Справа № 500/7297/24
Суддя: Юзьків Микола Іванович
Дата ухвалення: 2025-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/7297/24

19 лютого 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Юзьківа М.І., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів

ОСОБА_1 (далі позивачка), в інтересах якої діє адвокат Манчук Сергій Григорович, звернулась до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі відповідач 2), Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі відповідач 3), у якому просила ухвалити рішення, яким:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області № 29 від 21.08.2024 про відмову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 в призначенні пенсії за віком згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області № 29 від 25.10.2024 про відмову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 в призначенні пенсії за віком згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до загального страхового ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 періоди роботи з 01.01.1981 по 15.02.1983 та з 19.03.1984 по 16.06.2000, при обчисленні страхового стажу врахувати архівні довідки Кременецької районної військової адміністрації Тернопільської області від 12.04.2024 № 03-01/2/742 та від 12.04.2024 № 03-01/2/744 та призначити пенсію за віком згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 04.08.2024.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка зверталась до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявами від 13.08.2024, від 16.10.2024 та відповідними документами про призначення пенсії за віком. Рішеннями Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області у призначенні пенсії їй було відмовлено, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу не менше 31 рік відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Такі рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо відмови у призначення пенсії за віком позивачка вважає протиправними, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області у встановлений судом строк подало відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги не визнало та просило відмовити у їх задоволенні. В обґрунтування заперечень представник вказав, що до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи, згідно з трудовою книжкою колгоспника НОМЕР_2 від 02.08.1983. За наданими до заяви про призначення пенсії документами встановлено, що страховий стаж позивачки склав 22 роки 0 місяців 17 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058.

Від Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник просив відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначив, що право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 01.01.2024 по 31.12.2024 - не менше 31 року. За результатом розгляду заяви від 13.08.2024 відмовлено позивачці в призначені пенсії за віком згідно статті 26 Закону № 1058-IV у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу не менше 31 року.

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у встановлений судом строк правом на подання відзиву на позов та доказів на його обґрунтування не скористалось, з клопотанням про продовження процесуального строку для подання відзиву не зверталось.

Рух справи у суді

Ухвалою суду від 16.12.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачці строк для усунення недоліків шляхом доплати судового збору.

23.12.2024 від представника позивачки надійшло клопотання про продовження строку на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 24.12.2024 продовжено позивачці строк на усунення недоліків позовної заяви.

У вказаний строк позивачка виконала в повному обсязі вимоги ухвали суду, подала до суду документ про доплату судового збору.

Ухвалою суду від 31.12.2024 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників адміністративної справи.

Відповідно до статей 162-164 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено відповідачам 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Копію ухвали суду від 31.12.2024 про відкриття провадження у справі доставлено відповідачом через електронний кабінет 31.12.2024, що підтверджується довідками про доставку електронного листа, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

Інших заяв, в тому числі по суті справи, на адресу суду не надходило.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зверталась із заявами від 13.08.2024 (арк. справи 11 - 13) та від 16.10.2024 (арк. справи 18 - 20) до Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області про призначення пенсії за віком та надала всі необхідні документи, що підтверджують страховий стаж.

За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої заяви від 13.08.2024 визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області.

Рішенням Головного управління пенсійного фонду України в Луганській області від 21.08.2024 № 29 відмовлено позивачці у призначенні пенсії за віком, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу не менше 31 рік (арк. справи 15 - 16).

Причиною вказаної відмови у призначені пенсії стало те, що до заяви про призначення пенсії долучено свідоцтво про укладення шлюбу від 28.05.1983 серії НОМЕР_3 , в якому зазначено зміну прізвища ОСОБА_2 на ОСОБА_3 , що не відповідає паспортним даним заявниці. За наданими документами страховий стаж складає 20 років 8 місяців 8 днів (протокол розрахунку страхового стажу арк. справи 17). За результатами розгляду документів до страхового стажу не зараховано періоди:

- навчання з 23.12.1981 по 23.05.1982 за свідоцтвом від 23.05.1982 № НОМЕР_4 , яке видане на ім`я " ОСОБА_4 " (російською мовою), у зв`язку із не підтвердженням зміни прізвища з " ОСОБА_5 " на " ОСОБА_6 " та відсутністю інформації про присвоєння кваліфікації.

- роботи з 01.09.1981 no 08.10.1981 за архівною довідкою від 12.04.2024 № 03-01/2/743, яка видана Архівним відділом Кременецької районної військової адміністрації Тернопільської області, на ім`я ОСОБА_7 у зв`язку з не підтвердженням зміни прізвища з " ОСОБА_5 " на " ОСОБА_3 " та невідповідністю дошлюбного прізвища в наказі про звільнення з роботи;

- роботи з 01.01.1981 по 15.02.1983 у колгоспі ім. Крупської за записами трудової книжки колгоспника від 02.08.1983 серії НОМЕР_2 у зв`язку з відсутністю інформації про трудову участь в громадському господарстві та з 19.03.1984 по 16.06.2000 у КСП "Жолобки" за записами трудової книжки колгоспника у зв`язку з відсутністю підстави для внесення запису про прийняття на роботу, за архівною довідкою від 12.04.2024 № 03-01/2/742, яка видана Архівним відділом Кременецької районної військової адміністрації Тернопільської області, на ім`я ОСОБА_8 у зв`язку з не підтвердженням зміни прізвища з " ОСОБА_5 " на " ОСОБА_3 ", невідповідністю імені паспортним даним заявниці. Водночас страховий стаж зараховано як догляд за дітьми до досягнення ними 3-річного віку з 10.07.1986 по 13.06.1993 та даними Реєстру;

- роботи з 08.08.1983 по 08.09.1983 у ІІІумському райвиконкомі у зв`язку з виправленням дати прийняття на роботу та дати наказу про прийняття на роботу (підлягає уточненню довідкою).

Після чого, позивачка повторно звернулась із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області про призначення пенсії за віком та надала всі необхідні документи, що підтверджують страховий стаж.

За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої заяви від 16.10.2024 визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

Рішенням Головного управління пенсійного фонду України в Миколаївській області від 25.10.2024 № 29 відмовлено позивачці у призначенні пенсії за віком, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу не менше 31 рік (арк. справи 22 - 23).

Причиною вказаної відмови у призначені пенсії стало те, що за результатами розгляду документів доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано періоди роботи, згідно з трудовою книжкою колгоспника НОМЕР_2 від 02.08.1983:

- з 01.01.1981 по 15.02.1983 в колгоспі ім. Крупської, оскільки наявний допис дати прийняття, дати звільнення. В підставах внесення запису про прийняття не зазначено номер та дату документа;

- з 19.03.1984 в КСП "Жолобки", оскільки відсутній запис про звільнення.

Для підтвердження періодів роботи в колгоспі ім. Крупської, КСП "Жолобки" надано архівні довідки від 12.04.2024 № 03-01/2/742, № 3-01/2/744, дані яких не враховано при обчисленні страхового стажу оскільки:

- в архівній довідці від 12.04.2024 № 03-01/2/744 щодо фактичної кількості відпрацьованих вихододнів в колгоспі ім. Крупської протягом січня - листопада 1981 року, травня - грудня 1982 року в первинних документах зазначено ім`я українською мовою " ОСОБА_9 ", що не відповідає паспортним даним особи - " ОСОБА_10 " та скорочено по батькові - "Т";

- в архівній довідці від 12.04.2024 № 03-01/2/742 щодо встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві та його виконання (кількість відпрацьованих вихододнів) в колгоспі ім. Крупської, КСП "Жолобки" протягом січня 1981 року - лютого 1983 року, березня 1984 року - 1990 року, 1992 - червня 2000 року в первинних документах зазначено ім`я українською мовою " ОСОБА_9 ", що не відповідає паспортним даним особи.

Страховий стаж за вищезазначені періоди частково обчислено періодами догляду непрацюючої матері за дітьми, ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , до досягнення ними 3-річного віку.

Не зараховано роботу - з 01.09.1981 по 08.10.1981 в Шумському філіалі Почаївського ВО "Іква", згідно з архівною довідкою від 12.04.2024 № 03-01/2/743, оскільки в первинних документах при звільненні зазначено прізвище українською мовою " ОСОБА_11 ", що не відповідає прізвищу за даними повторного свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 від 12.10.2024 щодо зміни прізвища на українській мові з " ОСОБА_5 " на " ОСОБА_3 ";

- навчання з 23.12.1981 по 23.05.1982, згідно з довідкою від 06.09.2024 № 80, оскільки в первинних документах зазначено прізвище українською мовою " ОСОБА_12 ", що не відповідає прізвищу - " ОСОБА_5 ".

Страховий стаж позивачки становить 22 роки 0 місяців 17 днів (протокол розрахунку страхового стажу арк. справи 24).

Дослідивши копію трудової книжки позивачки НОМЕР_2 від 02.08.1983 (арк. справи 25 - 27) судом встановлено, що у ній містяться записи про трудову діяльність позивачки за спірний період, а саме:

- записи № 1, № - 2 01.01.1981 - 15.02.1983 робота в колгоспі ім. Крупської;

- записи № 4, № 5 - 01.03.1983 - 15.07.1983 робота касира-рахівника в Шумській селищній раді;

- записи № 6, № 7 - 08.08.1983 - 08.09.1983 працювала друкаркою Шумського райвиконкому;

- записи № 8, № 9 - 21.10.1983 - 20.02.1984 робота секрнтар-друкарка ІІІумському райвиконкомі;

- запис № 10 - 19.03.1984 прийнята в КСП "Жолобки";

- запис № 11 - 16.06.2000 КСП"Жолобки" реорганізовано в ПАП "Світлана".

Водночас, згідно з копією трудової книжки позивачки НОМЕР_6 від 18.01.1989, судом встановлено наступні записи про трудову діяльність позивачки, а саме:

- запис № 1 - 02.01.1984 прийнята в члени колгоспу ім. Крупської;

- запис № 2 - колгосп ім. Крупської перейменовано на колгосп ім. "17 вересня";

- запис № 3 - 19.11.1992 колгосп ім. "17 вересня" реорганізовано в КСП "Жолобки";

- запис № 4 - 16.06.2000 звільнена у зв`язку із реорганізацією КСП "Жолобки".

Відповідно до довідки виданої Навчальним закладом об`єднання громадян "Шумський районний спортивно-технічний клуб ТСО України" від 07.11.2024 № 86 ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_12 (в документах виконано рос. мовою)), дійсно навчалась на курсах по підготовці секретар-машиністів в Шумському спортивно-технічному клубі РК ДТСААФ з 23.12.1981 по 23.05.1982 та присвоєна кваліфікація секретар-машиніст (арк. справи 34 - 35).

Архівною довідкою від 12.04.2024 № 03-01/2/742 виданою Архівним відділом № 2 Кременецької районної військової адміністрації Тернопільської області підтверджено, що у документах архівного фонду колгоспу ім. Крупської, колективного сільськогосподарського підприємства "Жолобки" село Жолобки Кременецького (Шумського) району в книзі обліку трудового стажу та заробітку колгоспника за 1981-2000 роки є дані щодо встановленого мінімуму та кількості відпрацьованих людиноднів ОСОБА_8 (так в документах) (арк. справи 36 - 37).

Згідно з архівною довідкою від 12.04.2024 № 03-01/2/744 виданою Архівним відділом № 2 Кременецької районної військової адміністрації Тернопільської області, у документах архівного фонду колгоспу ім. Крупської село Жолобки Кременецького (Шумського) району в книгах обліку розрахунків по оплаті праці за 1981-1982 роки є дані щодо кількості відпрацьованих людиноднів ОСОБА_13 (так в документах) (арк. справи 38).

Архівним відділом № 2 Кременецької районної військової адміністрації Тернопільської області листом від 22.11.2024 № 03-01/2/76 повідомлено, що в наявних на зберіганні в книгах обліку трудового стажу та заробітку колгоспника та в книгах обліку розрахунків по оплаті праці за 1981 - 1990, 1992 - 1999 роки по колгоспу ім. Крупської, колективному сільськогосподарському підприємству "Жолобки" село Жолобки Кременецького (Шумського) району значиться тільки одна особа з іменем ОСОБА_8 . Одночасно повідомляємо, що книги обліку розрахунків по оплаті праці за 2000 рік, та протоколи правління та засідання зборів колгоспу ім. Крупської, колективному сільськогосподарському підприємству "Жолобки" за 1988-2000 на зберігання не поступали. А в наявних протоколах правління та засідання зборів колгоспу за 1981 - 1987 роки немає даних щодо трудової діяльності ОСОБА_8 (арк. справи 39).

Позивачка не погодившись з оскаржуваними рішеннями суб`єктів владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 21.08.2024 № 29 та Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 25.10.2024 № 29, вважає їх протиправними та такими, що порушують її право на соціальний захист, звернулась до суду із цим позовом.

Мотивувальна частина

Предметом спору у даній справі по суті є рішення відповідача 2 та відповідача 3 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-ІV).

Положеннями пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-ІV визначено що, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 1058-ІV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з частиною першою статті 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону № 1058-IV).

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок (частина третя статті 24 Закону № 1058-IV).

В свою чергу, відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-ІV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Так, згідно з пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 30.05.2018 в справі № 174/658/16-а (провадження № К/9901/201/17) оцінюватися судом мають саме підстави відмови у призначенні пенсії, тобто, мотиви, з яких виходив відповідач, розглядаючи заяву про її призначення.

Так, судом встановлено, що відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 від 02.08.1983 у у ній містяться записи про трудову діяльність позивачки за спірний період, а саме:

- записи № 1, № - 2 01.01.1981 - 15.02.1983 робота в колгоспі ім. Крупської;

- записи № 4, № 5 - 01.03.1983 - 15.07.1983 робота касира-рахівника в Шумській селищній раді;

- записи № 6, № 7 - 08.08.1983 - 08.09.1983 працювала друкаркою Шумського райвиконкому;

- записи № 8, № 9 - 21.10.1983 - 20.02.1984 робота секрнтар-друкарка ІІІумському райвиконкомі;

- запис № 10 - 19.03.1984 прийнята в КСП "Жолобки";

- запис № 11 - 16.06.2000 КСП"Жолобки" реорганізовано в ПАП "Світлана".

Водночас, згідно з копією трудової книжки позивачки НОМЕР_6 від 18.01.1989, судом встановлено наступні записи про трудову діяльність позивачки, а саме:

- запис № 1 - 02.01.1984 прийнята в члени колгоспу ім. Крупської;

- запис № 2 - колгосп ім. Крупської перейменовано на колгосп ім. "17 вересня";

- запис № 3 - 19.11.1992 колгосп ім. "17 вересня" реорганізовано в КСП "Жолобки";

- запис № 4 - 16.06.2000 звільнена у зв`язку із реорганізацією КСП "Жолобки".

Отже, як встановлено судом, та підтверджено матеріалами справи, а також не заперечується відповідачами - трудова книжка НОМЕР_2 від 02.08.1983 та трудова книжка НОМЕР_6 від 18.01.1989 містять записи про трудову діяльність позивачки. Такі записи вчинені чітко та розбірливо, без виправлень та неточностей з посиланням на відповідні накази.

При цьому, обов`язок здійснення записів у трудовій книжці покладено на роботодавця, а не на працівника, отже, відповідальність за можливе невчинення такого запису або вчинення такого запису з порушенням не може бути перекладена на працівника та призводити до позбавлення його права на врахування фактично відпрацьованого часу у складі трудового стажу, який враховується для призначення пенсії.

Працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці. Трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Правова позиція щодо того, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для зазначеної у такій трудовій книжці особи, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 677/277/17.

Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення. А відтак недотримання роботодавцем усіх вимог при заповненні трудової книжки, не може бути беззаперечною підставою для відмови в призначенні пенсії, особи, яка звернулася за такою. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 687/975/17.

Законність прийнятого рішення про відмову у призначенні пенсії відповідач 2 обґрунтовує, тим, що за результатами розгляду доданих документів, до страхового стажу не зараховано спірні періоди, у зв`язку із не підтвердженням зміни прізвища з " ОСОБА_5 " на " ОСОБА_6 ".

Такі доводи відповідача 2 суд оцінює критично, оскільки довідкою Навчального закладу об`єднання громадян "Шумський районний спортивно-технічний клуб ТСО України" від 07.11.2024 № 86 підтверджено, що ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_12 (в документах виконано рос. мовою)), дійсно навчалась на курсах по підготовці секретар-машиністів в Шумському спортивно-технічному клубі РК ДТСААФ з 23.12.1981 по 23.05.1982 та присвоєна кваліфікація секретар-машиніст. При цьому уточнено, що дівоче прізвище позивачки виконане рос. мовою.

Крім того, довідками архівного відділу № 2 Кременецької районної військової адміністрації Тернопільської області від 12.04.2024 № 03-01/2/742 підтверджено, що у документах архівного фонду колгоспу ім. Крупської, колективного сільськогосподарського підприємства "Жолобки" село Жолобки Кременецького (Шумського) району в книзі обліку трудового стажу та заробітку колгоспника за 1981-2000 роки є дані щодо встановленого мінімуму та кількості відпрацьованих людиноднів ОСОБА_8 (так в документах) та від 12.04.2024 № 03-01/2/744 підтверджено, що у документах архівного фонду колгоспу ім. Крупської село Жолобки Кременецького (Шумського) району в книгах обліку розрахунків по оплаті праці за 1981-1982 роки є дані щодо кількості відпрацьованих людиноднів ОСОБА_13 (так в документах).

Водночас Відповідач 3 обґрунтовує законність прийнятого рішення про відмову у призначенні пенсії, тим, що за результатами розгляду доданих документів, до страхового стажу не зараховано спірні періоди, у зв`язку із наявним дописом дати про прийняття та про звільнення, а також відсутність запису про звільнення з КСП "Жолобки".

Однак, судом встановлено, що трудова книжки позивачки НОМЕР_6 від 18.01.1989 містить запис № 4 від 16.06.2000 про звільнення позивачки у зв`язку із реорганізацією КСП "Жолобки".

При цьому, довідками архівного відділу № 2 Кременецької районної військової адміністрації Тернопільської області від 12.04.2024 № 03-01/2/742 та 12.04.2024 № 03-01/2/744 підтверджено, що за 1981-1982 роки та за 1981-2000 роки є дані щодо кількості відпрацьованих позивачкою людиноднів.

Суд наголошує, що Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наявність у трудовій книжці позивачки записів про періоди її роботи є належним та допустимим доказом підтвердження страхового стажу. Такі записи про періоди роботи також підтвердженні довідками Кременецької районної військової адміністрації Тернопільської області від 12.04.2024 № 03-01/2/742 та від 12.04.2024 № 03-01/2/744, а тому безпідставно не враховані відповідачами та не можуть бути підставою для позбавлення позивачки конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

При цьому, суд враховує, що доказів які б спростовували спірний період трудової діяльності позивачки відповідач не надав.

Аналізуючи оскаржуване рішення, суд зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, відповідно до частини другої статті 2 КАС України, має на увазі, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, пункт 36, від 01.07.2003, яке, відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", підлягає застосуванню судами як джерело права, вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.

Прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Однак, як встановлено судом, та вбачається із матеріалів справи, відповідачем зазначених вище принципів при прийнятті рішення дотримано не було, та обрано найбільш несприятливий для позивача спосіб вирішення ситуації шляхом відмови у призначенні пенсії.

Щодо позовної вимоги в частині зобов`язання призначити позивачці пенсію суд зазначає таке.

Відповідно до частини четвертої статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання права на ефективність внутрішніх механізмів в аспекті забезпечення гарантій, визначених статті 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вказував, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (див. рішення від 06.09.2005 у справі "Гурепка проти України", заява № 61406/00, пункт 59); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (див. рішення від 26.10.2000 у справі "Кудла проти Польщі" , заява № 30210/96, пункт 158) (пункт 29 рішення Європейського суду з прав людини від 16.08.2013 у справі "Гарнага проти України", заява № 20390/07).

Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав. Таким чином, обираючи спосіб захисту порушеного права, суд зобов`язаний враховувати положення статті 13 Конвенції стосовно права на ефективний засіб юридичного захисту, під яким слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів (наслідків), дає найбільший ефект, забезпечує поновлення порушеного права та є адекватним наявним обставинам.

У постанові від 11.02.2020 у справі № 0940/2394/18 Верховний Суд сформулював такий висновок: у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єкт звернення дотримав усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання відповідним заявником усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти під час прийняття рішення на власний розсуд.

Суд зазначив, що такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки під час розгляду вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але й у випадку розгляду вимог про зобов`язання відповідного суб`єкта вчинити певні дії після скасування його адміністративного акта.

Аналогічний підхід застосовано Верховним Судом у постанові від 22.09 2022 у справі № 380/12913/21.

У даній справі предметом судового контролю було рішення відповідача 2 та відповідача 3, які обґрунтовані певними мотивами, що були в подальшому перевірені судом на їх відповідність фактичним обставинам справи та нормам законодавства.

Разом з тим, в процесі розгляду справи судом не здійснювалась перевірка виконання позивачкою всіх умов, необхідних для прийняття рішення органами пенсійного фонду про призначення їй пенсії за віком.

Відтак, в контексті розгляду цієї справи суд вважає, що належним та ефективним способом буде зобов`язання повторно розглянути заяву позивачки про призначення їй пенсії за віком, зарахувавши періоди роботи з 01.01.1981 по 15.02.1983 та з 19.03.1984 по 16.06.2000 згідно з архівними довідками Кременецької районної військової адміністрації Тернопільської області від 12.04.2024 № 03-01/2/742 та від 12.04.2024 № 03-01/2/744.

Щодо визначення належного органу пенсійного фонду, яким має здійснювати зарахування страхового стажу та відновлення виплати пенсії позивачки, суд зазначає про таке.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Тож, дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про відмову у призначенні пенсії, яким у цьому випадку є Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

Наведена правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 07.05.2024 у справі № 460/38580/22, від 24.05.2024 у справі № 460/17257/23, від 18.09.2024 у справі № 240/6201/23.

Висновки за результатами розгляду справи

Закріплений у частині першій статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправними та скасування рішень відповідача 2 та відповідача 3 щодо відмови у призначенні пенсії за віком та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву позивачки від 16.10.2024, з урахуванням правових висновків суду у цій справі, зарахувавши періоди роботи з 01.01.1981 по 15.02.1983 та з 19.03.1984 по 16.06.2000 згідно з архівними довідками Кременецької районної військової адміністрації Тернопільської області від 12.04.2024 № 03-01/2/742 та від 12.04.2024 № 03-01/2/744.

Судові витрати

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За подання позовної заяви до суду, позивачкою було сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн, що підтверджується квитанціями № 66 від 06.12.2024 та №33 від 26.12.2024.

Оскільки позовні вимоги задоволено часткового слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єктів владних повноважень чиї рішення скасовано - Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області порівну на користь позивачки судовий збір у пропорційному розмірі до задоволених позовних вимог в сумі 1211,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 9, 14, 72, 73, 77, 90, 241, 250, 257 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області № 29 від 21.08.2024 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком згідно з статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області № 29 від 25.10.2024 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком згідно з статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.10.2024 про призначення пенсії за віком, зарахувавши періоди роботи з 01.01.1981 по 15.02.1983 та з 19.03.1984 по 16.06.2000 згідно з архівними довідками Кременецької районної військової адміністрації Тернопільської області від 12.04.2024 № 03-01/2/742 та від 12.04.2024 № 03-01/2/744.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1211,20 грн (тисячу двісті одинадцять гривень, 20 копійок).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1211,20 грн (тисячу двісті одинадцять гривень, 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 19 лютого 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 );

відповідач 1:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м. Тернопіль, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., 46001 );

відповідач 2:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області (місцезнаходження: вул. Шевченка, 9, м. Сіверодонецьк, Сіверодонецький р-н, Луганська обл., 93404 );

відповідач 3:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (місцезнаходження: вул. Морохідна, 1, м. Миколаїв, Миколаївський р-н, Миколаївська обл., 54008 ).

Головуючий суддя Юзьків М.І.