Справа № 320/26183/23
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2025-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2025 року справа № 320/26183/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 із позовом, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо неповного нарахування та не виплати повної додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі - 70000 грн за січень 2023 пропорційне дням участі у бойових діях військовослужбовцю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити заборгованість у повному обсязі - додаткової винагороди, яку не отримав позивач.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він має право на виплату додаткової винагороди у зв`язку із безпосередньою участю у забезпеченні здійснення заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії та перебуванням в районах бойових дій, на територіях між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора. Внаслідок протиправної бездіяльності відповідача були порушені права та охоронювані законом інтереси позивача на отримання відповідної додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.08.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

06.01.2024 до Київського окружного адміністративного суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач стверджує про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову. Відповідач зазначає, що позивач у січні 2023 року бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення, бойових (спеціальних) завдань із усебічного забезпечення та за умови вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником не виконував. При цьому, представник відповідача вказує, що відповідно до наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 22.02.2023 №26 Печенізька селищна територіальна громада Чугуївського району Харківської області не входить до переліку районів ведення воєнних (бойових) дій у січні 2023 року, тому відсутні підстави для виплати позивачу додаткової винагороди.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 АДРЕСА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ( НОМЕР_2 РеАБр, в/ч НОМЕР_1 ).

Позивач має посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_3 від 02.06.2018.

Позивач вважає, що відповідачем порушено його права та охоронювані законом інтереси, адже додаткової винагороди у зв`язку із його безпосередньою участю у забезпеченні здійснення заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії та перебуванням в районах бойових дій, на територіях між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора у збільшеному розмірі за період січень 2023 року виплачено йому не було, що і стало підставою для звернення до суду із даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Збройні Сили України та інші військові формування ніким не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів влади чи перешкоджання їх діяльності.

Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до абзацу 1 статті 1-1 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XІІ), законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Указами Президента України від 14.03.2022 №133/2022, від 18.04.2022 №259/2022, від 17.05.2022 №341/2022, від 12.08.2022 №573/2022, від 07.11.2022 №757/2022, від 06.02.2023 №58/2023, від 01.05.2023 №58/2023, від 26.07.2023 №451/2023, від 06.11.2023 №734/2023 строк дії режиму воєнного стану продовжувався та триває на даний час.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року прийнята постанова №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168), пунктом 1 якої, в редакції Постанови КМУ від 07.07.2022 №793, яка застосовується з 24.02.2022, установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Між тим, відповідно до пункту 2-1 Постанови №168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Абзацом другим цього пункту передбачено, що додаткова винагорода збільшується до 100000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів.

Аналізуючи наведені положення законодавства, яке діяло у спірний період, суд констатує, що документами, які підтверджують безпосередню участь військовослужбовців у воєнних (бойових) діях або заходах, є: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (службово-бойових дій, вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал, журнал ведення оперативної обстановки) або бойове донесення, або постова відомість під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад, чи копії або витяги з них; рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу (групи, загону, екіпажу) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військового звання, прізвища, власного імені та по батькові (за наявності), а також кількості днів участі військовослужбовців у бойових діях або заходах.

При цьому, право військовослужбовців на отримання збільшеної до 100000,00 грн додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №168, не є безумовним, а виникає за таких підстав: у період з 01.08.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 31.01.2023 - безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів.

Також, у спірний період участь військовослужбовців у бойових діях або забезпечення здійснення ним заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, як підстави для отримання додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн має здійснюватися, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема, на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора у період здійснення зазначених заходів, у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у період з 01.01.2023 по 31.01.2023 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді номера обслуги ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.03.2022 № 67 (т.1 а.с.58).

Відповідно до наявної у військовій частині НОМЕР_1 інформації ІНФОРМАЦІЯ_3 в період з 01.01.2023 по 31.01.2023 виконував завдання в складі тимчасово створеного під час дії воєнного стану органу військового управління (діючого угруповання військ (сил) Сил оборони держави) виключно в межах території Печенізької селищної територіальної громади Чугуївського району Харківської області.

Відповідно, позивач, який проходив у цей період військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_5, також у зазначений період виконував завдання виключно в межах території Печенізької селищної територіальної громади Чугуївського району Харківської області.

Так, з метою виплати військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, за січень 2023 року командиром військової частини НОМЕР_1 був виданий наказ (з адміністративно-господарської діяльності) від 07.02.2023 № 2/дск «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям військової частини» (т.1 а.с.71).

Крім того, в період з 01.01.2023 по 31.01.2023 питання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, врегульовувались положеннями окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/з/29 (т.1 а.с.73-79).

Зазначене окреме доручення Міністра оборони України не застосовується з 01.02.2023 (підстава: окреме доручення Міністра оборони України від 13.02.2023 №2683/з/3).

Відповідно до положень пункту 2 окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/з/29 встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям встановлено виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах:

100 000 гривень - військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах);

30 000 гривень - іншим військовослужбовцям (із дня призову (прийняття) на «військову службу до дня виключення із списків особового складу військової частини у зв`язку зі звільненням з військової служби.

Відповідно до положень пункту 3 окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29 встановлено, що райони ведення бойових дій визначаються відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувачами Збройних Сил України.

Тобто, однією з вимог для нарахування та виплати військовослужбовцю додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень (пропорційно із розрахунку на місяць) за приймання безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії є перебування даного військовослужбовця безпосередньо в районі ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів.

Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 02.01.2023 № 1 визначено райони ведення воєнних (бойових) дій в грудні 2022 року (т.1 а.с.80).

Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 22.02.2023 № 26 визначено райони ведення воєнних (бойових) дій в січні 2023 року (т.1 а.с.81).

Аналіз документів, що додаються до даної заяви, свідчить, що в грудні 2022 року позивач виконував відповідні завдання, безпосередньо перебуваючи в районі ведення бойових дій (Харківська область - територія районів бойових дій в грудні 2022 року, що визначено наказом Головнокомандувача Збройних Сил від 02.01.2023 № 1, у зв`язку з чим за грудень 2022 року йому було нараховано та виплачено додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, в розмірі 100 000 гривень.

В січні 2023 року, як зазначалось вище, позивач виконував відповідні завдання, перебуваючи в межах території Печенізької селищної територіальної громади Чугуївського району Харківської області.

Відповідно до наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 22.02.2023 № 26 Печенізька селищна територіальна громада Чугуївського району Харківської області не входить до переліку районів ведення воєнних (бойових) дій в січні 2023 року. У зв`язку з цим, відповідно до вимог нормативно-правових актів, які регулюють питання виплат військовослужбовцям додаткової винагороди, за січень 2023 року позивачу було нараховано та виплачено додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, в розмірі 30 000 гривень.

Таким чином, позивачу за січень 2023 року військовою частиною НОМЕР_1 здійснено нарахування та виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, у повному обсязі.

Крім того, відповідно до відомості розподілу виплат до в/ч НОМЕР_1 (за період з 01.01.2023 по 31.01.2023) аналогічну додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, в розмірі 30 000 гривень було виплачено також іншим військовослужбовцям.

Разом з цим, матеріали справи не містять належних та достатніх доказів на підтвердження безпосередньої участі позивача у період з 01.01.2023 по 31.01.2023 у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора у період здійснення зазначених заходів.

Суд звертає увагу, що позивач зазначив, що є військовослужбовцем Державної прикордонної служби України, та керувався положеннями Інструкції про порядок та розміри виплати винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, розвідувального органу Адміністрації Державної прикордонної служби України за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.03.2016 №188 та наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2023 №392-АГ, проте дія положень зазначених нормативно-правових актів не поширюється на Збройні Сили України до складу яких входить позивач.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, відповідач довів правомірність своїх дій, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи відмову у задоволенні позову, відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 243-246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Кушнова А.О.