Справа № 460/15022/24
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2025-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

20 лютого 2025 року м. Рівне №460/15022/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Топтрейд Захід"
доРівненської митниці
про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Топтрейд Захід" звернулося до суду з позовом до Рівненської митниці, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості №UA204000/2024/000087/1 від 19.09.2024.

Мотивуючи позовні вимоги, представник позивача зазначала, що 16.09.2024 декларантом Товариства з обмеженою відповідальністю "Топтрейд Захід" до Рівненської митниці була подана митна декларація на вантажний автомобіль за заявленою митною вартістю за ціною договору на загальну суму 4400,00 євро. Для підтвердження заявленої митної вартості товару до митниці разом з митною декларацією декларантом позивача були подані усі необхідні документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, визначені статтею 53 Митного кодексу України. При перевірці правильності визначення митної вартості товару, відповідачем виявлені неточності у документах, що не є ні підставою для витребування додаткових документів, ні для коригування митної вартості. Покликання посадової особи на наявність іншої (вищої) цінової інформації на аналогічні товари саме по собі не може бути підставою для коригування та не свідчить про неправильне декларування митної вартості позивачем. За наведеного, представник позивача просила позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 12.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Позиція відповідача щодо позовних вимог висловлена у відзиві на позов, відповідно до змісту якого представник відповідача заперечував проти їхнього задоволення. Зазначав на обґрунтування такої позиції про те, що за результатами перевірки наданих декларантом документів встановлено ряд розбіжностей та неточностей, що слугувало підставою для витребування у декларанта додаткових документів, які надані не були. Крім того, зауважив, що Рівненська митниця володіє інформацією стосовно митної вартості аналогічних товарів, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою суду від 27.12.2024 відмовлено в задоволенні клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Згідно з ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив таке.

19 серпня 2024 року між нідерландською фірмою "Autohandel DIDIER NV" (як Продавцем) та ТОВ "Топтрейд Захід" як Покупцем, було укладено зовнішньоекономічний контракт №42855 (далі Контракт).

Предметом Контракту згідно розділу "Предмет контракту" зазначено, що Продавець зобов`язується поставити, а Покупець - прийняти і сплатити товар визначений контрактом, надалі "товар", кількість, умови поставки та ціна кожної партії товару вказується в інвойсі. Загальна вартість цього контракту становить 100 000,00 (Сто тисяч) євро. Постачання товару здійснюється на умовах EXW-Waregem, BE. Покупець здійснює оплату вартості товару протягом 10 днів з моменту підписання інвойсу.

В рамках даного Договору Продавцем було поставлено Покупцеві товар: "Автомобіль вантажний марки "ISUZU", модель "ANDERE", ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , загальна кількість місць, включаючи місце водія 3, призначення: для завантаження, ущільнення, транспортування та вивантаження сміття, тип двигуна - дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуна 1898 см3, потужність двигуна 88 кВт, вантажопідйомність 0,535 т, маса у разі максимального завантаження 3,500 т, бувший у використанні, колісна формула 4х4, тип кузова сміттєвоз» за ціною договору за 4400,00 євро.

Згідно експортної митної декларації MRN №24BEE552 від 12.09.2024 товар був відправлений Продавцем Покупцеві. Покупцеві був також виставлений рахунок-проформа на оплату товару №43059 від 04.09.2024 року, який був оплачений згідно платіжної інструкції №21 від 06.09.2024 року.

16.09.2024 декларантом ТОВ "Топтрейд Захід" до Рівненської митниці була подана митна декларація №24UA01U6 на товар: "Автомобіль вантажний марки "ISUZU", модель "ANDERE", ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , загальна кількість місць, включаючи місце водія 3, призначення: для завантаження, ущільнення, транспортування та вивантаження сміття, тип двигуна - дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуна 1898 см3, потужність двигуна 88 кВт, вантажопідйомність 0,535 т, маса у разі максимального завантаження 3,500 т, бувший у використанні, колісна формула 4х4, тип кузова сміттєвоз із заявленою митною вартістю за ціною договору в сумі 4400,00 євро.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару до митниці разом з митною декларацією декларантом позивача були подані документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості:

- зовнішньо економічний контракт №42855 від 19.08.2024; митну декларацію країни відправлення MRN 24ВЕЕ552 від 12.09.2024, рахунок-фактуру №20233254 від 12.09.2024, автотранспорту накладну CMR№017241 від 11.09.2024, технічний паспорт на автомобіль від 11.10.2023, платіжну інструкцію №21 від 06.09.2024 року про оплату товару згідно інвойсу №43059 від 04.09.2024.

Разом з тим, у процесі здійснення процедури митного контролю та оформлення, посадовою особою Рівненської митниці було вказано на виявлення неточностей і запропоновано декларанту надати висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією, транспортні (перевізні) документи; виписку із бухгалтерської документації; банківські платіжні документи, що стосуються товару, інвойс №43059 від 04.09.24 та рахунок №42855 від 19.08.24.

Листом №014 від 19.09.2024 декларантом повідомлено, що імпортером надані всі документи, які передбачені ст.53 Митного кодексу України на момент митного оформлення.

У свою чергу, Рівненською митницею повідомлено імпортера про наявність цінової інформації про пропозицію реалізації подібного за технічними характеристиками транспортного засобу за ціною від 23400 евро/од (https://auto autoline jnfo/-/sale/garbage-bucks/mitsubishi Fuso CANTER-350-2).

У результаті, відповідачем 19.09.2024 прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2024/000087/1 та винесено Картку відмови у митному оформленні товарів № UA204020/2024/000670.

Підставою для коригування стало виявлення наступного:

- до митного оформлення надано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 11.10.2023 №2023 НОМЕР_2 , що містить відомості про особу на яку зареєстровано транспортний засіб та яка не кореспондується із заявленими до митного оформлення відомостями стосовно покупця чи покупця транспортного засобу згідно комерційного рахунку від 12.09.2024 N920233254; відповідно до положень пункту 3.1 контракту від 19.08.24 №42855 покупець здійснює оплату вартості товару впродовж 10 днів з моменту підписання інвойсу. До митного оформлення надано комерційний рахунок від 12.09.2024 №20233254 та для підтвердження виконання пункту 3.1 контракту від 19.08.2024 №42855 платіжну інструкцію від 06.09.2024 №21. Разом з тим, платіжна інструкція від 06.09.2024 №21 виписана раніше комерційного рахунку, що ставить під сумнів виконання пункту 3.1 контракту від 19.08.2024 №42855. В графі 70 платіжної інструкції від 06.09 2024 №21 містяться відомості про реквізити інвойсу від 04.09.2024 №43059, який до митного оформлення не надано. Як наслідок, поданий документ не може же бути взятий до уваги як підтвердження здійсненої передоплати за імпортований товар; подана до митного оформлення товаротранспортна накладна від 11.09.2024 №017241 містить реквізити рахунку від 19.08.2024 №42855, який до митного оформлення не надано; відомості про вартість товару згідно копії митної декларації країни відправлення від 12.09.2024 MRN 24BEE552 не кореспондуються із відомостями комерційного рахунку від 12.09.2024 №20233254.

Вищевказане, на думку відповідача, свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неповних відомостей стосовно умов придбання товару, в тому числі і стосовно числових значень складових митної вартості.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи адміністративний спір по суті, суд зазначає наступне.

Згідно із ч.1-3 ст.54 Митного кодексу України (далі також МК України) контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (ст.49 МК України).

Відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки (ст.50 МК України).

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу (ч.1 ст.51 МК України).

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (ч.1 ст.52 МК України).

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (ч.2 ст.52 МК України).

За правилами ч.1 ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з вимогами ч.1 ст.257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, на які накладено електронний підпис декларанта або уповноваженої ним особи.

В силу приписів п.2 ч.2 ст.52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до положень ст.54 МК України, при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів має право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку.

Згідно з ч.1 ст.54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 5 статті 54 МК України встановлено що, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.

Відповідно до п.2 ч.6 ст.54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Стаття 57 глави 9 МК України визначає такі методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. При цьому, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції), а кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

За правилами ч.1 ст.58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

В силу вимог частини другої цієї статті метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до ч.4 ст.58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Згідно з частиною п`ятою цієї статті, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частиною 9 статті 58 МК України визначено, що розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, які підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Частиною 3 статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Суд зауважує, що митний орган має право вимагати надання додаткових підтверджень лише у випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, у них наявні ознаки підробки або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни. Це пов`язано з тим, що такі вади не дозволяють органу доходів і зборів здійснити визначений законом мінімум митних формальностей.

Якщо ж декларантом надані всі документи, необхідні для визначення вартості товару за першим методом, а також, якщо зауваження митного органу (щодо наявності розбіжностей, неточностей у документах) не стосуються числових значень вартості товару, то вимога про надання додаткових документів, відмова у прийнятті декларації, застосування іншого методу визначення митної вартості є безпідставними.

Як встановлено судом, позивач на підтвердження митної вартості товарів, які переміщувалися через митний кордон України, подав відповідачу повний і достатній для митного оформлення пакет документів, надання якого передбачено ч.2 ст.53 МК України.

Доказів на підтвердження неможливості врахування митним органом поданих позивачем до митного оформлення товарів документів, відповідачем надано не було.

При цьому щодо виявлених митним органом розбіжностей та неточностей суд зазначає таке.

Щодо твердження відповідача, що до митного оформлення надано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 11.10.2023 №2023 НОМЕР_2 , що містить відомості про особу на яку зареєстровано транспортний засіб та яка не кореспондується із заявленими до митного оформлення відомостями стосовно покупця чи покупця транспортного засобу згідно комерційного рахунку від 12.09.2024 N920233254, суд зазначає, що нормами чинного законодавства України не встановлено заборони на переоформлення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу в Україні

Щодо покликання відповідача на те, що відповідно до положень пункту 3.1 контракту від 19.08.24 №42855 покупець здійснює оплату вартості товару впродовж 10 днів з моменту підписання інвойсу, суд враховує наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, до митного оформлення надано комерційний рахунок від 12.09.2024 №20233254 та для підтвердження виконання пункту 3.1 контракту від 19.08.2024 №42855 платіжну інструкцію від 06.09.2024 №21. Разом з тим, платіжна інструкція від 06.09.2024 №21 виписана раніше комерційного рахунку, що ставить під сумнів виконання пункту 3.1 контракту від 19.08.2024 №42855. В графі 70 платіжної інструкції від 06.09 2024 №21 містяться відомості про реквізити інвойсу від 04.09.2024 №43059, який до митного оформлення не надано. При здійсненні спірної поставки експортером був сформований рахунок-проформа №43059 від 04.09.2024, за яким і був оплачений товар відповідно до приписів Контракту, в подальшому вже при відправленні продавцем був наданий рахунок-фактура №20233254 від 12.09.2024 в комплекті товаросупровідних документів, що жодним чином не спростовує здійсненої оплати за товар, яка підтверджена наданою до митного оформлення платіжною інструкцією №21 від 06.09.2024. Таким чином, суд вважає, що оплата за товар здійснена згідно приписів Контракту, а саме - впродовж 10 днів з моменту підписання інвойсу.

Щодо твердження митного органу про те, що подана до митного оформлення товаротранспортна накладна від 11.09.2024 №017241 містить реквізити рахунку від 19.08.2024 №42855, який до митного оформлення не надано, то за наявності платіжного документу про оплату ціни товару, суд не вважає, що дана обставина могла самостійно бути підставою для коригування митної вартості за умови відсутності розбіжностей у інших поданих декларантом документах.

Щодо зазначення в якості підстав для коригування митної вартості тієї обставини, що відомості про вартість товару згідно копії митної декларації країни відправлення від 12.09.2024 MRN 24BEE552 не кореспондуються із відомостями комерційного рахунку від 12.09.2024 №20233254, суд зазначає, що згідно правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду від 14 січня 2020 року у справі № 813/1350/14, експортна митна декларація складається експортером, відповідно до вимог законодавства чинного в країні експортера, а Покупець Товару не відповідає за заповнення митної декларації країни відправлення, яка оформляється у відповідності до законодавства, країни відправлення та внесення до неї відповідної інформації.

Суд, приймає доводи позивача, що експортерами країн Євросоюзу при заповненні митних декларацій може вказуватись статистична вартість товару, митна декларація країни відправлення від 12.09.2024 MRN 24BEE552 оформлена продавцем товарів згідно з умовами ведення його господарської діяльності, а її оформлення не залежало від самого позивача.

Також, враховуючи зазначення продавцем у експортній декларації статистичної вартості в розмірі 4600, 00 євро замість 4400,00 євро, суд критично сприймає можливість збільшення митним органом митної вартості товару до розміру 24491,80 євро.

За наведеного в сукупності, суд дійшов висновку, що відомості, визначені митним органом як "неточності" є безпідставними та спростовуються дослідженими в ході судового розгляду доказами, а жодних об`єктивних підстав неможливості визнання митної вартості, заявленої декларантом, окрім наявності цінової інформації із мережі Інтернет, відповідачем не наведено.

Основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Водночас, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви можуть бути зумовлені, зокрема неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 07.05.2020 у справі № 826/10527/17, від 09.06.2020 у справі № 1.380.2019.002044, від 02.06.2022 у справі №460/2674/20.

Як встановлено судом, для митного оформлення митної декларації позивача декларантом були надані всі документи, які дозволяли точно і однозначно встановити вартість, яка була сплачена за товар, що імпортується.

Не зазначення митним органом у рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми, чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості товарів.

Висновки аналогічного характеру містяться в постановах Верховного Суду від 22.10.2019 у справі №804/7761/15, вiд 10.10.2019 у справі №809/1469/16 та вiд 23.10.2020 у справі №810/690/17.

Суд вважає, що дійсною причиною коригування були відомості, які посадовою особою митниці знайдено у мережі Інтернет про пропозицію реалізації подібного за технічними характеристиками транспортного засобу за ціною від 23400 євро/од (https://auto autoline jnfo/-/sale/garbage-bucks/mitsubishi Fuso CANTER-350-2).

Водночас, суд зазначає, що інформація з мережі Інтернет не є офіційною інформацією будь-якого із уповноважених або компетентних органів країни-продавця, пропозиція до продажу не означає, що за даною ціною такий транспортний засіб був дійсно реалізований, а саме використання митним органом інформації, отриманої з довільного джерела у мережі Інтернет не відповідає імперативним приписам статті 64 Митного кодексу України, а саме частини 2, відповідно до якої митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях та п.7 ч.3 ст. 64, відповідно до якої митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі довільної чи фіктивної вартості.

Суд оцінює витяг із інтернет-сайту як довільну інформацію, яка не може використовуватись в якості належного джерела митними органами України.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та докази, надані стороною позивача та відповідача у їх сукупності, суд дійшов висновку що Рішення Рівненської митниці про коригування митної вартості товарів №UA204000/2024/000087/1 від 19.09.2024 винесене із порушенням норм матеріального та процесуального права, є безпідставним та протиправним.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У сукупності викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не обґрунтував правомірності прийнятого ним рішення, а позивач довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Отже, вимоги позивача підлягають до задоволення повністю.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із наступного.

Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 4206,86 грн. підлягають стягненню на користь позивача відповідно до вимог ч.1 ст.139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Згідно ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ч.3-8ст.137 КАС України спеціаліст, перекладач, експерт отримують винагороду за виконані роботи (надані послуги), пов`язані із справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків.

У випадках, коли сума витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача, експерта або проведення експертизи повністю не була сплачена учасниками справи попередньо (авансом), суд стягує ці суми на користь спеціаліста, перекладача, експерта чи експертної установи зі сторони, визначеної судом відповідно до правил про розподіл судових витрат, встановлених цим Кодексом.

Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг).

У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача чи експерта, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Як встановлено судом, послуги із офіційного перекладу долучених до справи документів з англійської мови на українську мову були надані позивачу ПП "Бюро перекладів "АДВАНС".

На підтвердження отриманих послуг, суду надано: рахунок №81-24 від 01.11.2024 року за перекладацькі послуги, всього на суму 2000,00 грн; платіжну інструкцію №258 від 04.11.2024 на суму 2000,00 грн. із призначенням платежу: "Переклад документів для оскарження рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2024/000087/1 від 19.09.2024". Таким чином, витрати, пов`язані із залученням перекладача в сумі 2000,00 грн., було сплачено позивачем у повному обсязі, що підтверджено долученими до матеріалів справи документами.

Відповідачем не надано заперечень проти зазначеного позивачем розміру витрат на оплату із залучення перекладача та не наведено обґрунтування з наданням відповідних доказів на підтвердження доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами.

Відповідно, такі витрати також підлягають відшкодуванню позивачеві за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Топтрейд Захід" до Рівненської митниці про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2024/000087/1 від 19.09.2024.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Топтрейд Захід" понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 4206,86 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської митниці.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Топтрейд Захід" понесені ним судові витрати, пов`язані із залученням перекладача, в сумі 2000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської митниці.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 20 лютого 2025 року

Учасники справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Топтрейд Захід" (вул. Данила Галицького, 19, офіс 532,м. Рівне,Рівненський р-н, Рівненська обл.,33019, ЄДРПОУ/РНОКПП 44283488)

Відповідач - Рівненська митниця (вул. Соборна, буд. 104,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 43958370)

Суддя С.А. Борискін