Справа № 420/16548/22
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2025-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення заяви про перегляд судового

рішення за виключними обставинами

18 лютого 2025 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лебедєвої Г.В., суддів Свиди Л.І., Танцюри К.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.03.2023 року у справі № 420/16548/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури, Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Офіс Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання протиправним та скасування рішення комісії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Одеської обласної прокуратури, Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Офіс Генерального прокурора, в якому просила:

- визнати протиправними та скасувати рішення чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, вiйськових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) №3 від 30.09.2022 про неуспішне проходження атестації прокурором Суворовської місцевої прокуратури №4 Одеської області ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ керівника Одеської обласної прокуратури №1614к вiд 13.10.2022 про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Суворовської місцевої прокуратури №4 Одеської області та органів прокуратури з 31.10.2022;

- поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси або рівнозначній посаді прокурора окружної прокуратури Одеської області та вжити негайне виконання рішення суду в цій частині;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 31.10.2022 до дня поновлення на роботі;

- стягнути з Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 завдану моральну шкоду у розмірі 50 000 тис. гривень.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28.03.2023 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.05.2023 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій ОСОБА_1 подала касаційну скаргу до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 06.07.2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 повернуто скаржнику.

14.07.2023 року касаційна скарга ОСОБА_1 повторно надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 02.08.2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 повернуто особі, яка її подала.

13.02.2025 року ОСОБА_1 подала до Одеського окружного адміністративного суду заяву, у якій просила переглянути рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.03.2023 року у справі № 420/16548/22 за виключними обставинами, передбаченими п. 5 ч. 1 ст. 361 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у зв`язку із встановлення Конституційним Судом України у Рішенні від 18.12.2024 № 11-р(ІІ)/2024 неконституційності п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру», застосованого судом при вирішенні справи.

Перевіряючи наявність підстав для відкриття провадження за заявою про перегляд за виключними обставинами, суд виходить з такого.

Відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Згідно із пунктом 4 частини першої статті 363 КАС України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано: з підстави, визначеної пунктом 1 частини п`ятої статті 361 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня офіційного оприлюднення відповідного рішення Конституційного Суду України.

Частиною першою статті 94 Закону України від 13 липня 2017 року № 2136-VIII «Про Конституційний Суд України» (далі Закон № 2136-VIII) встановлено, що оприлюднення всіх актів Суду за результатами конституційного провадження, крім висновків Суду щодо відповідності Конституції України (конституційності) питань, які пропонуються для винесення на всеукраїнський референдум за народною ініціативою, здійснюється на офіційному веб-сайті Суду або в окремих випадках за ухвалою Суду - в Залі засідань Суду, але не пізніше наступного робочого дня після їх ухвалення.

Частиною другою статті 94 Закону № 2136-VIII визначено опублікування акта Суду разом з окремою думкою Судді у "Віснику Конституційного Суду України" та інших офіційних друкованих виданнях України.

При цьому, суд зауважує, що перебіг строку звернення передбачений пунктом 4 частини першої статті 363 КАС України, починається саме з дня офіційного оприлюднення відповідного рішення Конституційного Суду України, яке здійснюється в порядку ч. 1 ст. 94 Закону № 2136-VIII.

Аналогічна правова позиція щодо початку перебігу строку звернення з заявою про перегляд рішення за виключними обставинами, з підстав передбачених п. 5 ч. 1 ст. 361 Кодексу адміністративного судочинства України, викладена в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 30.08.2021 року у справі № 11-628сап19.

Передбачений пунктом 4 частини першої статті 363 КАС України строк подання заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами пропущено, оскільки Рішення Конституційного Суду України, на яке посилаються заявниця як на підставу перегляду рішення суду у справі № 420/16548/22, ухвалене та оприлюднене на офіційному сайті Конституційного Суду України 18.12.2024 року, про що також зазначає позивач у заяві, натомість із відповідною заявою до Одеського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 звернулася 13.02.2025 року.

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 364 КАС України до заяви додаються у разі пропуску строку на подання заяви - клопотання про його поновлення.

Так, заявницею разом з заявою про перегляд судового рішення за виключиними обставинами подано заяву про поновлення строку, в якій ОСОБА_1 покликається на те, що про існування рішення Конституційного Суду України від 18.12.2024 року вона дізналася тільки в кінці січня 2025 року від своїх колишніх колег з органів прокуратури України. Також заявниця вказує, що вона є матір`ю двох малолітніх дітей, 2009 та 2015 року народження, яких вона виховує та утримує самостійно без участі батька. ЇЇ сімейні обставини склалися так, що у період з 06.01.2025 року по 18.01.2025 року син ОСОБА_2 , 2009 року народження хворів (діагноз ГРВІ. Трахеїт). Дитина має хронічний діагноз: Враджена вада серця, перебуває на «Д» обліку у лікарні, хвороби переносить досить тяжко. Крім зазначеного, у період з 19.12.2024 року -24.01.2025 року вона як сторона провадження повинна ще була приймати участь у судових засіданнях Київського районного суду м. Одеси у справах № 522/9737/23, № 947/23420/24, оскаржувати рішення, збирати докази, надавати докази та пояснення до суду. Крім того, заявниця зазначає, що вона працює в Одеській районній раді Одеської області на посаді головного юриста виконавчого апарату ради і є відповідальною за напрямок правового забезпечення, що відповідно до покладених обов`язків охоплює великий обсяг роботи з документами. На підставі викладеного, ОСОБА_1 просила суд розглянути її заяву про поновлення строку та поновити їй строк для подання заяви перегляд судового рішення за виключними обставинами.

Вирішуючи клопотання про поновлення строку на подання заяви, суд звертає увагу, що згідно усталеної практики Верховного Суду, причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

При цьому, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. В свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від позивача унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом (Постанова Верховного Суду від 27.11.2018 № 473/2236/17).

Заявниця посилається, що про існування рішення Конституційного Суду України від 18.12.2024 року вона дізналася тільки в кінці січня 2025 року, однак наведене не позбавляє позивача необхідності дотримання встановлених законом строків звернення до суду у разі звернення до суду за захистом свого права.

Щодо посилання заявниці на хворобу сина у період з 06.01.2025 року по 18.01.2025 року, суд відхиляє вказані доводи, оскільки вказана обставина не перешкоджала заявниці протягом січня 2025 року приймати участь у судових засіданнях у Київському районному суді м. Одеси у справах № 522/9737/23, № 947/23420/24 та працювати в Одеській районній раді Одеської області.

Суд зазначає, що ні клопотання про поновлення строку, ні матеріали справи не містять відомостей щодо існування об`єктивних обставин, які обумовили неможливість звернення позивача до суду з даною заявою протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення Рішення Конституційного Суду України від 18.12.2024 № 11-р(ІІ)/2024.

Відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) від 07.07.1989).

У рішенні у справі "Рябих проти Росії" ( 980_172 ) (Ryabykh.), заява N 52854/99, п. 52, ECHR 2003-X) Європейський Суд з прав людини визначився, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою.

Зі змісту пункту 52 рішення «Устименко проти України» випливає, що якщо національний суд просто обмежився вказівкою на наявність у відповідача «поважних причин» для поновлення пропущеного строку оскарження, то, відтак, він (суд) не вказав чітких причин такого рішення.

За цих підстав Європейський Суд з прав людини одноголосно постановив, що було порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та дійшов висновку, що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши в подальшому постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції (п. 53 рішення).

Отже, обставини, з якими сторона пов`язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, доводяться стороною і встановлюються судом.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Таким чином, суд приходить до висновку, що заявник як сторона, яка безпосередньо є ініціатором подання даної заяви жодних належних доказів в підтвердження наявності поважних причин пропуску звернення до суду з даною заявою, а саме: існування обставин, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду, не надала, тому клопотання про поновлення строку слід відхилити.

Відповідно із ч. 4 ст. 366 Кодексу адміністративного судочинства України, крім випадків, визначених статтею 169 цього Кодексу, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами також повертається заявникові без розгляду, якщо заява подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 363 цього Кодексу, і суд відхилив клопотання про його поновлення.

Таким чином, заява ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.03.2023 року у справі № 420/16548/22 підлягає поверненню без розгляду.

Керуючись статтями 361, 363, 364, 366 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відхилити клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви про перегляд за виключними обставинами судового рішення.

Повернути ОСОБА_1 без розгляду заяву про перегляд за виключними обставинами рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.03.2023 року у справі № 420/16548/22.

Заяву та додані до неї матеріали повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом 15 днів з дня складення ухвали.

Головуюча суддя Г. В. Лебедєва

Суддя Л.І. Свида

Суддя К.О. Танцюра