Справа № 520/28307/24
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2025-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 р. Справа № 520/28307/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ольги Горшкової, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бестділ" до Харківської митниці про визнання протиправними та скасування рішень, карток відмови, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бестділ" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати: рішення про коригування митної вартості товарів №UА807000/2024/000445/2 від 11.07.2024 та картку відмови №UА807200/2024/000534 від 11.07.2024; рішення про коригування митної вартості товарів №UА807000/2024/000444/2 від 11.07.2024 та картку відмови №UА807200/2024/000533 від 11.07.2024.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів №UА807000/2024/000445/2 від 11.07.2024, №UА807000/2024/000444/2 від 11.07.2024 та картки відмови №UА807200/2024/000534 від 11.07.2024, №UА807200/2024/000533 від 11.07.2024 , прийняті Харківською митницею, є протиправними, необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки відповідач під час їх прийняття не довів наявність застережень, передбачених частинами 1, 2 статті 58 Митного кодексу України, щодо неможливості визначення митної вартості за основним методом, а також не виконав обов`язку доведення того, що митна вартість, визначена ним за резервним методом, ґрунтується на раніше визначених митним органом митних вартостях, як це передбачено частиною 2 статті 64 Митного кодексу України.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України, без виклику сторін в судове засідання, та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Копію ухвали про відкриття провадження надіслано представникам сторін до їх Електронних кабінетів в системі "Електронний суд" та ними отримано, що підтверджено довідками про доставку електронних листів.

Представником відповідача через систему "Електронний суд" надіслано відзив на позов разом з доданими до нього документами, в якому він заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначаючи, що при прийнятті митницею оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару за основу взято наявну в митного органу інформацію, яка міститься в ціновій базі ЄАІС про подібний товар, який вже ввозився на виконання зовнішньоекономічного договору; подані до митного оформлення документи відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України, містили розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена за цей товар. Вказане в сукупності, на думку митного органу, свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим просить суд відмовити в їх задоволенні.

Позивач скористався своїм процесуальним правом та надав до суду відповідь на відзив, в якій додатково аргументував доводи, викладені в позовній заяві.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно зі статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Суд, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

06.04.2020 між ТОВ «БЕСТДІЛ» (Покупець) та NOVINO TRADING LIMITED (Постачальник) укладено контракт NTL2020-0607.

31.12.2021 між ТОВ «БЕСТДІЛ» та NOVINO TRADING LIMITED укладено Додаткову угоду №б/н до Контракту, якою продовжено строк дії контракту до 31.12.2025.

18.01.2022 між ТОВ «БЕСТДІЛ» та NOVINO TRADING LIMITED укладено Додаткову угоду №2 до Контракту, якою внесені зміни в розділі 14 Контракту та викладено нові реквізити Покупця.

17.07.2023 між ТОВ «БЕСТДІЛ» та NOVINO TRADING LIMITED укладено Додаткову угоду №б/н до Контракту, якою внесені зміни до статей 6 «Перехід ризику та права власності» та 7 «Приймання та передача товару».

31.07.2023 між ТОВ «БЕСТДІЛ» та NOVINO TRADING LIMITED укладено Додаткову угоду № б/н до Контракту, якою доповнено статтю 3 «Умови постачання» новим абзацом. Зокрема, сторони узгодили, що вантажовідправником по даному контракту, окрім Постачальника також можуть бути CIXI CITY JIMI TEXTILE CO., LTD та/або SHANGHAI INTERNATIONAL BUSINESS DEVELOPMENT CO., LTD.

Статтею 1 абзацом першим Контракту визначено, що: «Постачальник за цим контрактом зобов`язується поставити Покупцеві товари в асортименті (далі - «Товар»)».

Статтею 2 абзацом другим Контракту встановлено: «Загальна кількість та асортимент товару, що поставляється, складається з товарних партій, кількість яких визначається в рахунку фактури на кожну поставку».

Відповідно до ст. 3 Контракту: «Постачання Товару за цим контрактом здійснюється в повній відповідності до «ІНКОТЕРМС-2010». Умови поставки визначаються та узгоджуються Сторонами для кожної окремої партії Товару та зазначаються у рахунку-фактурі...».

Згідно зі ст. 4 Контракту: «Ціна за одиницю Товару погоджується встановлюється у рахунку-фактурі на кожну окрему партію Товару до цього договору. Загальна сума контракту визначається загальною сумою товару, поставленого за Контрактом. Валютою контракту та платежів є долар США.».

У відповідності до абз. 2 ст. 5 Контракту: «Сторони домовилися, що оплата за Товар провадиться, як правило, на умовах відстрочення платежу - три місяці з моменту поставки (митного очищення). Стовідсоткова попередня оплата можлива на розсуд Покупця».

У відповідності до статті 8 Контракту: «Товар поставляється в експортній упаковці відповідно до кожного виду товару та стандарту країни Постачальника. Упаковка повинна відповідати стандартам або технічним умовам та забезпечувати, за умови належного поводження з вантажем, збереження Товару під час транспортування з урахуванням перевалок. Вартість тари та/або упаковки включена у вартість Товару.».

10.06.2020 між Приватним підприємством «НАЦІОНАЛЬНІ ТРАДИЦІЇ» (виконавець) і ТОВ «БЕСТДІЛ» (замовник) укладено договір про надання послуг по декларуванню товарів №10/06-20.

Пунктом 1.1. Договору № 10/06-20 визначено, що: «Замовник доручає, а виконавець зобов`язується за обумовлену плату і в обумовлений термін надавати послуги по декларуванню товарів, майна, транспортних засобів та інших предметів (далі - товарів) Замовника, що переміщуються через митний кордон України, та їх оформленню у митницях України, а також надавати інші, пов`язані із зовнішньоекономічною діяльністю Замовника, послуги».

На виконання умов Договору №10/06-20, 10.07.2024 декларантом було подано до відповідача електронну митну декларацію, яка була прийнята митним органом з присвоєнням їй номера 24UA24U5, для митного оформлення (випуску) товарів, які було поставлено згідно Контракту.

На підтвердження заявленої в цій митній декларації інформації, зокрема, митної вартості товару, яка становить 31678,51 доларів США, разом із декларацією було подано наступні документи: пакувальний лист (Packing list) б/н від 26.04.2024; рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) NTLBEST20240426 від 26.04.2024; коносамент (Bill of lading) BW24040530 від 04.05.2024; автотранспортна накладна (Road consignment note) CMR9127 від 04.07.2024; декларація T1 (Dispatch note model T1) MRN24PL321030NS6T1HP7 від 03.07.2024; декларація про походження товару (Declaration of origin) NTLBEST20240426 від 26.04.2024; прейскурант (прайс-лист) виробника товару NTLBEST20240325/01 від 25.03.2024 (з перекладом); висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №20-29/07-2024 від 08.07.2024; розрахунок ціни (калькуляція) NTLBEST20240426 від 26.04.2024 (з перекладом); додаткова угода №2 від 18.01.2022 до контракту NTL2020-0607 від 06.04.2020; додаткова угода №б/н від 31.12.2021 до контракту NTL2020-0607 від 06.04.2020; додаткова угода №б/н від 17.07.2023 до контракту NTL2020-0607 від 06.04.2020; додаткова угода №б/н від 31.07.2023 до контракту NTL2020-0607 від 06.04.2020; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів NTL2020-0607 від 06.04.2020; договір №10/06-20 від 10.06.2020 про надання послуг по декларуванню товарів; видаткова накладна NTLBEST20240426 від 26.04.2024 (з перекладом); відвантажувальна специфікація NTLBEST20240426 від 26.04.2024 (зперекладом); комерційна пропозиція NTL20200327 від 27.03.2020 (з перекладом); лист №06/26-1 від 26.06.2024 з інформацією від ТОВ «БЕСТДІЛ», що страхування вантажу не здійснювалось; лист №06/26-2 від 26.06.2024 з інформацією від ТОВ «БЕСТДІЛ», що ліцензування товару не передбачено; лист NTLBEST20240426/1 від 26.04.2024 з інформацією від постачальника, що ніяких платежів від третіх осіб отримано не було (з перекладом); лист NTLBEST20240426/2 від 26.04.2024 з інформацією від постачальника, що страхування вантажу не здійснювалося (з перекладом); лист NTLBEST20240426/3 від 26.04.2024 з інформацією від постачальника, що ліцензування товару не передбачено (з перекладом); лист NTLBEST20240426/4 від 26.04.2024 з інформацією від постачальника, що посередницькі послуги не залучалися (з перекладом); лист NTLBEST20240426/5 від 26.04.2024 з інформацією від постачальника, що вартість перевезення, логістика, вантажно-розвантажувальні роботи включені в ціну товару (з перекладом); якісний опис NTLBEST20240426 від 26.04.2024 (з перекладом).

10.07.2024 відповідачем було направлено позивачеві повідомлення №467700, в якому зазначалося наступне: «На виконання вимог статті 54 МКУ та відповідно до вимог статті 53 МКУ в зв`язку з тим, що документи, зазначеніу частині другій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 2) виписку з бухгалтерськоїдокументації; 3) ліцензійний чи авторськийдоговір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 4) каталоги, специфікації, загальні прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 5) копію митноїдеклараціїкраїнивідправлення з перекладом (згідно ст. 254 МКУ); 6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (бажано ДП Держзовнішінформ або ДП Укрпромзовнішекспертиза) з урахуванням Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митноївартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом ДМС Українивід 01.07.2021 №476; 7) Транспортно-експедиційні рахунки, заявки перевезення, договори тощо. В зв`язку із спрацюванням профілю ризику АС АУР «Інспектор2006» пропонується надання інформації про митне оформлення ідентичних або подібних товарів».

10.07.2024 позивачем надано наступні відповіді на повідомлення Відповідача №467700, в яких позивач зазначив:

- у відповіді №10/07/2024-14 - щодо надання рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту), - вказано, що у відношенні товару відвантаженого по інвойсу NTLBEST20240426 від 26.04.2024 посередницькі послуги не залучалися, що підтверджується вже наявним у відповідача листом постачальника NTLBEST20240426/4 від 26.04.2024;

- у відповіді №10/07/2024-15 - щодо надання виписки з бухгалтерської документації, вказано, що на момент митного оформлення оплата за партію оцінюваного товару не була здійснена, що узгоджується з умовами укладеного між сторонами Контракту NTL2020-0607 від 06.04.2020, а також з рахунком-фактурою (інвойсом) NTLBEST20240426 від 26.04.2024. Оскільки рахунок сплачено не було, і банківські платіжні документи відсутні, то відповідно до п. 4 ч.3 ст. 53 МК України надання ТОВ «БЕСТДІЛ» виписки з бухгалтерської документації не вимагається;

- у відповіді №10/07/2024-16 - щодо надання ліцензійного чи авторського договору покупця, - вказано, що ліцензійний та авторський договір покупця, який стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів, не укладався, а тому відповідно до п. 5 ч. 3 ст.53 МК України надання ТОВ «БЕСТДІЛ» таких договорів не вимагається;

- у відповіді №10/07/2024-17 - щодо надання додаткових документів, а саме, каталогів, специфікацій, загальних справжніх прейскурантів (прайс-листів) виробника товару, - вказано, що прайс-лист NTLBEST20240325/01 від 25.03.2024 ТОВ «БЕСТДІЛ» подано разом із митною декларацією 24UA24U5 та вже знаходиться у відповідача;

- у відповіді №10/07/2024-18 - щодо надання копії митної декларації країни відправлення з перекладом (згідно ст. 254 МКУ), - вказано, що декларація MRN24PL321030NS6T1HP7 від 03.07.2024 подана разом з митною декларацією 24UA24U5 та вже знаходиться у відповідача. Додатково зауважено про приєднання держави Україна до Конвенції від 01.01.1988 року про спрощення формальностей у торгівлі товарами, ст. 1 якої встановлює можливість застосування ЄАД (єдиного адміністративного документа) за уніфікованою формою, переклад якої не вимагається;

- у відповіді №10/07/2024-19 - щодо надання висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, - вказано, що висновок експерта №20-29/07-2024 від 08.07.2024, підготовлений ТОВ «Одеський аукціонний центр», ТОВ «БЕСТДІЛ» був поданий разом із митною декларацією 24UA24U5 та вже знаходиться у відповідача;

- у відповіді №10/07/2024-20 - щодо надання транспортно-експедиційних рахунків, заявок на перевезення, договорів тощо, - вказано, що витрати на транспортування товару включені у вартість товару, що підтверджується, зокрема, але не виключно, вже наявним у відповідача Контрактом №NTL2020-0607 від 06.04.2020, інвойсом №NTLBEST20240426 від 26.04.2024, в якому зазначено умову поставки: «CPT Kharkiv, Ukraine», та ін. наявними у відповідача документами. Отже, враховуючи, що витрати на транспортування включені у вартість товару, надання ТОВ «БЕСТДІЛ» транспортно-експедиційних рахунків, заявок на перевезення, договорів тощо на законодавчому рівні не вимагається;

- у відповіді №10/07/2024-21 - щодо надання інформації про митне оформлення ідентичних або подібних товарів, - вказано, що інформація про митне оформлення ідентичних або подібних товарів є відмінною від тих документів, що визначені частинами 2, 3, 4 ст. 53 МК України, а тому вимагати їх надання забороняється ч. 5 ст. 53 МК України.

Також, 10.07.2024 відповідачем було направлено позивачеві повідомлення №467703, в якому митницею було витребувано додаткові документи.

10.07.2024 позивачем надано наступні додаткові відповіді на повідомлення відповідача

11.07.2024 відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000445/2.

Відповідачем також прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807200/2024/000534 від 11.07.2024.

Також, 10.07.2024 декларантом було подано до відповідача електронну митну декларацію, яка була прийнята митним органом з присвоєнням їй номера 24UA14U0, для митного оформлення (випуску) товарів, які було поставлено згідно контракту.

На підтвердження заявленої в цій митній декларації інформації, зокрема, митної вартості товару, яка становить 39501,49 доларів США, разом із декларацією було подано наступні документи: пакувальний лист (Packing list) б/н від 09.05.2024; рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) NTLBEST20240509 від 09.05.2024; коносамент (Bill of lading) BW24050083AB від 17.05.2024; автотранспортна накладна (Road consignment note) CMR 0807 від 05.07.2024; декларація T1 (Dispatch note model T1) MRN24PL322080NS6T3386 від 03.07.2024; декларація про походження товару (Declaration of origin) NTLBEST20240509 від 09.05.2024; прейскурант (прайс-лист) виробника товару NTLBEST20240325/027 від 25.03.2024 (з перекладом); висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №20-40/07-2024 від 10.07.2024; розрахунок ціни (калькуляція) NTLBEST20240509 від 09.05.2024 (з перекладом); додаткова угода №2 від 18.01.2022 до контракту NTL2020-0607 від 06.04.2020; додаткова угода №б/н від 31.12.2021 до контракту NTL2020-0607 від 06.04.2020; додаткова угода №б/н від 17.07.2023 до контракту NTL2020-0607 від 06.04.2020; додаткова угода №б/н від 31.07.2023 до контракту NTL2020-0607 від 06.04.2020; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів NTL2020-0607 від 06.04.2020; договір №10/06-20 від 10.06.2020 про надання послуг по декларуванню товарів; видаткова накладна NTLBEST20240509 від 09.05.2024 (з перекладом); відвантажувальна специфікація NTLBEST20240509 від 09.05.2024 (з перекладом); комерційна пропозиція NTL20200327 від 27.03.2020 (з перекладом); лист №06/26-3 від 26.06.2024, з інформацією від ТОВ «БЕСТДІЛ», що страхування вантажу не здійснювалось; лист №06/26-4 від 26.06.2024, з інформацією від ТОВ «БЕСТДІЛ», що ліцензування товару не передбачено; лист NTLBEST20240509/1 від 09.05.2024, з інформацією від постачальника, що ніяких платежів від третіх осіб отримано не було (з перекладом); лист NTLBEST20240509/2 від 09.05.2024, з інформацією від постачальника, що страхування вантажу не здійснювалося (з перекладом); лист NTLBEST20240509/3 від 09.05.2024, з інформацією від постачальника, що ліцензування товару не передбачено (з перекладом); лист NTLBEST20240509/4 від 09.05.2024, з інформацією від постачальника, що посередницькі послуги не залучалися (з перекладом); лист NTLBEST20240509/5 від 09.05.2024, з інформацією від постачальника, що вартість перевезення, логістика, вантажно-розвантажувальні роботи включені в ціну товару (з перекладом); якісний опис NTLBEST20240509 від 09.05.2024 (з перекладом).

10.07.2024 відповідачем було направлено позивачеві повідомлення №467680, в якому вказано, що необхідно надати такі додаткові документи: - виписку з бухгалтерської документації; -транспортно-експедиційні рахунки, рахунки експедиційних витрат, заявки перевезення, договори, рахунки збереження товарів в місце призначення, рахунки завантаження- розвантаження контейнера/товару, портові збори тощо. - каталоги, специфікації, загальні справжні прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення (походження) з перекладом на вимоги ст. 254 Митний кодекс України - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини з урахуванням Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митноївартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом ДМС України від 01.07.2021 № 476. В зв`язку із спрацюванням профілю ризику АС АУР «Інспектор2006» необхідно надання інформації про митне оформлення ідентичних або подібних товарів. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. Повідомляє, що митна вартість товару, оформленого в максимально наближений час до часу експорту в Україну оцінюємого товару №1 складає 3,97 дол.США/кг. У відповідності до вимог п.5 ст.55 та п.4 ст.57 Митного кодексу України, митний орган проводе процедуру консультаціїміж митним органом та декларантом з метою обміну наявної у кожного з них інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митноївартості на підставі інформації, яка наявна в митному органу. Якщо Ви згодні прошу Вас повідомити митний орган».

10.07.2024 позивачем надано наступні відповіді на повідомлення відповідача:

- у відповіді №10/07/2024-7 - щодо виписки з бухгалтерської документації, - вказано, що на момент митного оформлення оплата за партію оцінюваного товару не була здійснена, що узгоджується з умовами укладеного між сторонами Контракту NTL2020-0607 від 06.04.2020, а також з рахунком-фактурою (інвойсом) NTLBEST20240509 від 09.05.2024. Оскільки рахунок сплачено не було, і банківські платіжні документи відсутні, то відповідно до п. 4 ч.3 ст. 53 МК України надання ТОВ «БЕСТДІЛ» виписки з бухгалтерської документації не вимагається;

- у відповіді №10/07/2024-8 - щодо надання транспортно-експедиційних рахунків, рахунків експедиційних витрат, заявок перевезення, договорів, рахунків збереження товарів в місце призначення, рахунків завантаження-розвантаження контейнера/ товару, портових зборів тощо, - вказано, що п. 6 ч. 2 ст. 53 МК України містить застереження: транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, на підтвердження митної вартості товару надаються, але виключно в тому випадку, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару. Відповідно до ст. 3 Контракту NTL2020-0607 від 06.04.2020 року встановлено, що Поставка Товару за цим договором здійснюється у повній відповідності з ІНКОТЕРМС-2010. Умови поставки визначаються та узгоджуються Сторонами для кожної окремої партії Товару і вказуються в інвойсі. У Commercial invoice (рахунку-фактурі) NTLBEST20240509 від 09.05.2024 року визначено умову поставки CPT Kharkiv, Ukraine. Згідно з правилами Інкотермс 2010: CPT означає, що продавець доставить товар названому їм перевізнику. Крім цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення. Тобто сторони домовились, що витрати на транспортування вже включені у вартість товару. Отже, враховуючи останнє, надання ТОВ «БЕСТДІЛ» транспортно-експедиційних рахунків, рахунків експедиційних витрат, заявок перевезення, договорів, рахунків збереження товарів в місце призначення, рахунків завантаження-розвантаження контейнера/товару, портових зборів тощо - не вимагається;

- у відповіді №10/07/2024-9 - щодо надання каталогів, специфікацій, загальних справжніх прейскурантів (прайс-листів) виробника товару, - вказано, що прайс-лист NTLBEST20240325/027 від 25.03.2024 року ТОВ «БЕСТДІЛ» подано разом із митною декларацією 24UA14U0 та вже знаходиться у відповідача;

- у відповіді №10/07/2024-10 - щодо надання копії митної декларації країни відправлення з перекладом (згідно ст. 254 МКУ), - вказано, що декларація MRN24PL322080NS6T3386 від 03.07.2024 подана разом з митною декларацією 24UA14U0 та вже знаходиться у відповідача. Додатково зауважено про приєднання держави Україна до Конвенції від 01.01.1988 року про спрощення формальностей у торгівлі товарами, ст. 1 якої встановлює можливість застосування ЄАД (єдиного адміністративного документа) за уніфікованою формою, переклад якої не вимагається;

- у відповіді №10/07/2024-11 - щодо надання висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, - вказано, що висновок експерта №20-40/07-2024 від 10.07.2024 року, підготовлений ТОВ «Одеський аукціонний центр», ТОВ «БЕСТДІЛ» вже був поданий разом із митною декларацією 24UA14U0 та вже знаходиться у відповідача;

- у відповіді №10/07/2024-12 - щодо надання інформації про митне оформлення ідентичних або подібних товарів, - вказано, що інформація про оформлення ідентичних або подібних товарів є відмінною від тих документів, що визначені частинами 2, 3, 4 ст. 53 МК України, а тому, їх вимагання забороняється ч.5 ст. 53 МК України;

- у відповіді №10/07/2024-13 - вказано, що разом із митною декларацією 24UA14U0 вже подано відповідачу усі необхідні та наявні документи, як за основним переліком на підтвердження митної вартості товару за ч. 2 ст. 53 МК України, так і додаткові документи за ч.ч. 3, 4 ст. 53 МК України, якими повністю підтверджено правильність визначення митної вартості товару декларантом. Спрацювання ризиків АСАУР та наявність в ЄАІС іншої цінової інформації про ідентичні або подібні товари не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

11.07.2024 відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів UA807000/2024/000444/2 та картку відмови №UА807200/2024/000533 від 11.07.2024.

Скориставшись правом на оскарження рішень про коригування митної вартості товарів та карток відмови в прийнятті митної декларації, зазначених вище, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у цій справі.

По суті спірних правовідносин суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч.1 ст. 246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (ч. 1ст. 257 Митного кодексу України).

Статтею 264 Митного кодексу України встановлено, що відмова органу доходів і зборів у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта; орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом; у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно із ч. 3 ст. 318 Митного кодексу України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі - продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з ч.3 ст.53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частинами 4, 5 статті 58 Митного кодексу України встановлено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відповідно до ч. 10 ст. 58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 1)витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; 2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів; 3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України; 4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця; 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. Декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (ч.ч. 1, 2 ст. 52 Митного кодексу України).

Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів, згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу, за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс - листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно із ч. 4 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 53 Митного кодексу України передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 6, 7 ст. 54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно з ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях (ч. ч. 3, 4 ст. 64 Митного кодексу України).

З аналізу вказаних норм законодавства вбачається, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості митний орган зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного Кодексу України.

Єдиними підставами, які надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів, що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме, у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 10 червня 2020 року у справі №1.380.2019.004752, від 13 липня 2021 року у справі № 200/6521/20-а, яку відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України суд враховує при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

В постанові від 05.05.2022 у справі № 2040/6019/18 Верховний Суд також дійшов висновку, що митний орган має право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів.

Отже, витребування додаткових документів можливе у разі наявності обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості.

Слід зазначити, що наявність таких обставин має бути обґрунтована та підтверджена відповідними доказами. Встановивши відсутність достатніх відомостей, митний орган має зазначити, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, з яких причин із поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Суд звертає увагу, що надання декларантом додаткових документів повинно забезпечувати можливість визначення митним органом митної вартості товарів. Адже з положень пункту 2 частини 6 статті 54, частини 2 статті 256 Митного кодексу України слідує, що виконання вимог митного органу щодо надання додаткових документів виключає можливість відмови у митному оформленні товарів.

Разом з цим, митним органом мають аналізуватись лише ті документи та відомості в них, що дійсно мають вплив на формування митної вартості товарів.

Правомірність такого підходу неодноразово оцінювалася судами, зокрема Верховний Суд у постанові від 13.10.2021 у справі № 804/15600/15 наголосив, що витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Суд звертає увагу, що перед прийняттям оскаржуваних рішень, після отримання МД, поданої ТОВ "Бестділ" до митного органу, останнім направлено декларанту повідомлення щодо надання пояснень у зв`язку з недостатністю документів для визначення складових митної вартості товарів та подання додаткових документів.

В контексті наведеного суд звертає увагу, що надання позивачем додаткових документів повинно забезпечувати можливість визначення останнім митної вартості товарів. Адже з положень пункту 2 частини 6 статті 54, частини 2 статті 256 Митного кодексу України слідує, що виконання вимог органу доходів і зборів щодо надання додаткових документів виключає можливість відмови у митному оформленні товарів.

Суд також звертає увагу, що митним органом мають аналізуватись лише ті документи та відомості в них, що дійсно мають вплив на формування митної вартості товарів.

Проте, з переліку витребуваних відповідачем документів неможливо встановити, недоліки яких з наданих декларантом документів не дозволили погодитися із заявленою ним митною вартістю та яким чином ці недоліки можливо усунути.

Так, і у повідомленні щодо надання пояснень та додаткової інформації, відповідачем запропоновано декларанту протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, прайс-листи виробника товару; копію митної декларації країни відправлення із зазначенням статичної вартості; висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; паспорт безпеки без перекладу з перекладом відповідно до статті 254 МК України.

Щодо перевізних транспортних документів, суд зазначає наступне.

Як вбачається із рішень про коригування митної вартості товарів від 11.07.2024 UA807000/2024/000445/2 (щодо митної декларації 24UA24U5) та UA807000/2024/000444/2 (щодо митної декларації 24UA14U0) підставами коригування митної вартості товару, що підлягають декларуванню, відповідачем визначено відсутність документів щодо понесення позивачем витрат на транспортування товару, договорів, рахунків-витрат, банківських та платіжних документів тощо.

Зокрема, у рішенні про коригування митної вартості товарів UA807000/2024/000445/2 від 11.07.2024 щодо митної декларації 24UA24U5 вказано:

«відсутній транспортний договір щодо морського перевезення згідно коносаменту BW24040530; відсутній банківський платіжний документ, що підтверджує факт передоплатизгідно умов коносамента BW24040530; відсутній транспортно-експедиційний договір з особою, вказаною в CMR, заявки щодо транспортного перевезення, рахунки щодо транспортного перевезення (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту; відсутні банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка- фактури».

У рішенні про коригування митної вартості товарів UA807000/2024/000444/2 від 11.07.2024 щодо митної декларації 24UA14U0 вказано: відсутній транспортний договір щодо морського перевезення згідно коносаменту BW24050083AB;

відсутні банківські/платіжні документи, що підтверджують факт оплати морського перевезення згідно коносаменту BW24050083AB; відсутні документи, що надаються для підтвердження витрат на транспортування згідно ст. 53 МКУ та Наказу МФУ від 24.05.2012 №599, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, а саме: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно- експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка- фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту».

Так, суд зазначає , що, як вбачається з матеріалів справи, при здійсненні митного декларування, позивачем було подано відповідачеві Контракт NTL2020-0607 від 06.04.2020 зі змінами, стаття 3 якого встановлює, що: «Поставка товару за цим договором здійснюється у повній відповідності з ІНКОТЕРМС-2010. Умови постачання визначаються і узгоджуються Сторонами для кожної окремої партії товару і вказуються у рахунку-фактурі».

Як вбачається з інвойсів NTLBEST20240426 від 26.04.2024 та NTLBEST20240509 від 09.05.2024, умовами поставки товару є «CPT Kharkiv, Ukraine».

Відповідно до правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати, поставка товарів на умовах CPT (фрахт/перевезення оплачені до (... назва місця призначення)) означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього, продавець зобов язанни оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення. Це означає, що покупець приймає на себе всі ризики та будь-які інші витрати, що можуть виникнути після здійснення поставки товару у вищезазначений спосіб. Таким чином, відповідно до умов поставки CPT, витрати щодо транспортування товару покладаються на постачальника.

Відповідачеві також надавались листи постачальника NTLBEST20240426/5 від 26.04.2024, NTLBEST20240509/5 від 09.05.2024 на підтвердження того факту, що вартість перевезення, логістика, вантажно-розвантажувальні роботи включені в ціну товару.

Також позивачем надавалися автотранспортні накладні (CMR № 9127 від 04.07.2024 року, № 0807 від 05.07.2024 року) і коносаменти № BW24040530 від 04.05.2024 року, BW24050083AB від 17.05.2024 року.

Так, в коносаментах № BW24040530 від 04.05.2024 року, BW24050083AB від 17.05.2024 року зазначено «FREIGHT PREPAID» (фрахь з передоплатою), що підтверджує включення витрат на транспортування, витрат на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язаних з їх транспортуванням, до ціни товарів.

Відповідно до п.6 ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Отже, оскільки витрати на транспортування включені у вартість товару, позивач не несе обов`язку з подання документів на підтвердження вартості таких витрат.

Вказана позиція, узгоджується із висновками Верховного Суду, зазначеному в постанові від 23.03.2020 у справі № 804/4905/15 (провадження № К/9901/6043/18).

Щодо умов оплати, суд зазначає наступне.

Серед іншого, у рішенні про коригування митної вартості товарів №UА807000/2024/000445/2 від 11.07.2024 щодо митної декларації №24UА24и5 вказано: «в інвойсі від 26.04.2024 № NTLBEST20240426 не зазначені умови оплати».

Суд зазначає, що за своєю правовою природою інвойс (також відомий як рахунок, рахунок-фактура та накладна) це товаросупровідний документ у міжнародній комерційній практиці, що надається продавцем покупцеві і містить перелік товарів, їх кількість і ціну, за якою вони поставляються покупцеві, формальні особливості товару (колір, вага тощо), умови постачання і відомості про постачальника та одержувача. Якщо умови оплати - відтермінування платежу, інвойс є розрахунковим документом.

У правому верхньому куті інвойсу є посилання на Контракт, копія якого, разом із копіями додаткових угод до нього, надавалась під час митного оформлення товарів.

Так, умови оплати визначені статтею 5 Контракту, де встановлено, що Сторони домовилися, що оплата Товару здійснюється, як правило, на умовах відстрочки платежу - три місяці з моменту поставки (митного оформлення). Можлива стовідсоткова передоплата, на розсуд Покупця.

Інвойсом передоплату не встановлено.

Так, відповідно до висновку Верховного Суду в постанові від 08 липня 2022 року у справі № 815/1718/16:

«В свою чергу, відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено суду, що надані ТОВ «Дарком» документи містять істотні розбіжності, в них наявні ознаки підробки, або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за імпортовані товари.

Щодо посилання митниці на не зазначення в інвойсі способу оплати за товар, як на наявність розбіжностей в документах, то суди цілком об`єктивно його відхилили, адже спосіб оплати товару не є ціно утворюю чим фактором, а відсутність цієї інформації в інвойсі сама собою, як окремий факт, не може свідчити про заниження митної вартості товару, оскільки спосіб оплати обумовлено умовами відповідного договору, на який в інвойсі є посилання».

Таким чином, посилання митниці на не зазначення в інвойсі способу оплати за товар, як на наявність розбіжностей в документах, є безпідставним, адже спосіб оплати товару не є ціноутворюючим фактором, а відсутність цієї інформації в інвойсі сама собою, як окремий факт, не може свідчити про заниження митної вартості товару, оскільки спосіб оплати обумовлено умовами відповідного договору, на який в інвойсі є посилання.

Твердження митного органу стосовно того, що надані позивачем (декларантом) разом з МД документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, є спростованими та не знайшли свого підтвердження.

Більш того, самі по собі припущення відповідача про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей не є достатніми для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом.

За висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 12 квітня 2023 року у справі № 826/7411/15, однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості. Ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів обставин, про які зазначено вище, свідчить про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний, методу визначення митної вартості оцінюваного товару.

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару митний орган також зазначив, що при визначенні (збільшенні) митної вартості товару за основу взято наявну в митниці цінову інформацію, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.

Проте, при зверненні до митного органу щодо оформлення партії товару декларантом були надані усі належні документи, які підтверджують числові значення вартості товару і не містять розбіжностей, що вливають на їх визначення. Натомість, відповідачем жодним чином не обґрунтовано наявність сумнівів щодо повноти і достовірності заявлених числових показників митної вартості.

Та обставина, що рівень задекларованої митної вартості товару нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не може бути підставою для витребування додаткових документів. Цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.

Інформація про вищу митну вартість ідентичних товарів не є перешкодою для визначення митної вартості товару на підставі укладеного між сторонами договору, оскільки в інформаційній базі відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо можливих судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення.

Зазначений висновок відповідає сталій практиці Верховного Суду (постанови від 09.10.2018 у справі №826/24835/15, від 24.01.2019 у справі №820/636/17, від 21.01.2020 у справі №812/2336/14, від 13.02.2020 у справі 810/1175/16, від 26.01.2021 у справі №826/13892/16).

Водночас, рішення №UА807000/2024/000445/2 від 11.07.2024, №UА807000/2024/000444/2 від 11.07.2024 не містять опису неможливості застосування методів визначення митної вартості товару почергово, а лише містять загальне формулювання щодо неможливості їх використання.

Судом встановлено та не спростовано відповідачем, що позивачем були подані всі наявні документи, які давали змогу митному органу достовірно та обґрунтовано визначити митну вартість товарів. Водночас, сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Отже, митним органом не доведено наявності обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, оскільки усі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів надано, що, своєю чергою, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару.

Такий висновок узгоджується правовою позицією Верховного Суду, сформованою у постанові від 02 червня 2022 року у справі № 460/2674/20.

З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем безпідставно здійснено визначення митної вартості імпортованого товару не за ціною договору як основним методом, а із застосуванням резервного методу, який застосовано без достатніх на те підстав та з порушенням порядку черговості послідовного використання методів, визначених статтями 59-63 МК України.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, сформованою у постанові від 02 березня 2021 року у справі № 809/857/17.

Зазначене, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару та протиправність прийнятих митницею рішень про коригування митної вартості товарів №UА807000/2024/000445/2 від 11.07.2024, №UА807000/2024/000444/2 від 11.07.2024.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними та скасування карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, суд зазначає таке.

Оскільки саме прийняття відповідачем оскаржуваних рішень про коригування митної вартості слугувало підставою для видання карток відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, то визнання рішень про коригування митної вартості протиправними та їх скасування є підставою для визнання протиправним та скасування сформованих Харківською митницею карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Об`єднання цих вимог є належним способом захисту порушених прав позивача, з урахуванням усталеної судової практики (постанова Верховного Суду від 17.05.2022 у справі № 809/506/17 ).

Отже, позовні вимоги в цій частині також є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Водночас, суд звертає увагу, що подання до митного оформлення нової митної декларації жодним чином не перешкоджає, не відміняє та не виключає права позивача на оскарження в судовому порядку рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті МД, прийнятих за первинно поданою МД, що також узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 18.05.2022 у справі №520/3246/2020, від 03.11.2022 у справі №П/811/1614/16.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі v. Finlandвід 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі RuizTorija v. Spainвід 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Бестділ».

Розподіл судових витрат щодо сплати судового збору здійснюється відповідно до положень статті 139 КАС України.

Щодо стянення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 20000,00 грн, суд зазначає наступне.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Представником відповідача у відзиві на позов подано до суду заперечення на заяву про стягнення судових витрат, в яких вказано на необґрунтованість заяви та не співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката з ціною позову.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно із ч. 2 ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 5 ст. 134 КАС України).

Згідно з ч. 6 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Таким чином, у КАС України закладені критерії оцінки як співмірності витрат на оплату послуг адвоката (адекватності ціни за надані адвокатом послуги відносно складності та важливості справи, витраченого на ведення справи часу тощо), так і критерій пов`язаності цих витрат із веденням справи взагалі (пов`язаності конкретних послуг адвоката із веденням саме цієї судової справи, а не іншої справи).

На підтвердження понесених витрат, позиаачем надано до суду: ордер серії АХ №1213591 від 09.10.2024, договір про надання правової допомоги №б/н від 26.09.2024, додаткову угоду №1 від 26.09.2024 до договору про надання правової допомоги №б/н від 26.09.2024, додаткову угоду №2 від 26.09.2024 до договору про надання правової допомоги №б/н від 26.09.2024, платіжну інструкцію №3960 від 09.10.2024 на суму 20000 грн.

Так, відповідно до умов додаткової угоди №№1 від 26.09.2024 до договору про надання правової допомоги №б/н від 26.09.2024, остання укладена щодо надання правової допомоги про визнання протиправними та скасування: рішення про коригування митної вартості товарів №UА807000/2024/000445/2 від 11.07.2024 та картку відмови №UА807200/2024/000534 від 11.07.2024; рішення про коригування митної вартості товарів №UА807000/2024/000444/2 від 11.07.2024 та картку відмови №UА807200/2024/000533 від 11.07.2024.

Вартість за вказані правничі послуги, відповідно до умов додаткової угоди №2 від 26.09.2024 до договору про надання правової допомоги №б/н від 26.09.2024, складає 20000 грн.

Суд зазначає, що витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відповідно до ст. 30 цього Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Без сумніву, суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено, що позов позивача підлягає задоволенню, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та не співрозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04, п. 269).

Відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Верховного Суду у складу суддів Касаційного господарського суду від 3 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Отже, враховуючи приписи частини сьомої статті 139 КАС України витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Аналогічний підхід щодо застосування положення частини сьомої статті 139 КАС України у разі відсутності документа про оплату позивачем витрат на професійну правничу допомогу, за умови погодження сторонами при укладанні договору про надання правничої допомоги оплати таких витрат у майбутньому, застосовано Верховним Судом у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 813/481/18, від 2 жовтня 2019 року у справі № 815/1479/18, від 29 жовтня 2020 року у справі № 686/5064/20 від 18.08.2021 у справі №300/3178/20.

За таких підстав, суд вважає за можливе розглянути питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за наданими позивачем документами.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece) від 19.10.2000, скарга № 31107/96, узагальнив свою минулу практику стосовно угод про виплату адвокату гонорару і сформулював основні положення стосовно таких угод.

Так, ЄСПЛ зазначив, що згідно з його прецедентною практикою (§ 23 справи "Санді Таймс проти Об`єднаного Королівства (№ 2)" (Sunday Times v. UK (№2) від 6.11.1980, скарга №6538/74) відшкодування судових витрат передбачає, що встановлена їх реальність, їх необхідність і, більше того, умова розумності їх розміру.

На підставі викладеного, з урахуванням співмірності, суд доходить висновку про задоволення клопотання позивача про відшкодування судових витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 20000,00 грн, які підлягають стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-262, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Бестділ" (вул. Морозова, буд. 7, м. Харків, 61036, ) до Харківської митниці (вул. Миколаївська, буд.16Б, м. Харків, 61005, ) про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UА807000/2024/000445/2 від 11.07.2024.

Визнати протиправним та скасувати картку відмови №UА807200/2024/000534 від 11.07.2024.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UА807000/2024/000444/2 від 11.07.2024.

Визнати протиправним та скасувати картку відмови №UА807200/2024/000533 від 11.07.2024.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бестділ" (вул. Морозова, буд. 7, м. Харків, 61036, ) судовий збір в розмірі 18425 (вісмнадцять тисяч чотириста двадцять п`ять) грн. 53 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці (вул. Миколаївська, буд.16Б, м. Харків, 61005, ).

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бестділ" (вул. Морозова, буд. 7, м. Харків, 61036, ) витрати на правничу допомогу в розмірі 20000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці (вул. Миколаївська, буд.16Б, м. Харків, 61005, ).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Ольга ГОРШКОВА