 Основного Закону України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Відповідно до статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан, строк дії якого Указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023, від 01.05.2023 № 254/2023, від 26.07.2023 № 451/2023, від 06.11.2023 № 734/2023, від 05.02.2024 № 49/2024, від 06.05.2024 № 271/2024, від 23.07.2024 № 469/2024, від 28.10.2024 № 740/2024 і від 14.01.2025 № 26/2025 продовжено з 05 години 30 хвилин відповідно 26.03.2022 строком на 30 діб, з 25.04.2022 строком на 30 діб, з 25.05.2022 строком на 90 діб, з 23.08.2022 строком на 90 діб, з 21.11.2022 строком на 90 діб, з 19.02.2023 строком на 90 діб, з 20.05.2023 строком на 90 діб, з 18.08.2023 строком на 90 діб, з 16.11.2023 строком на 90 діб, з 14.02.2024 строком на 90 діб, з 14.05.2024 строком на 90 діб, з 12.08.2024 строком на 90 діб, з 10.11.2024 на 90 діб та з 08.02.2025 на 90 діб.

Згідно зі статтею 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 65/2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України від 03.03.2022 № 2105-ІХ (далі - Указ № 65/2022), постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Статтею 3 Указу № 65/2022 встановлено, що мобілізація проводиться протягом 90 днів із дня набрання чинності цим Указом. Строк проведення загальної мобілізації продовжено згідно з Указом Президента України від 17.05.2022 № 342/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 № 2264-ІХ, Указом Президента України від 12.08.2022 № 574/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 № 2501-ІХ, Указом Президента України від 07.11.2022 № 758/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 № 2739-ІХ, Указом Президента України від 06.02.2023 № 59/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 № 2916-ІХ, Указом Президента України від 01.05.2023 № 255/2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023 № 3058-ІХ, Указом Президента України від 26.07.2023 № 452/2023, затвердженим Законом України від 27.07.2023 № 3276-ІХ, Указом Президента України від 06.11.2023 № 735/2023, затвердженим Законом України від 08.11.2023 № 3430-ІХ, Указом Президента України від 05.02.2024 № 50/2024, затвердженим Законом України від 06.02.2024 № 3565-ІХ, Указом Президента України від 06.05.2024 № 272/2024, затвердженим Законом України від 08.05.2024 № 3685-ІХ, Указом Президента України від 23.07.2024 № 470/2024, затвердженим Законом України від 23.07.2024 № 3892-ІХ, Указом Президента України від 28.10.2024 № 741/2024, затвердженим Законом України від 29.10.2024 № 4025-ІХ, та Указом Президента України від 14.01.2025 № 27/2025, затвердженим Законом України від 15.01.2025 № 4221-ІХ, відповідно з 25.05.2022 на 90 діб, з 23.08.2022 на діб, з 21.11.2022 на 90 діб, з 19.02.2023 на 90 діб, з 20.05.2023 на 90 діб, з 18.08.2023 на 90 діб, з 16.11.2023 на 90 діб, з 14.02.2024 на 90 діб, з 14.05.2024 на 90 діб, з 12.08.2024 на 90 діб, з 10.11.2024 на 90 діб та з 08.02.2025 на 90 діб.

Отже, воєнний стан в Україні діє, а загальна мобілізація проводиться з 24.02.2022 до 09.05.2025.

Відповідно до частини п`ятої статті 1 Закону № 2232-ХІІ від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

Згідно з підпунктом «г» підпункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-ХІІ військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах під час дії воєнного стану: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Абзацом тринадцятим пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-ХІІ (у редакції, чинній з 18.05.2024 по 31.12.2024) встановлено, що військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах під час дії воєнного стану: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Відповідно до абзацу тринадцятого пункту 3 частини дванадцятої статті 23 Закону № 2232-ХІІ (у редакції, чинній з 01.01.2025) військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах під час дії воєнного стану: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.

Таким чином, військовослужбовець має право на звільнення з військової служби під час дії воєнного стану на підставі абзацу тринадцятого пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-ХІІ за наявності одночасно таких обставин:

1) один з його батьків чи батьків дружини (чоловіка), є особами з інвалідністю І чи ІІ групи, і вони потребують постійного догляду;

2) відсутні інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.

За наявності вказаних обставин військова частина зобов`язана звільнити військовослужбовця з військової служби при подані ним відповідного рапорту. Такі повноваження суб`єкта владних повноважень не є дискреційними.

Водночас Закон № 2232-ХІІ у чинній редакції не встановлює, яким документом підтверджується факт потреби постійного догляду за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи.

У постановах від 21.02.2024 у справі № 120/1909/23 та від 13.06.2024 у справі № 520/21316/23 Верховний Суд сформував правову позицію, згідно з якою необхідність постійного стороннього догляду за хворим батьком (матір`ю) може підтверджуватися відповідним медичним висновком лікарсько-консультативної комісії (далі - ЛКК).

Тому суд відхилив як необґрунтоване твердження відповідача про те, що для підтвердження факту необхідності постійного догляду за хворим батьком позивач повинен був подати відповідний висновок МСЕК.

Підпунктом 1 пункту 1 наказу Міністерства охорони здоров`я України від 09.03.2021 № 407, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.04.2021 за № 510/36132, затверджені форма первинної облікової документації № 080-4/о «Висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі» та інструкція щодо її заповнення (далі - Інструкція щодо заповнення форми № 080-4/о).

Пунктом 2 Інструкції щодо заповнення форми № 080-4/о встановлено, що Висновок надається закладами охорони здоров`я усіх рівнів надання медичної допомоги.

Висновок заповнюється членами лікарської комісії на підставі заповненої лікарем загальної практики-сімейної медицини форми первинної облікової документації № 025/о «Медична карта амбулаторного хворого №_____», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14 лютого 2012 року №110, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 28 квітня 2012 року за №661/20974 (пункт 3 Інструкції щодо заповнення форми № 080-4/о).

Згідно з пунктом 4 Інструкції щодо заповнення форми № 080-4/о висновок надається особі або законному представнику особи, яка потребує надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі відповідно до Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року №859.

У пункті 4 Висновку вказуються рекомендовані соціальні послуги: денного догляду, догляду вдома, паліативного догляду вдома; отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи (пункт 7 Інструкції щодо заповнення форми № 080-4/о).

Таким чином, у висновку фори № 080-4/о безпосередньо не зазначаються відомості про те, якого саме догляду потребує відповідна особа: постійного, тимчасового тощо.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 16 Закону України «Про соціальні послуги» базовими є такі соціальні послуги, зокрема, як догляд вдома, денний догляд.

Згідно з пунктом 1.2 розділу І Державного стандарту догляду вдома, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 13.11.2013 № 760, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.11.2013 за № 1990/24522 (далі - Державний стандарт № 760), цей Державний стандарт застосовується для: організації надання соціальної послуги догляду вдома особам похилого віку, у тому числі з когнітивними розладами; особам з інвалідністю, у тому числі з психічними та поведінковими розладами (крім осіб, які страждають на психічні розлади і вчинили суспільно небезпечні діяння та отримують амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку за рішенням суду), дітям з інвалідністю віком від трьох до 18 років, особам з тяжкими формами захворювання (у тому числі до встановлення інвалідності), які не здатні (частково нездатні) до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги (далі особи похилого віку та особи з інвалідністю); моніторингу та оцінки якості надання соціальної послуги догляду вдома; визначення тарифу на платну соціальну послугу догляду вдома.

Соціальна послуга догляду вдома (далі - соціальна послуга) - заходи, що проводяться за місцем проживання (вдома) отримувача соціальної послуги протягом робочого дня надавача соціальної послуги і полягають у наданні допомоги в самообслуговуванні особам, які частково або повністю втратили / не набули здатності до самообслуговування (абзац сьомий пункту 1.4 розділу І Державного стандарту № 760).

Згідно з пунктом 6.3 Державного стандарту № 760 соціальна послуга догляду вдома може надаватись постійно (для осіб похилого віку та осіб з інвалідністю з фізичними та/або сенсорними порушеннями III групи рухової активності - 1-2 рази на тиждень (за необхідності), IV групи рухової активності (5 ступінь індивідуальної потреби) - 2 рази на тиждень, IV групи рухової активності (6, 7 ступені індивідуальної потреби) - 3 рази на тиждень; V групи рухової активності - 5 разів на тиждень, для осіб з інвалідністю І групи підгрупи А - 6-7 разів на тиждень (за потреби)), для осіб з когнітивними розладами при базовому рівні (від 112 до 142 балів) - потреба у відвідуванні становить 5 разів на тиждень, при задовільному рівні (від 143 до 244 балів) - 4-3 рази на тиждень, при доброму рівні (від 245 до 314 балів) - 3-2 рази на тиждень; при відмінному рівні (від 315 до 345 балів) - 1 раз на тиждень; періодично (2 рази на місяць для осіб з когнітивними розладами, для осіб з інвалідністю з психічними та поведінковими розладами - 2-4 рази на місяць), тимчасово (визначений у договорі період), для дітей з інвалідністю віком від трьох до 18 років при ступені індивідуальних потреб дитини «періодичний догляд» - 2 рази на тиждень; «постійний догляд» - 4-3 рази на тиждень; «інтенсивний догляд» - 5 разів на тиждень.

Кількість разів надання соціальної послуги догляду вдома може зменшуватись за бажанням (ініціативою) отримувача соціальної послуги.

Соціальна послуга може надаватись постійно або тимчасово (протягом визначеного у договорі періоду).

Строки надання соціальної послуги узгоджуються з отримувачем соціальної послуги та/або його законним представником з урахуванням визначеного ступеня індивідуальних потреб отримувача соціальної послуги.

З вищевикладеного слідує, що отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи може полягати як в постійному, так і в тимчасовому (протягом визначеного періоду) догляді.

Суд встановив, що батьком позивача є ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження позивача від 18.02.1988 серія НОМЕР_2 він народився ІНФОРМАЦІЯ_2 та записом на сторінці 7 паспорта громадянина України ОСОБА_2 .

На підтвердження факту, що його батько є особою з інвалідністю ІІ групи, яка потребує постійного догляду, позивач до рапорту про своє звільнення з військової служби додав копії Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 10.10.2024 серія 12 ААГ № 523441 та Постанову ЛКК № 1859.

Відповідно до Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 10.10.2024 серія 12 ААГ № 523441 батькові позивача встановлено ІІ групу інвалідності. У цій довідці не зазначено, що він потребує постійного чи стороннього догляду.

Водночас у Постанову ЛКК № 1859, яка видана у довільній формі, вказано, що його батько потребує постійного догляду і відповідно до шкали оцінки можливості виконання елементарних дій та шкалою оцінки можливостей виконання складних дій (таблиці 2, 3 додатка 1 до Державного стандарту № 760) сума балів становить 45,5, група рухової активності IV (6 ступінь індивідуальної потреби).

Згідно з пунктом 6.3 Державного стандарту № 760 соціальна послуга догляду вдома надається постійно за IV групи рухової активності (6, 7 ступені індивідуальної потреби) 3 рази на тиждень, що відповідає періодичності «постійний догляд».

За таких обставин суд прийшов до висновку, що позивач до рапорту надав належні документи, які достеменно підтверджують факт, що його батько, як особа з інвалідністю ІІ групи, потребує саме постійного догляду.

Що стосується документів, які підтверджували б факт відсутності у батька позивача інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, суд зазначає таке.

Згідно з абзацом другим частини першої статті 1265 Цивільного кодексу України ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Відтак до першого і другого ступеня споріднення фізичної особи відносяться, зокрема та невиключно, її батьки, діти, рідні брати та сестри, її баба та дід з боку матері і з боку батька, онуки.

Відповідно до абзацу третього підпункту 26 пункту 5 Переліку документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, який є додатком 19 до Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 за № 438/16454, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», подаються документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин, а саме: у разі необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я один із документів, що підтверджує відсутність в особи інших членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьків, її чоловіка або дружини, дітей, у тому числі усиновлених) чи другого ступеня споріднення (рідних братів, сестер та онуків): один із документів, що підтверджує інвалідність особи першого чи другого ступеня споріднення, її потребу у постійному догляді та акт обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформація про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником ІНФОРМАЦІЯ_1.

Таким чином, до рапорту про звільнення з військової служби на підставі пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-ХІІ військовослужбовець повинен подати акт обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформація про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником ІНФОРМАЦІЯ_1.

У рапорті позивача про його звільнення з військової служби відсутній перелік доданих до нього документів.

Водночас у позовній заяві від 19.12.2024 позивач зазначив, що він звертався із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 про проведення обстеження та надання вищенаведеної довідки, відповідь на яку на момент подання позовної заяви він не отримав.

У підтвердження вказаного позивач додав до позовної заяви заяву свого представник від 14.12.2024 та опис до цінного листав (ф. 107) від 16.12.2024 № 316, яку він надіслав 16.12.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З викладеного слідує, що позивач не додав до свого рапорту про звільнення з військової служби акт обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформація про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником ІНФОРМАЦІЯ_1.

Проходження військової служби у період дії воєнного стану не є тією обставиною, що позбавила позивача можливості отримати такий акт в ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується, зокрема, фактом подання представником позивача 16.12.2024 заяви до ІНФОРМАЦІЯ_1 про надання вказаного акта.

Крім цього, наявними у справі матеріалами не підтверджується факт відсутності у батька інших, крім позивача, членів сім`ї першого і другого ступеня споріднення (інші діти, рідні брати та сестри, онуки тощо).

Позивач подав до суду Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін до актового запису цивільного стану від 26.11.2024 № 7, однак ним підтверджується лише факт відсутності у його батька дружини.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відтак позивач не довів ту обставину, що у його батька, ОСОБА_2 , відсутні інші члени сім`ї, крім позивача, першого або другого ступеня споріднення або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позивач до рапорту про звільнення не надав достатні докази на підтвердження того, що в його батька відсутні інші члени сім`ї першого або другого ступеня споріднення, а тому у відповідача були відсутні підстави для його звільнення з військової служби як за пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-ХІІ.

Водночас суд врахував, що у позовній заяві позивач просить визнати протиправними дії безпосередньо відділення, в якому він проходить військову службу, а не військової частини НОМЕР_1 (її командира). Проте, у рапорті про звільнення позивача командир взводу і батальйону клопотали по суті рапорту позивача.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

З огляду на те, що позивачу відмовлено у задоволенні позову, відсутні підстави для вирішення питання розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) - відмовити повністю.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

3. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Рішення складено в повному обсязі 20 лютого 2025 року