Справа № 380/4677/24
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2025-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2025 рокусправа № 380/4677/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравціва О.Р. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області, про визнання протиправними та скасування рішень.

Суть справи.

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач, ПП «Гавот») з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (далі відповідач, ГУ ДПС у Львівській області), в якому просить:

- - визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 27.03.2023 №0-1321, №0-1321, №0-1321, №0-1321, №0-1321, №0-1321.

Ухвалою суду від 06.03.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що належні йому на праві власності об`єкти нерухомого майна є об`єктами сільськогосподарського призначення та безпосередньо використовуються за призначенням. Тому, такі об`єкти не підлягають оподаткуванню податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Також, зауважив, що протиправність нарахування контролюючим органом податку на нерухоме майно щодо належних позивачу спірних об`єктів за 2019, 2020 та 2021 рік встановлена рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05.10.2022 у справі №380/10802/22, яке залишене без змін постановою Верховного Суду від 09.05.2023. Однак відповідач не взяв такі до уваги і продовжує нараховувати позивачу податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідач проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві. Вказав, що відповідно до статті 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 як фізична особа та платник податку є власником об`єктів нерухомого майна щодо якого було нараховано спірні податкові зобов`язання. Зауважив, що позивачем до матеріалів справи не надано жодних доказів, що підтверджують безпосередній статус як фізичної особи сільськогосподарським товаровиробником, а також не долучено докази, що підтверджують факт здійснення ОСОБА_1 як фізичною особою платником податків сільськогосподарської діяльності.

Також, вказав, що ставка податку для об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються в залежності від місця розташування та типів таких об`єктів нерухомості (підпункт 266.5.1 ПК України), а об`єкт оподаткування залежить від виду діяльності та типу будівель чи споруд за ДК 018-2000 (пункт 266.2 ПК України). Тип об`єктів нерухомості визначається в залежності від його коду за Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000. Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000 затвердженим наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 №507 (ДК 018-2000), встановлено, що органом уповноваженим на ведення класифікатора визначено Державне підприємство «Державний науково дослідний інститут автоматизованих систем у будівництві» (ДНДІАСБ). Документом підтверджуючим приналежність об`єктів нерухомості до певного класу будівель за Класифікатором є експертний висновок, виданий органом, уповноваженим на ведення Класифікатора. Позивачем експертний висновок, щодо приналежності об`єктів нерухомості до певного класу будівель, до податкового органу не надавався, а також не звертався щодо проведення звірки по об`єктах нерухомості, які перебувають у його власності та правомірності нарахування податку на нерухоме майно. Також, у матеріалах справи відсутні будь-які документи про те, що такі будівлі та приміщення, які за своїм прямим призначенням призначені для використання в сільськогосподарській діяльності, приймали участь (прямо чи опосередковано) у виробництві сільськогосподарської продукції

Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (частина 2 статті 262 КАС України).

Суд на підставі позовної заяви, відзиву, а також долучених письмових доказів,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 є засновником та головою Фермерського господарства «Промінь-М» (далі ФГ «Промінь-М») (), яке зареєстроване 13.03.1998. Основним видом економічної діяльності ФГ «Промінь-М» є: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур. Вказане підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

У власності позивача перебувають земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва:

- площею 0,2113 га (кадастровий номер :11:000:0089);

- площею 0,5477 га (кадастровий номер :06:000:0088);

- площею 0,2354 га (кадастровий номер :07:000:0052);

- площею 0,3774 га (кадастровий номер :06:000:0252).

Зазначені земельні ділянки розташовані на території Новосілки-Опарської сільської ради Миколаївського району Львівської області.

Також, позивач є власником нежитлових приміщень:

- зерносховище А-1 загальною площею 874,00 кв.м; адреса об`єкта: Львівська область, Миколаївський район, с. Новосілки-Опарські, вул. Шевченка, 61в (свідоцтво про право власності НОМЕР_1 від 21.09.2010);

- пилорама А-1 загальною площею 190,00 кв.м; адреса об`єкта: АДРЕСА_1 (свідоцтво про право власності НОМЕР_2 від 12.12.2012);

- майстерня А-2 загальною площею 424.30 кв.м; адреса об`єкта: АДРЕСА_1 (свідоцтво про право власності НОМЕР_3 від 12.12.2012);

- котельня А-1 загальною площею 27.20 кв.м; адреса об`єкта: АДРЕСА_1 (свідоцтво про право власності НОМЕР_4 від 21.09.2010);

- гараж для машин А-1 загальною площею 223.30 кв.м; адреса об`єкта: АДРЕСА_1 (свідоцтво про право власності НОМЕР_5 від 12.12.2012 );

- нафтобаза А-1 загальною площею 6.80 кв.м; адреса об`єкта: АДРЕСА_1 (свідоцтво про право власності НОМЕР_6 від 21.09.2010).

Вказані об`єкти нерухомості є комплексом будівель колективного сільськогосподарського підприємства Приватної агрофірми «Галичина», які передані позивачу співвласниками в рахунок викуплених майнових паїв, що не заперечується відповідачем.

Відповідно до статуту ФГ «Промінь-М» ОСОБА_1 є засновником фермерського господарства. Основною метою діяльності якого є виробництво сільськогосподарської продукції, її переробка та реалізація з метою отримання прибутку.

Позивачем, як засновником ФГ «Промінь-М», 15.05.2013 прийнято рішення №1/2013 про використання згаданого комплексу будівель в діяльності ФГ «Промінь-М» на праві господарського відання відповідно до статті 136 Господарського кодексу України.

Викладене встановлено рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05.10.2022 у справі №380/10802/22, яке залишене в силі постановою Верховного Суду від 09.05.2023.

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

ГУ ДПС У Львівській області прийняло податкові повідомлення-рішення від 27.03.2023, якими позивачу визначено суми податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за податковий період 2022 рік, на загальну суму 61111,44 грн, а саме:

- №0-1321 на суму 34086,00 грн, за нерухоме майно (нежитлова будівля) площею 874,00 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 в;

- №0-1321 - на суму 7410,00 грн, за нерухоме майно (нежитлова будівля) площею 190,00 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ;

- №0-1321 - на суму 16547,70 грн, за нерухоме майно (нежитлова будівля) площею 424,30 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ;

- №0-1321 - на суму 1060,80 грн, за нерухоме майно (нежитлова будівля) площею 27,20 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ;

- №0-1321 - на суму 1741,74 грн, за нерухоме майно (гаражі) площею 223,30 кв.м, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 ;

- №0-1321 - на суму 265,20 грн. за нерухоме майно (нежитлова будівля) площею 6,80 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Вважаючи податкові повідомлення-рішення безпідставними та протиправними, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Вирішуючи справу, суд застосовує такі норми права.

Завданням адміністративного судочинства України відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів врегульовано Податковим кодексом України №2755-VI від 02.12.2010 (далі ПК України), яким визначено вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (у редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені вказаним Кодексом і є обов`язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених вказаним Кодексом.

До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених вказаним Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Згідно з пунктом 10.1 статті 10 ПК України до місцевих податків належать податок на майно та єдиний податок.

Статтею 15 ПК України встановлено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з вказаним Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з вказаним Кодексом.

Згідно з статтею 265 ПК України податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України встановлено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України).

Підпунктами 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Отже, за загальним правилом, об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх частки, які перебувають у власності фізичних осіб, є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 ПК України органи місцевого самоврядування до 25 грудня року, що передує звітному, подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості інформацію щодо ставок та наданих пільг юридичним та/або фізичним особам зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Згідно з підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 266.6.1. пункту 266.2 статті 266 ПК України).

Згідно з статтею 30 ПК України податкова пільга це передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України встановлено пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України (в редакції, яка діяла до 01.01.2019) не є об`єктом оподаткування: будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Законом України від 23.11.2018 №2628-VIII, який набрав чинності 01.01.2019, внесено зміни до ПК України й підпункт «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 викладено в такій редакції: «не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку».

Тобто, умовою звільнення подібних об`єктів від оподаткування законодавець визначив цільове призначення їх фактичного використання та встановив вичерпний перелік підстав, коли податкова пільга не надається, а саме: у випадках, коли нерухомість здається власниками в оренду, лізинг, позичку.

Встановлена підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України пільга стосується діяльності сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для її ведення, зокрема, стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

Отже, застосування підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України передбачає наявність двох умов, перша з яких - власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником (юридичною та фізичною особою), друга - об`єкт нерухомості (будівля, споруда) віднесений до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здається їх власником в оренду, лізинг, позичку.

Згідно з вимогами часини 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З доказів у справі суд встановив, що відповідач прийняв податкові повідомлення-рішення від 27.03.2023, якими визначено суми податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за податковий період 2022 рік, на загальну суму 61111,44 грн. Об`єктами оподаткування в спірних податкових повідомленнях-рішеннях вказано:

- нерухоме майно (нежитлова будівля) площею 874,00 кв.м, що знаходиться за адресою Львівська область, Миколаївський район с. Новосілки-Опарські, вул. Шевченка, 61в;

- нерухоме майно (нежитлова будівля) площею 190,00 кв.м, що знаходиться за адресою Львівська область, Миколаївський район, с. Новосілки-Опарські, вул. Шевченка, 61е;

- нерухоме майно (нежитлова будівля) площею 424,30 кв.м, що знаходиться за адресою Львівська область, Миколаївський район, с. Новосілки-Опарські, вул. Шевченка, 61д;

- нерухоме майно (нежитлова будівля) площею 27,20 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ;

- нерухоме майно (гаражі) площею 223,30 кв.м, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 ;

- нерухоме майно (нежитлова будівля) площею 6,80 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Позивач має у власності земельні ділянки площами 0,2113 га (кадастровий номер :11:000:0089); 0,5477 га (кадастровий номер :06:000:0088); 0,2354 га (кадастровий номер :07:000:0052); 0,3774 га (кадастровий номер :06:000:0252).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05.10.2022 у справі №380/10802/22, яке залишене в силі постановою Верховного Суду від 09.05.2023, встановлено, що зазначені землі є сільськогосподарського призначення. Викладені обставини в силу приписів частини 4 статті 78 КАС України не доказуються під час розгляду цієї справи.

Також, встановлено, що ОСОБА_1 є засновником та головою Фермерського господарства «Промінь-М», предметом діяльності якого є вирощування та переробка сільськогосподарської продукції. Відповідно статуту ФГ «Промінь-М» для ведення господарської діяльності Господарство використовує майно, що належить йому на праві власності чи користування як юридичній особі, а також за рішенням Голови майно, що належить засновнику чи членам фермерського господарства на праві власності.

Згідно з рішенням засновника ФГ «Промінь-М» від 15.05.2013 №1/2013 майно ФГ «Промінь-М» складається з: зерносховища А-1 площею 874,00 кв.м (адреса об`єкта: Львівська область, Миколаївський район, с. Новосілки-Опарські, вул. Шевченка, 61в); пилорама А-1 площею 190,00 кв.м (адреса об`єкта: Львівська область, Миколаївський район, с. Новосілки-Опарські, вул. Шевченка, 61е); майстерні А-2 площею 424.30 кв.м (адреса об`єкта: Львівська область, Миколаївський район, с. Новосілки-Опарські, вул. Шевченка, 61д); котельні А-1 площею 27.20 кв.м (адреса об`єкта: Львівська область, Миколаївський район, с. Новосілки-Опарські, вул. Шевченка, 61и); гаража для машин А-1 площею 223.30 кв.м (адреса об`єкта: Львівська область, Миколаївський район, с. Новосілки-Опарські, вул. Шевченка, 61г); нафтобази А-1 загальною площею 6.80 кв.м (адреса об`єкта: Львівська область, Миколаївський район, с. Новосілки-Опарські, вул. Шевченка, 61ж). Майно також використовується ФГ «Промінь-М» на праві господарського відання відповідно до статті 136 Господарського кодексу України.

Крім того, до матеріалів справи долучений акт приймання передачі майна від 15.05.2013, згідно з яким ОСОБА_1 передає в господарське відання (без права відчуження) ФГ «Промінь-М» для використання у господарській діяльності об`єкти нерухомого майна: зерносховище А-1 площею 874,00 кв.м (адреса об`єкта: Львівська область, Миколаївський район, с. Новосілки-Опарські, вул. Шевченка, 61в); пилораму А-1 площею 190,00 кв.м (адреса об`єкта: Львівська область, Миколаївський район, с. Новосілки-Опарські, вул. Шевченка, 61е); майстерню А-2 площею 424.30 кв.м (адреса об`єкта: Львівська область, Миколаївський район, с. Новосілки-Опарські, вул. Шевченка, 61д); котельню А-1 площею 27.20 кв.м (адреса об`єкта: Львівська область, Миколаївський район, с. Новосілки-Опарські, вул. Шевченка, 61и); гараж для машин А-1 площею 223.30 кв.м (адреса об`єкта: Львівська область, Миколаївський район, с. Новосілки-Опарські, вул. Шевченка, 61г); нафтобазу А-1 загальною площею 6.80 кв.м (адреса об`єкта: Львівська область, Миколаївський район, с. Новосілки-Опарські, вул. Шевченка, 61ж).

Таким чином, зазначені документи підтверджують факт передачі об`єктів нерухомості та використання таких у господарській діяльності.

Крім того, до матеріалів справи долучено довідку Новосілко-Опарського старостинського округу Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області №18 від 26.01.2024, відповідно до якої зазначене нерухоме майно, власником якого є засновник ФГ «Промінь-М» ОСОБА_1 , є комплексом будівель ліквідованого колективного сільськогосподарського підприємства ПАФ «»Галичина» та є будівлями і спорудами сільськогосподарського призначення. Згадані будівлі використовуються ФГ «Промінь-М» в господарській діяльності.

Отже, належні позивачу на праві власності будівлі використовуються для ведення фермерського господарства, а саме зерносклад для зберігання зерна, гаражі - для зберігання сільськогосподарської техніки, що необхідна для обробки полів, майстерня - для ремонту сільськогосподарської техніки, нафтобаза - для зберігання пального для власних потреб (заправки сільськогосподарської техніки), пилорама - для виконання робіт монтажу ангарів на сільськогосподарську продукцію.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 09.05.2023 у справі №380/10802/22.

Також, слід зауважити, що ОСОБА_1 є засновником та головою Фермерського господарства «Промінь-М». Видами економічної діяльності ФГ «Промінь-М»: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; 01.13 Вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів.

До матеріалів справи долучено податкову звітність, а саме податкові декларації Фермерського господарства «Промінь-М» як платника єдиного податку четвертої групи за 2023 рік, розрахунок частки сільськогосподарського товариства за 2022 рік, за підписом керівника платника податку ОСОБА_1 .

Згідно з підпунктом 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» від 19.06.2003 №973-IV фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Національний класифікатор видів економічної діяльності України ДК 009:2010, затверджений наказом Держспоживстандарту України від 11.10.2010 №457, до сільськогосподарської діяльності відносить рослинництво і тваринництво.

Отже, сільськогосподарським виробником є фізична або юридична особа, яка здійснює виробництво і самостійну переробку власно виробленої продукції рослинництва і тваринництва. Це визначення пов`язується лише з виробництвом і переробкою сільськогосподарської продукції незалежно від її подальшої долі (використання у власному господарстві або реалізації).

Таким чином, належність особи до категорії сільськогосподарських товаровиробників не залежить від організаційної форми здійснення нею сільськогосподарської діяльності (юридична особа, фізична особа чи фізична особа-підприємець).

Аналогічну позицію викладено Верховним Судом у постановах від 17.02.2020 №820/3556/17, від 10.04.2020 №823/1751/17, від 24.04.2020 №540/2206/19 від 17.02.2021 №820/3707/17 та від 22.04.2021 №822/3289/17.

З огляду на викладене суд висновує, що позивач і належне йому фермерське господарство є сільськогосподарськими товаровиробниками.

Відповідно до підпункту 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, їх складові частини, що не є об`єктами житлової нерухомості. У нежитловій нерухомості виділяють, зокрема, будівлі промислові та склади, господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо.

Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17.08.2000 №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Відповідно до згаданого Державного класифікатора будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності (будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо) віднесено до підрозділу «Будівлі нежитлові» (група 127 «Будівлі нежитлові інші» клас 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства»).

До будівель, споруд сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018-2000 належать до класу 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства», що включає підкласи: 1271.1 «Будівлі для тваринництва»; 1271.2 «Будівлі для птахівництва»; 1271.3 «Будівлі для зберігання зерна»; 1271.4 «Будівлі силосні та сінажні»; 1271.5 «Будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства»; 1271.6 «Будівлі тепличного господарства»; 1271.7 «Будівлі рибного господарства»; 1271.8 «Будівлі підприємств лісівництва та звірівництва»; 1271.9 «Будівлі сільськогосподарського призначення інші».

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Згідно з ДК 018-2000 до групи (код 127) «Будівлі нежитлові» належить клас (код 1271) «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства», який включає будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо.

Отже, на підставі вищевикладеного, правовою підставою для застосування до особи пільги зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення від його сплати є правовий статус будівлі.

Викладене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 20.02.2020 у справі №820/3706/17.

У постанові від 09.05.2023 у справі №380/10802/22 Верховний Суд виснував, що нежитлові будівлі, які належать ОСОБА_1 на праві власності, за вимогами ДК 018-2000 віднесені до класу (код 1271) «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства», використовуються ним безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, як сільськогосподарським товаровиробником.

Також, Верховний Суд зазначив: «Враховуючи те, що в документах, що підтверджують право власності позивача на об`єкти нерухомості, відсутні дані щодо віднесення будівель до класу 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» або будь-якого іншого класу відповідно до ДК 018-2000, суд першої інстанції виходив з оцінки функціонального призначення об`єктів нерухомості, зокрема, як було зазначено вище, зерносклад використовується для зберігання зерна, гаражі - для зберігання сільськогосподарської техніки, що необхідна для обробітку полів, майстерня - для ремонту сільськогосподарської техніки, нафтобаза - для зберігання пального для власних потреб (заправки сільськогосподарської техніки), пилорама - для виконання робіт монтажу ангарів на сільськогосподарську продукцію».

Суд зазначає, що, як на день прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, так і на день прийняття рішення у цій справі, у матеріалах справи відсутні докази віднесення належного позивачу нерухомого майна до класу 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» або будь-якого іншого класу відповідно до ДК 018-2000.

Крім того, відповідачем не надано, а судом не встановлено, що позивач використовував належні йому на праві власності об`єкти нерухомості у будь-якій іншій, відмінній від сільськогосподарської діяльності спосіб. Як і не надано доказів того, що зазначені об`єкти нерухомості здаються позивачем в оренду чи лізинг.

При цьому, згідно з позиціє Верховного Суду, викладеною у постанові від 09.05.2023 у справі №380/10802/22, норми податкового законодавства не покладають на платника податку обов`язок отримати від Державного підприємства «Державний науково-дослідний інститут автоматизованих систем у будівництві» експертний висновок щодо правильності класифікації наявних у власності особи об`єктів нерухомості за державним класифікатором ДК 018:2000, проте такі дії платника могли б спростити процес податкового адміністрування податку на нерухомість.

Обов`язок доказування правомірності свого рішення в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень положеннями частини 2 статті 77 КАС України покладається саме на відповідача.

Відповідач в межах спірних правовідносин не довів, що будівлі нерухомості, які належать позивачу на праві власності, не є будівлями сільськогосподарського призначення. Здійснюючи донарахування податку контролюючий орган не довів: чим він керувався при визначенні позивачу розміру податкового зобов`язання, який документ щодо класифікації будівель і споруд використав, чому на стадії податкового адміністрування (контролю) не отримав інформацію щодо класифікації будівель від компетентної установи, що вказує на не дотримання відповідачем як суб`єктом владних повноважень пунктів 1, 2, 3, 5, 6, 8 частини 2 статті 2 КАС України при прийнятті рішень.

Отже, враховуючи висновки Верховного Суду та обставини цієї справи, суд висновує, що відсутність експертного висновку щодо правильності класифікації наявних у власності ОСОБА_1 об`єктів нерухомості за державним класифікатором ДК 018:2000, не свідчить про те, що такі не використовуються у сільськогосподарської діяльності.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що нежитлові будівлі, які належать позивачу на праві власності, не є об`єктами оподаткування, відповідно до пункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

Враховуючи викладене та встановленій обставини справи, суд висновує, що відповідач при прийнятті оскаржених податкових повідомленнях-рішеннях діяв без врахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення, без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення (дії) що призвело до безпідставного прийняття податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Тому, позов слід задовольнити повністю.

Судовий збір згідно з частиною 1 статті 139 КАС України слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача в повному обсязі.

Керуючись статтями 2, 8-10, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257, 293, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 27.03.2023 №0-1321, №0-1321, №0-1321, №0-1321, №0-1321, №0-1321.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області (79026, вул. Стрийська, 35, м. Львів; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_7 ) судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Кравців Олег Романович