Справа № 401/2118/24
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2025-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 лютого 2025 року м. Дніпросправа № 401/2118/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07.01.2025 ( суддя Макарова Ю.І.) в адміністративній справі №401/2118/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Світловодського міськрайонного суду із адміністративним позовом, згідно якого просив скасувати постанову у справі № 201/С/2024 про адміністративне правопорушення від 10 липня 2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 25500 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, 19 липня 2024 року дізнався, що відносно нього винесено оскаржувану постанову. Вважає дану постанову незаконною, оскільки відсутні докази вчинення ним інкримінованого адміністративного правопорушення, а саме порушення правил військового обліку в особливий період, неприбуття на виклики до ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмови від отримання повістки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення військово-обліковий даних та взяття на військовий облік. Посилається на те, що у 2015 році пройшов військово-лікарську комісію та був визнаний непридатним до військової служби, однак жодних документів на підтвердження цієї обставини йому не видали. Протягом травня липня 2024 року позивач з метою отримання військово-облікових документів неодноразово з`являвся до ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак йому відмовлено у видачі облікових документів. Внаслідок чого між ним та працівниками РТЦК виникали конфлікти, тому він звертався до поліції. Зазначає, що не був оповіщений про необхідність явки 10 липня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 для розгляду протоколу, крім того, у протоколі вказано, що розгляд відбудеться в м.Олександрія, а у постанові зазначено, що розгляд проведено в м.Світловодську., що є підставою для скасування оскаржуваної постанови. (а.с. 2-9)

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07.01.2025 в задоволені адміністративного позову відмовлено.

Позивачем подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати, позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 у справі № 201/С/2024 від 10 липня 2024 року накладено на гр. ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 25500 грн. за ч.3 ст. 210 КУпАП. Згідно постанови, 25 червня 2024 року о 08 год. 30 хв. виявлено, що громадянин ОСОБА_1 знаходиться у розшуку, як такий, що порушив правила військового обліку в особливий період, а саме не прибуває на виклики до ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовляється отримувати повістку начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення військово-облікових даних та для взяття на військовий облік, чим порушує вимоги п.2 ч.1, ч.3 ст. 37, ч.11 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», тим самим вчинив адміністративне правопорушення в особливий період, передбачене ч.3 ст. 210 КУпАП. (а.с. 10, 46)

Згідно з протоколом № 210/С/2024 від 25 червня 2024 року, гр.. ОСОБА_1 22 червня 2024 року о 09 год. 30 хв. не прибув по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_4 для оновлення даних та проходження медичної комісії (ВЛК), чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210 КУпАП.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 08 год. 30 хв. 10.07.2024 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , кабінет 1. Від надання пояснень гр.. ОСОБА_1 відмовився. (а.с. 11, 42)

Відповідно до відповіді начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , наданої 09 липня 2024 року на звернення ОСОБА_1 від 02 липня 2024 року, по книзі протоколів засідання військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 за номенклатурою справ № 184 від 2015 року встановлено, що позивач значиться в книгах протоколів засідання військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 , як такий, що пройшов військово-лікарську комісію та визнаний непридатним до військової служби у мирний час, обмежено придатним у воєнний час ІІ графи, ст.. 62 б наказу міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України». На підставі пункту 3.2 глави 3 розділу ІІ вказаного наказу, військовозобов`язані, незалежно від категорії запасу, військово-облікової спеціальності та призначення, підлягають повторному огляду ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 . Повторний медичний огляд військовозобов`язаних, які перебувають у запасі 1 і 2 розрядів, раніше визнаних придатними до військової служби або непридатними до військової служби в мирний час за станом здоров`я, які можуть бути вилікувані проводиться один раз у 5 років ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 . Тому, позивачу необхідно пройти повторно військово-лікарську комісію при першому відділі ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с. 14)

Згідно з копіями талонів-повідомлень єдиного обліку про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, позивач неодноразово звертався до ЧЧ ВП № 1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області з приводу, на його думку, незаконних дій працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с. 15-20)

Судом першої інстанції переглянуто ДВД-Р диск, наданий позивачем, з якого вбачається, що позивачу тричі представники РТЦК намагались вручити повістку про виклик до РТЦК для уточнення даних, які позивач відмовився отримувати, посилаючись на незаконність їх дій. Дата вказаних подій на відеозаписі не зафіксована. (а.с. 34)

З відеозапису, наданого представником відповідача, вбачається, що 25 червня 2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 в присутності позивача складено протокол про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210 КУпАП. Після складення протоколу, позивачу роз`яснено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 10 липня 2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_1 , кабінет № 1. (а.с. 59)

Приймаючи таке рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено правомірність спірного рішення належним та достатніми доказами.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

За змістом ст. 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

За змістом оскаржуваної постанови кваліфікуючою ознакою вчиненого адміністративного правопорушення є порушення правил мобілізаційної підготовки та мобілізації в особливий період.

Згідно із абзацом одинадцятим статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Стаття 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачає обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Частиною 1 цієї статті визначені обов`язки громадян, а саме: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.

Частина 3 цієї ж статті передбачає, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

У повістці про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки зазначаються:

1) прізвище, ім`я та по батькові і дата народження громадянина, якому адресована повістка;

2) найменування територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що видав повістку;

3) мета виклику до територіального центру комплектування та соціальної підтримки;

4) місце, день і час явки за викликом;

5) підпис (електронний цифровий підпис) посадової особи, яка видала (сформувала) повістку;

6) реєстраційний номер повістки;

7) роз`яснення про наслідки неявки і про обов`язок повідомити про причини неявки.

Для громадян, які самостійно прибули до територіального центру комплектування та соціальної підтримки та підлягають направленню на навчання (підготовку) у зв`язку з призовом на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, час явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки встановлюється протягом двох місяців з дня проходження військово-лікарської комісії.

Під час вручення повістки представники територіального центру комплектування та соціальної підтримки на вимогу громадянина, якому вручається повістка, зобов`язані назвати свої прізвища, ім`я та по батькові, посади, а також пред`явити службові посвідчення.

Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» доручено місцевим органам виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб-підприємців організувати та забезпечити в установленому порядку своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу(далі - Указ №65). Згідно пункту 79 постанови Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487 Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (в редакції від 30.12.2022) (далі Порядок №1487) районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, у тому числі організовують оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, приписки до призовної дільниці, взяття на військовий облік, призначення на особливий період, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям.

Відповідно до пункту 56 Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.03.2002 року №352, повістки громадянам можуть вручатися безпосередньо посадовими особами районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) згідно ст. 235 КУпАП розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Колегія суддів зазначає, що в контексті спірних правовідносин, визначальним для кваліфікації дій позивача як порушення правил військового обліку, є факт його неявки до ІНФОРМАЦІЯ_1 22.06.2024 за повісткою від 21.06.2024.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що норми діючого законодавства вимагають, щоб повістка була вручена особисто і підписана особою, якій вона призначена.

Форма розписки та її зміст визначені в Додатку 11 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487, згідно з яким повістка має відривну частину розписку про те, що повістка про виклик у визначений час до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, одержана певним громадянином із засвідченням його особистим підписом.

Інші форми запрошення, сповіщення про необхідність явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки законодавцем не встановлені.

У разі відмови від підписання повістки посадовою особою територіального центру комплектування та соціальної підтримки у присутності свідків складається акт про відмову від отримання.

Судовим розглядом встановлено, що повістка від 21.06.2024 на ім`я позивача, не містить підпису останнього про її отримання.

При цьому, акт про відмову в отриманні повістки від 21.06.2024 складений посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 , зафіксовано факт відмови від отримання повістки позивачем.

Крім того, за приписами частини першої статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи; давати пояснення, подавати докази; заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Аналіз наведених вище правових положень дає можливість дійти висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП розпочинається зі складення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності протоколу про адміністративне правопорушення, копія протоколу вручається даній особі.

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення Кодексу України про адміністративні правопорушення містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

Законодавство покладає обов`язок щодо своєчасного повідомлення особи про час та місце розгляду справи на уповноважену посадову особу. Зміст цього обов`язку не вичерпується надсиланням тексту відповідного повідомлення, оскільки саме лише надсилання, без отримання, не свідчить про поінформованість особи про час та місце розгляду справи, а отже, робить це право недієвим.

Для інформування особи про час та місце розгляду справи можуть використовуватися різні способи: рекомендований лист, телеграма, телефакс, телефонограма, особисте вручення повідомлення представникам. Множинність способів повідомлення дозволяє уповноваженій посадовій особі обрати один або декілька способів, які забезпечують поінформованість особи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа. Такий обов`язок вважається виконаним, якщо особа, яка притягається до відповідальності знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три днів до дати розгляду справи.

Несвоєчасне повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури.

Наслідком цього є позбавлення особи прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи, що згідно з протоколом № 210/С/2024 від 25 червня 2024 року, гр.. ОСОБА_1 22 червня 2024 року о 09 год. 30 хв. не прибув по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_4 для оновлення даних та проходження медичної комісії (ВЛК), чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210 КУпАП.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 08 год. 30 хв. 10.07.2024 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , кабінет 1. Від надання пояснень гр.. ОСОБА_1 відмовився. (а.с. 11, 42)

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 у справі № 201/С/2024 від 10 липня 2024 року накладено на гр. ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 25500 грн. за ч.3 ст. 210 КУпАП. Згідно постанови, 25 червня 2024 року о 08 год. 30 хв. виявлено, що громадянин ОСОБА_1 знаходиться у розшуку, як такий, що порушив правила військового обліку в особливий період, а саме не прибуває на виклики до ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовляється отримувати повістку начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення військово-облікових даних та для взяття на військовий облік, чим порушує вимоги п.2 ч.1, ч.3 ст. 37, ч.11 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», тим самим вчинив адміністративне правопорушення в особливий період, передбачене ч.3 ст. 210 КУпАП. (а.с. 10, 46)

В апеляційній скарзі скаржником зазначено, що розгляд адміністративної справи відбувався не в АДРЕСА_2 .

Доказів на підтвердження того, що позивач 10.07.2024 з`явлався до ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачем не надано.

Крім того, доводи позивача, щодо незаконності оскаржуваної постанови з підстав розгляду справи про адміністративне правопорушення в АДРЕСА_2 не заслуговують на увагу, оскільки позивачем підтверджено, що останній не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 у визначений в протоколі час для участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення.

З відеозапису, наданого представником відповідача, вбачається, що 25 червня 2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 в присутності позивача складено протокол про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210 КУпАП. Після складення протоколу, позивачу роз`яснено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 10 липня 2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Олександрія по вул.. Шевченка, 85, кабінет № 1. (а.с. 59)

Відповідно до положень ч. 3 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої вона винесена.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

За таких обставин апеляційний суд вважає доведеним факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210 КУпАП.

Посилання позивача на порушення відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення спростовуються підписом позивача у протоколі про ознайомлення його з положеннями ст. 63 Конституції України, правами та обов`язками, передбаченими ст. 268 КУпАП.

При цьому, долучені позивачем до матеріалів справи докази від 12.02.2025, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки в силу приписів частини 4 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Зі змісту письмових пояснень від 12.02.2025 позивачем відповідних поважних причин не встановлено.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показів свідків.

Виходячи із норм викладених в частині 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею78 КАС України.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а тому складання постанови уповноваженим органом про притягнення його до адміністративної відповідальності є правомірним.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що оспорювана позивачем постанова винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, тому підстави для її скасування відсутні.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків рішення суду першої інстанції не спростовують.

За правилами частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та свідчать про незгоду із правовою оцінкою суду першої інстанції обставин справи, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Таким чином, колегія суддів, згідно ст. 316 КАС України вирішила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 270-272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07.01.2025 в адміністративній справі №401/2118/24 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 13 лютого 2025 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова