Справа № 573/2037/24
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2025-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 р.Справа № 573/2037/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Любчич Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білопільського районного суду Сумської області від 20.12.2024, головуючий суддя І інстанції: Черкашина М.С., вул. Шевченка, 17, м. Білопілля, Білопільський, Сумська, 41800, по справі № 573/2037/24

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Білопільського районного суду Сумської області з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив скасувати постанову № СУ/1681/2024 від 04.10.2024 за справою про адміністративне правопорушення, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 про накладення на позивача на підставі ч.3 ст. 210 КУпАП штрафу в сумі 17000 грн., провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 20.12.2024 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог КУпАП, Кодексу адміністративного судочинства України (в подальшому - КАС України) та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Відповідач подав до суду клопотання про проведення розгляду справи за його відсутності, одночасно наполягав на законності спірного рішення та просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що згідно розписки, повістку № 0113 ОСОБА_1 отримав 23.08.2024 про необхідність явки 28.08.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де наявний підпис позивача.

Факт неявки ОСОБА_1 до відділу РТЦК 28 серпня 2024 року за повісткою від 23 серпня 2024 року ніким не оспорюється.

Відповідно до повідомлення, яке адресоване начальнику відділення поліції №1 (м.Білопілля) Сумського РУП ГУНП у Сумській області про адміністративне правопорушення від 09 вересня 2024 року №1/2059/5 в якому зазначено, що ОСОБА_1 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 28.08.2024 у зв`язку з чим його необхідно доставити для вирішення питання щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно акту доставки особи від 04 жовтня 2024 року, в я кому вказано, що в цей день ОСОБА_1 доставлено поліцейським СРПП ВП№4 СРУП ГУНП в Сумській області.

04 жовтня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП щодо неявки за повісткою від 23 серпня 2024 року без поважних причин під час особливого періоду, який діє в Україні з 17 березня 214 року. В протоколі про адміністративне правопорушення від 04.10.2024 ОСОБА_1 було повідомлено про розгляд справи про адміністративне правопорушення о 11:15 год. 04 жовтня 2024 року за ч.3 ст.210 КУпАП в ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , роз`яснено ст.63 Конституції України та права позивача передбачені, ст.268 КУпАП підпис позивачу, проте від пояснень позивач відмовився.

Згідно з постановою № СУ/1681/2024 від 04.10.2024, винесеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. за ч.3 ст.210 КУпАП, із якої вбачається, що 04 жовтня 2024 року о 10 год. 45 хв. було виявлено факт, що ОСОБА_1 під час особливого періоду, який діє в Україні з 17.03.2024 по теперішній час, не з`явився за повісткою від 23.08.2024 без поважних причин, чим порушив ч.1 п.2 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», визначених у додатку 2 до Порядку, затвердженого постановою КМУ від 30 грудня 2022 року №1487.

Не погодившись з постановою відповідача, позивач звернувся до суду з позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується достатніми доказами, відповідачем в ході розгляду справи доведено правомірність винесення постанови відносно позивача.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

У частині 2 статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 248 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі також КУпАП) розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Відповідно до частини 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За правилами статті 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Згідно зі статтею 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Верховний Суд у постановах від 31.03.2021 у справі № 676/752/17, від 21.03.2019 у справі № 489/1004/17, від 30.01.2020 у справах № 308/12552/16-а та № 482/9/17, від 06.02.2020 у справі № 205/7145/16-а зробив такі висновки: «Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення».

Колегія суддів звертає увагу, що в протоколі СУ/1681/2024 від 04.10.2024 зазначено, що о 10:45 год. був виявлений фак, що громадянин ОСОБА_1 під час особливого періоду, який діє в Україні з 17.03.2024 по теперішній час, не з`явився за повісткою від 23.08.2024 без поважних причин, чим порушив ч.1 п.2 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», визначених у додатку 2 до Порядку, затвердженого постановою КМУ від 30 грудня 2022 року №1487.

Як вбачається з вказаного протоколу, позивача під підпис повідомлено про розгляд справи про адміністративне правопорушення об 11:15 год. 04.10.2024 за ч.3 ст.210 КУпАП в ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , роз`яснено ст.63 Конституції України та права позивача передбачені, ст.268 КУпАП.

Отже, позивач при складенні протоколу від 04.10.2024 був повідомлений про розгляд справи про адміністративне правопорушення, яка відбудеться об 11 год.15 хв. 04.10.2024.

В позовній заяві та апеляційній скарзі позивач зазначив, що між виявленням факту порушення (04.10.2024 о 10 год.45 хв.) і розглядом справи (04.10.2024 о 11 год.15 хв.) пройшло лише 30 хвилин, на протязі яких стосовно нього складався протокол і позивач не мав реальної можливості належним чином підготуватися до розгляду справи, повноцінно прийняти участь в її розгляді, скористатися правовою допомогою, тим більше що складення протоколу і розгляд справи відбувалися у різних ТЦК та СП за різними адресами, разом із тим, в протоколі від 04.10.2024 позивач від будь яких пояснень відмовився.

Водночас, наявні у матеріалах справи відомості, а саме протокол від 04.10.2024, копія якого відповідачем вручено позивачу під підпис, не дають суду обґрунтованих підстав для встановлення факту належного повідомлення позивача про місце і час розгляду справи у встановлений процесуальний спосіб.

Інших належних доказів стосовно належного повідомлення позивача у спосіб та порядку, встановленого процесуальним законодавством про розгляд адміністративної справи 04.10.2024 об 11:15 год. матеріали справи не містять.

Колегія суддів зауважує, що факт несвоєчасного повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури. Як наслідок, позивача позбавлено прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 30.08.2022 у справі №683/743/17, від 21.05.2020 у справі №286/4145/15-а, від 17 червня 2020 року у справі № 712/10440/16-а, від 30 вересня 2019 у справі №591/2794/17.

Відповідно до приписів ст.19 Кодексу адміністративного судочинства України предметом розгляду по суті в порядку адміністративного судочинства є не будь-які рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а лише ті, що породжують права та обов`язки учасників спірних правовідносин.

Отже, обов`язковою ознакою рішень, дій суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий характер.

В силу ч.1 ст.283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

У свою чергу, особа, що притягнута до адміністративної відповідальності, наділена правом оскарження зазначеної постанови.

Колегія суддів зазначає, що не дії органу (посадової особи), яка виносить постанову по справі, а його рішення у формі постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності породжує для позивача певні правові наслідки і має обов`язковий характер.

У цьому випадку начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 полковник ОСОБА_2 виніс оскаржувану постанову, якою і притягнуто позивача до адміністративної відповідальності.

Тобто, розгляд справ відбувся не у належний спосіб та порядку повідомлення, встановленого процесуальним законодавством про розгляд адміністративної справи, позивача не було своєчасно сповіщено про розгляд справ, що в силу приписів частини 1 статті 268 КУпАП виключало можливість розгляду справи.

Виходячи із норм викладених в частині 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею78 КАС України.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вирішуючи питання наслідків розгляду справи про адміністративне правопорушення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, яку належним чином не повідомили про дату, Верховний Суд у постановах від 06.03.2018 у справі № 522/20755/16-а, від 30.09.2019 у справі № 591/2794/17, від 06.02.2020 № 05/7145/16-а та від 21.05.2020 у справі № 286/4145/15-а дійшов такого висновку: «факт несвоєчасного повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням установленої процедури. Як наслідок, позивача позбавлено прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу».

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що належних та допустимих доказів, які свідчили б про роз`яснення позивачу його прав, визначених ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України під час розгляду відповідачем безпосередньо справи про адміністративне правопорушення, матеріали справи та спірна постанова № СУ/1681/2024 від 04.10.2024 не містять.

З огляду на викладене, судова колегія прийшла до висновку, що справа про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП розглянута з порушенням зазначених вище положень КУпАП. Зазначене в даному випадку свідчить про те, що відповідач не забезпечив дотримання порядку притягнення особи до відповідальності та дотримання прав особи, яка притягується до відповідальності, позивачу не було належним чином забезпечено право на участь у розгляді його справи, право на захист своїх прав та інтересів особисто чи через свого представника, право на надання відповідних пояснень, клопотань, доказів.

Враховуючи викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення постанови про задоволення позовних вимог.

За таких обставин, ураховуючи зазначені висновки Верховного Суду, колегія суддів дійшла висновку щодо протиправності оскаржуваної постанови та її скасування.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваженнями, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи. У п. 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 (заява №7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За таких обставин, ураховуючи зазначені висновки Верховного Суду, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірності оскаржуваної постанови та відсутності підстав для її скасування.

Недотримання відповідачем приписів законодавства України про адміністративні правопорушення тягне недоведеність з боку суб`єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної у цій справі постанови та є підставою для її скасування.

Цим обставинам суд першої інстанції належної оцінки не надав.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова винесена з суттєвими порушеннями норм КУпАП та ч. 2 ст. 2 КАС України, тому є протиправною та підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Відповідно до статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального права, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням постанови про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач при зверненні з позовною заявою сплатив судовий збір у сумі 605,60 грн., при подачі апеляційної скарги 908,40 грн.

Колегія суддів, виходячи з того, що Другим апеляційним адміністративним судом скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено постанову, якою адміністративний позов задоволено, при цьому враховуючи, що задоволені вимоги охоплюють обсяг порушених прав та законних інтересів позивача, рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, уважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 1514 грн (605,60 грн. + 908,40 грн.).

Керуючись ст. ст. 139, 242, 243, 250, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Білопільського районного суду Сумської області від 20.12.2024 по справі №573/2037/24 скасувати.

Ухвалити постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову № СУ/1681/2024 від 04.10.2024 за справою про адміністративне правопорушення, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1 на підставі ч.3 ст. 210 КУпАП штрафу в сумі 17000 грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді О.В. Присяжнюк Л.В. Любчич