Справа № 200/306/25
Суддя: Крилова М.М.
Дата ухвалення: 2025-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2025 року Справа№200/306/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Крилової М.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

15 січня 2025 року до Донецького окружного адміністративного суду, через підсистему ЄСІТС «Електронний Суд», надійшов позов адвоката Дзісь А.Р., який діє в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі Відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі Відповідач 2) про:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 12.12.2024 року № 54;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період з 04.12.1989 по 31.12.1998 роки, та зарахувати до спеціального стажу роботи періоди з 15.04.1983 по 03.12.1986, з 16.01.1987 по 15.03.1989, з 03.07.1989 по 03.11.1989, з 04.12.1989 по 31.12.2011, з 01.01.2012 по 30.06.2024 роки (дату призначення пенсії за віком) згідно трудової книжки НОМЕР_1 ;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, перерахувати пенсію, нарахувати та виплати грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсії станом на дату її призначення, яка не підлягає оподаткуванню.

В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що 04.12.2024 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про призначення та виплату грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій за віком станом на день її призначення, передбачену п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За принципом екстериторіальності, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області рішенням від 12.12.2024 року № 54 відмовив позивачу у проведенні нарахування грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», вказавши, що права на грошову допомогу позивач не має, оскільки відсутня довідка про перебування у відпустці без збереження заробітної плати за період роботи з 01.12.1989 по 30.04.2013 роки.

Вважає рішення Відповідача 2 протиправним та таким, що порушує його право на належне пенсійне забезпечення.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16 січня 2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано копії та докази.

30 січня 2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву зі змісту якого Відповідач 1 просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обгрунтування своєї позиції вказав, що за результатом розгляду заяви позивача від 04.12.2024 № 9626, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії від 12.12.2024 № 54.

Вказує, що до заяви про перерахунок пенсії ОСОБА_1 не надано довідку про стаж з відомостями про час перебування у відпустках без збереження заробітної плати за періоди роботи 15.04.1983 по 03.12.1986, з 16.01.1987 по 15.03.1989, з 03.07.1989 по 03.11.1989, у зв`язку з чим відсутні підстави для зарахування зазначеного періоду роботи до спеціального стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону № 1058. В довідці про стаж № 01-13/2340 від 28.11.2024, виданої Департаментом охорони здоров`я Комунальним некомерційним підприємством Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф відсутні відомості про час перебування у відпустках без збереження заробітної плати за період роботи з 04.12.1989 по 30.04.2013, у зв`язку з чим відсутні підстави для зарахування зазначеного періоду роботи до спеціального стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону № 1058. До загального страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано період роботи з 04.12.1989 по 31.12.1998, оскільки згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 15.04.1983 з 04.12.1989 прийнята в Добропільську станцію швидкої медичної допомоги, а запис про звільнення за переводом з 31.12.2011 засвідчено печаткою Комунального лікувально профілактичного закладу Добропільська центральна міська лікарня, при цьому записи про перейменування підприємства відсутні, довідка про перейменування підприємства не відсутня.

Також вказує, що відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань, заява позивача від 04.12.2024 № 9626 про перерахунок пенсії була розглянута Головним управління ПФУ у Львівській області. Отже позовні вимоги в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перерахувати пенсію, нарахувати та виплатити грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсій станом на дату її призначення та стягнення з відповідачів на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір не підлягають задоволенню.

06 лютого 2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву зі змісту якого далі Відповідач 2 просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обгрунтування своє позиції вказує, що за принципом екстериторіальності Головним управління ПФУ у Львівській області розглянуто заяву позивача про перерахунок пенсії та прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії № 4 від 12.12.2024. Вважає, що з прийняттям рішення про відмову у перерахунку пенсії за віком позивачу функції Відповідача 2, щодо розгляду заяви про перерахунок пенсії позивачу вичерпано.

Також вказує, що до страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 04.12.1989 по 31.12.1998 оскільки є неспівпадіння в назві організації яка прийняла на роботу та яка звільнила з роботи. До спеціального стажу не зараховано періоди роботи з 15.04.1983 по 0.12.1986, з 16.01.1987 по 15.03.1989, з 03.07.1989 по 03.11.1989, з 04.12.1989 по 30.04.2013 оскільки відсутня інформація щодо перебування ОСОБА_1 у відпустках без збереження заробітної плати, що визначає право на виплату грошової допомоги.

Згідно з нормами статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 виданий Добропільським МРВ УМВС України в Донецькій області 03 січня 2001 року.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримаує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення» з 14.07.2024, про що відсутній спір між сторонами.

04 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Відповідача 1 із заявою про перерахунок щодо допризначення пенсії у зв`язку з наданням додатковими документами (призначити виплату 10 місячних виплат) відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення».

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ, а саме Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області для розгляду заяви позивача від 04 грудня 2024 року.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській област № 54 від 12.12.2024 року відмовлено в перерахунку пенсії допризначення у зв`язку з наданими додатковими документами (призначити виплату 10 місячних виплат) у зв`язку з тим, що відсутня довідка про перебування у відпустці без збереження заробітної плати за період роботи з 01.12.1989 по 30.04.2013.

Не погодившись з діями відповідачів позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Пенсії за вислугу років працівникам освіти призначають відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 р. № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII).

Пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 року (далі - Закон № 1058-IV) передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е-ж статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України Постановою від 23.11.2011 року № 1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (далі - Порядок № 1191).

Порядок № 1191 визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, що передбачені, зокрема, Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 р. №909.

Пунктом 5 Порядку № 1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е - ж статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Відповідно до пункту 6 Порядку № 1191 для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно зі статтями 27 і 28 Закону №1058-IV станом на день її призначення.

Згідно з пунктом 7 Порядку № 1191 виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 р. №909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (далі Постанови № 909).

Згідно з розділом 2 Переліку №909:

Лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги,заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади,установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно епідеміологічні заклади, діагностичні центри (найменування посад: лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад));

Аптеки, аптечні кіоски, аптечні магазини, контрольно аналітичні лабораторії (найменування посад: фармацевти, асистенти фармацевтів (незалежно від найменування посад), лаборанти);

Медико-соціальні експертні комісії, бюро судово-медичної експертизи (найменування посад: лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад)).

В примітці 2 Постанови № 909, зазначено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1, 3, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМ України №637 від 12.08.1993, передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. (п.1). За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3). У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому ч

За змістом цієї норми вбачається, що необхідність надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників виникає при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, відповідно до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», є встановлення перебування особи на посаді та виконання нею робіт у закладі освіти, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією.

Спеціальний стаж - це період роботи в певних умовах праці чи на посадах, з якими законодавець пов`язує пільгове (або за особливими правилами) пенсійне забезпечення. Вислуга років є видом спеціального стажу. Це період виконання особливого роду трудової діяльності або державної служби, коли до особи, яка її здійснює, пред`являють особливі вікові, а також підвищені психічні та фізичні вимоги, при тривалому виконанні якої особа втрачає відповідну професійну працездатність.

З дослідженної судом трудової книжки ОСОБА_1 , встановлено, що позивач в спірний період:

з 15.04.1983 по 03.12.1986 працювала на посаді фельдшера пункта невідкладнної допомоги;

з 16.01.1987 по 15.03.1989 працювала медсестрою палатною у неврологічному відділенні;

з 03.07.1989 по 03.11.1989 працювала на посаді фельдшера;

з 04.12.1989 по 31.12.2011 працювала на посаді виїзного фельдшера;

з 01.01.2012 працювала на посаді фельдшера.

Записів звільнення з останнього місця роботи трудова книжка не містить.

Стосовно тверджень відповідача щодо відсутності підстав для врахування періодів роботи згідно з наданими довідками оскільки відсутні відомості про відпустку без збереження заробітної плати, суд зазначає, що довідка Комунального некомерційного підприємства «Обласний центр екстреної/ медичної допомоги та медицини катастроф» від 28.11.2024 № 01-13/2340 містить період трудової діяльності позивача з 04.12.1989 по дату видачі довідки на посадах «фельдшер» та додаткові відомості про роботу позивача, а саме: відпустки без збереження заробітної плати надавались з 21.12.2020 по 31.12.2020 (наказ від 21.12.2020 № 771-к/в).

Окрім того, відмовляючи у призначенні одноразової грошової допомоги, з підстав відсутності інформації про перебування позивача у відпустці без збереження заробітної плати відповідач не врахував тієї обставини, що Порядком №1191 не передбачено виключення з періодів роботи періодів перебування у відпустці без збереження заробітної плати.

Враховуючи те, що навіть під час перебування у короткотермінових відпустках без збереження заробітної плати так чи інакше позивач продовжувала перебувати у трудових відносинах із роботодавцем, зазначені періоди, за їх наявності, мають бути включені до спеціального страхового стажу, тому правові підстави для виключення цих періодів із спеціального стажу відсутні.

Щодо не зарахування до страхового стажу період роботи з 04.12.1989 по 31.12.1998, оскільки згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 15.04.1983 з 04.12.1989 прийнята в Добропільську станцію швидкої медичної допомоги, а запис про звільнення за переводом з 31.12.2011 засвідчено печаткою Комунального лікувально профілактичного закладу Добропільська центральна міська лікарня, при цьому записи про перейменування підприємства відсутні, довідка про перейменування підприємства не відсутня.

Суд зазначає, що право осіб на пенсійне забезпечення не повинно безумовно залежати від дій (бездіяльності) осіб, зобов`язаних вести облік трудового стажу працівників.

Позивач як особа, на яку не покладено обов`язків щодо організації ведення обліку, зберігання і видачі трудових книжок, не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до його трудової книжки відомостей, а тому невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для незарахування пенсійним органом трудового стажу і, як наслідок, для обмеження права позивача на пенсійне забезпечення. На працівника не може перекладатися тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці; працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення.

Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається не на працівника, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 19.12.2019 року у справі № 307/541/17.

Крім того, у постанові від 30.09.2019 року у справі № 638/18467/15-а Верховний Суд прямо зауважив на тому, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації її конституційного права на соціальний захист.

Відтак, на позивача не може бути покладено відповідальність за неправильний запис у даті видачі трудової книжки (навіть якщо таке мало місце).

Верховний Суд в постанові від 15.06.2022 у справі №200/854/19-а вказав, що норму пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування слід тлумачити таким чином, що для отримання визначеної пунктом 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування грошової допомоги при виході на пенсію по Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування особа має дотриматись таких вимог:

- станом на день досягнення пенсійного віку працювати в установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- пенсія має призначатися особі вперше (тобто особи, які отримували пенсію раніше і з будь-яких причин перестали отримувати її право на зазначену грошову допомогу втратили);

- станом на день звернення за призначенням пенсії особа повинна мати страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років, у редакції Закону №1058 станом на час виникнення спірних правовідносин) на зазначених вище посадах.

Судом зазначає, що станом на день досягнення пенсійного віку (липень року) ОСОБА_1 працювала в установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що підтверджується матеріалами справи.

Також, суд зазначає, що пенсія ОСОБА_1 призначили вперше, що сторонами не заперечується.

Стосовно наявності станом на день звернення за призначенням пенсії страхового стажу - 30 років на зазначених вище посадах, суд зазначає, що згідно з записами трудової книжки позивач всю свою трудову діяльність працювала у закладах охорони здоров`я фельдшером медсестрою палатною (іншого трудового стажу записи трудової книжки не містять). При цьому, згідно з розрахунком стажу, страховий стаж позивача, з урахуванням періоду з 04.12.1989 по 31.12.1998, становить 40 років 8 місяців 29 днів (станом на дату призначення пенсії 14.07.2024).

З огляду на зазначене, суд вважає, що у спірних відносинах дотримано всіх умов, визначених п.7-1 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, для виплати позивачу грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

За п. 1.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал або засобами Порталу Дія днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі або засобами Порталу Дія заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Позивач просить Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перерахувати пенсію, нарахувати та виплати грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсії станом на дату її призначення, яка не підлягає оподаткуванню.

За п. 4.2 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Заяву позивача про перерахунок пенсії допризначення у зв`язку з наданими додатковими документами (призначити виплату 10 місячних виплат) розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області з урахуванням принципу екстериторіальності.

Згідно із частинами 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Крім того, судом встановлено, що позивачу призначено пенсію з 14.07.2024 року, а не як помилково вважає позивач з 30.06.2024.

Враховуючи дискреційність повноважень відповідача щодо нарахування та виплати спірної допомоги, заяву позивача від 04.12.2024 було розглянуто саме Головним управлінням ПФУ у Львівській області, та те, що пенсію за віком призначено позивачу саме з 14.07.2024 року з метою повного та всебічного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги позивача шляхом:

визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 12.12.2024 року № 54 про відмову ОСОБА_1 , в перерахунку пенсії - нарахуванні грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій згідно п.7-1 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.12.2024 зарахувавши до страхового стажу період роботи з 04.12.1989 по 31.12.1998 та врахувавши період роботи з 15.04.1983 по 03.12.1986, з 16.01.1987 по 15.03.1989, з 03.07.1989 по 03.11.1989, з 04.12.1989 по 31.12.2011, з 01.01.2012 по 14.07.2024 (дату призначення пенсії за віком) до стажу, що дає право на виплату одноразової грошової допомоги згідно із пунктом 7.1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування

зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплатити пенсію у вигляді одноразової грошової допомоги згідно із пунктом 7 1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування ОСОБА_1 за заявою від 04.12.2024 в розмірі десяти місячних пенсій.

При прийнятті рішення суд виходить з положень, закріплених в п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень, де вказано, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Нормами частини 1,8 статті 139 КАС встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Враховуючи викладене, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Керуючись статтями 2, 5-10, 20, 22, 25, 72-76, 90, 132, 139, 143, 159, 193, 205, 241-246, 250, 251, 255, 291, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 12.12.2024 року № 54 про відмову ОСОБА_1 , в перерахунку пенсії - нарахуванні грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій згідно п.7-1 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: м. Львів, вул. Митрополита Андрея, буд 10; ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) від 04.12.2024 зарахувавши до страхового стажу період роботи з 04.12.1989 по 31.12.1998 та врахувавши період роботи з 15.04.1983 по 03.12.1986, з 16.01.1987 по 15.03.1989, з 03.07.1989 по 03.11.1989, з 04.12.1989 по 31.12.2011, з 01.01.2012 по 14.07.2024 (дату призначення пенсії за віком) до стажу, що дає право на виплату одноразової грошової допомоги згідно із пунктом 7.1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: м. Львів, вул. Митрополита Андрея, буд 10; ) здійснити перерахунок та виплатити пенсію у вигляді одноразової грошової допомоги згідно із пунктом 7 1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) за заявою від 04.12.2024 в розмірі десяти місячних пенсій.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: м. Львів, вул. Митрополита Андрея, буд 10; ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя М.М. Крилова