Справа № 520/32564/24
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2025-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

20 лютого 2025 року Справа № 520/32564/24

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Сагайдак В.В., розглянувши матеріали позовної заяви Приватного підприємства "ТВОРЧА МАЙСТЕРНЯ "ЗОЛОТІ РУКИ" (шосе Григорівське, буд. 92,м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл.,61020, ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46,м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61057, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення № 6 від 21.10.2024 року.

- Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення № 6 від 21.10.2024 року.

- Стягнути з Головного управління Державної податкової служби в Харківській області на користь Приватного підприємства "ТВОРЧА МАЙСТЕРНЯ "ЗОЛОТІ РУКИ" понесені судові витрати.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі.

Відповідач надав до суду відзив, з позовними вимогами не погоджується, просить відмовити в задоволені позову.

Таким чином суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в матеріалах справи доказами.

Згідно Рішення засновника від 10.05.2024 року вирішено припинити діяльність Приватного підприємства "ТВОРЧА МАЙСТЕРНЯ "ЗОЛОТІ РУКИ" (далі- позивач, ПП "ТМ"ЗОЛОТІ РУКИ") шляхом ліквідації. У зв`язку з цим Головним управління ДПС в Харківській області на підставі п.п. 78.1.7. було проведено документальну позапланову виїзну перевірку з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати усіх, передбачених Податковим кодексом України податків та зборів, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, за період з 01.01.2018 по 16.09.2024, правильності нарахування обчислення та сплати єдиного внеску з 01.01.2011 по 16.09.2024. Результати перевірки викладені в Акті №45451/20-40-07-06-05/34330756 від 30.09.2024 року (далі-Акт).

На підставі Акту перевірки контролюючим органом прийнято:

- податкове повідомлення-рішення № 6 від 21.10.2024 року (форма "Р"), яким донараховано грошове зобов`язання з податку на прибуток в сумі 175 155,00 грн. та штрафні санкції в сумі 43 788,75 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № 6 від 21.10.2024 року (форма "П") відповідно до якого зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток в сумі 492 219,00 грн.

Проте, позивач не погоджується з прийнятими податковими повідомленнями- рішеннями, оскільки вважає, що вони є протиправними.

Надаючи оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.

І. Щодо заниження суми інших доходів у розмірі 654 500 грн., в наслідок визнання кредиторської заборгованості безнадійною.

До квітня 2016 року, Приватне підприємство "ТМ "ЗОЛОТІ РУКИ" мало назву Приватне підприємство "ЦЕНТР УПРАВЛІННЯ ІНТЕЛЕКТУАЛЬНОЮ ВЛАСНІСТЮ" (далі - ПП «ЦУІВ»), засновником якого до квітня 2016 року був ОСОБА_1 .

Засновником ПП «ЦУІВ» 26.10.2009 р. було прийнято рішення про збільшення статутного капіталу з 300 грн. до 3000000 (трьох мільйонів) грн., у зв`язку з чим були внесені зміни у Статут підприємства та до ЄДР. Згодом засновником ПП «ЦУІВ» 11.04.2016 р. було прийнято рішення про зменшення статутного капіталу з 3000000 (трьох мільйонів) грн. до 100000 (ста тисяч) грн., у зв`язку з чим були внесені зміни у Статут підприємства та до ЄДР.

25 квітня 2016 р. корпоративні права на ПП «ЦУІВ» були передані ОСОБА_2 з заявленим (зареєстрованим у ЄДР) статутним капіталом 100000 (сто тисяч) грн. та новим засновником прийнято рішення про перейменування у ПП «ТВОРЧА МАЙСТЕРНЯ «ЗОЛОТІ РУКИ».

В ході перевірки контролюючим органом встановлено розбіжності розміру статутного капіталу між Фінансовою звітністю підприємства у сумі 654,5 тис. грн. та даними Єдиного державного реєстру у розмірі 100,0 тис. грн.

Зазначені розбіжності виникли у зв`язку з наступним.

Як зазначає позивач, попереднім засновником приватного підприємства 11.04.2016 року було прийнято рішення про зменшення статутного капіталу з 3 000 000 грн до 100 000 грн., на підставі чого внесені відповідні зміни в Статут та до ЄДР. Після внесення цих змін підприємство повинно було повернути засновнику різницю зменшення вартості частки в Статутний капітал в сумі 2900000 грн.

Згідно даних бухгалтерського обліку засновнику ПП "ЦУІВ" було повернуто різницю зменшення вартості частки на суму 2 345 500 грн протягом періоду з 14.04.2016 по 21.04.2016 року. Таким чином, невиплаченим залишився вклад у статутному капіталі в сумі 654 500 грн.

Надалі, відповідно до Договору купівлі-продажу частки у Статутному капіталі Приватного підприємства "ЦУІВ" від 25.04.2016 року Продавець, ОСОБА_1 , продав частку в статутному капіталі підприємства, яка становить 100 000 грн та дорівнює 100% Статуного капіталу, Покупцю- ОСОБА_2 .

Таким чином, фактично, ОСОБА_2 , придбано частку в статутному капіталі розмірі 100 000 грн, що складає 100 %.

На переконання контролюючого органу, внаслідок цих обставин у підприємства виникла кредиторська заборгованість перед колишнім засновником підприємства ОСОБА_1 в сумі 654 500 грн. Тому, у зв`язку з отриманням інформації про смерть ОСОБА_1 в лютому 2021, відповідач вважає, що дана заборгованість є безнадійною та набуває статусу безповоротної фінансової допомоги в податковому періоду, на який припадає закінчення терміну позовної давності 11.02.2021 року.

Контролюючий орган вважає, що внаслідок зменшення статутного капіталу попереднім власником та не повернення його в повному обсязі, позивач отримав дохід. Однак, це суперечить Стандартам бухгалтерського обліку.

Так, Доходи в розумінні статті 1 Закону "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" N 996-XIV та пункту 3 розділу І Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 "Загальні вимоги до фінансової звітності", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07 лютого 2013 року N 73 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28 лютого 2013 року за N 336/22868) (далі - П (С)БО 1) це збільшення економічних вигод у вигляді збільшення активів або зменшення зобов`язань, яке призводить до зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків власників).

Згідно з пунктом 5 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 "Дохід" затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999 року N 290 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 грудня 1999 року за N 860/4153) (далі - П (С)БО 15 "Дохід") дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Відповідно до пункту 6 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року N 318 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 року за N 27/4248) (далі - П (С)БО 16 "Витрати"), витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Аналіз наведених норм національних стандартів бухгалтерського обліку дає підстави для висновку, що не підлягають включенню до доходів (витрат) підприємства збільшення (зменшення) його активів, у випадку зростання (зменшення) капіталу за рахунок внесків (вилучення) капіталу учасником підприємства. Вказане підтверджується і визначенням поняття "сукупний дохід", наведеного в П(С)БО 1, зокрема, сукупний дохід - зміни у власному капіталі протягом звітного періоду внаслідок господарських операцій та інших подій (за винятком змін капіталу за рахунок операцій з власниками).

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 22.08.2023 року у справі № 640/6453/22.

Відповідно до п.п. 14.1.90 п. 14.1 ст. 14 Кодексу корпоративні права права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Згідно з п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Кодексу об`єктом оподаткування податку на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень Кодексу.

Положеннями Кодексу не передбачено різниць для коригування фінансового результату до оподаткування за операціями з придбання та продажу корпоративних прав у відмінній, ніж цінні папери формі. Такі операції відображаються згідно з правилами бухгалтерського обліку при визначенні фінансового результату до оподаткування.

Кваліфікуючи таку заборгованість, як безнадійну, контролюючий орган посилається на п.п. а) 14.1.11 ПК України- заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.

Аргументуючи свою позицію, відповідач посилається на норми ч.1 ст. 257 ЦК України, якою встановлено загальний строк позовної давності- 3 роки. На аркуші 6 Акту перевірки зазначено, що кредиторська заборгованість перед ОСОБА_1 остаточно виникла 25.04.2016 року, тоді, слідуючи логіці контролюючого органу строк позовної давності минає 25.04.2019 року. Таким чином, відповідач безпідставно відніс до Інших доход підприємства зазначену суму неповернутої частки в статутному капіталі на 2021 рік.

Частина 2 ст. 530 ЦКУ передбачає, що у випадку коли строк виконання боржником обов`язку не встановлено або визначено моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час; при цьому боржник повинен виконати такий обов`язок у 7-денний строк з дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає з договору або актів цивільного законодавства.

Зважаючи на те, що в рішенні засновника від 11.04.2016 року, яким зменшено статутний капітал, не визначено строк протягом якого має бути виплачена частка, також це питання не врегульовано і в Статуті підприємства, початок відліку строку позовної давності в цьому випадку може бути розпочато лише після отримання вимоги від колишнього засновника або його спадкоємців. Проте, позивач не отримував вимог про сплату такої заборгованості, що унеможливлює її віднесення до безнадійної.

Щодо твердження контролюючого органу про безпідставне списання дебіторської заборгованості в сумі 810 800 грн на інші операційні витрати у період 2024.

Заборгованість у сумі 810,8 грн. складається з дебіторської заборгованості за рахунком 361 у розмірі 809178 (вісімсот дев`ять тисяч сто сімдесят вісім) грн. 50 коп. та дебіторської заборгованості за рахунком 371 (авансові платежі) у розмірі 1622 грн.

Заборгованість була віднесена до безнадійної на підставі таких умов:

- є впевненість про неповернення заборгованості боржником;

- минув строк позовної давності (п. 4 НП(С)БО 10 «Дебіторська заборгованість»).

Дебіторську заборгованість включили до інших операційних витрат у повній відповідності до п. 11 НП(С)БО 10. Закриття безнадійної дебіторської заборгованості відображено: дебет субрахунку 944 з кредитом рахунків 361.

Проте, в ході перевірки контролюючий орган дійшов висновку про безпідставність списання дебіторської заборгованості в сумі 810 800 грн за 2024 рік. На аркуші 10 Акту перевірки контролюючий орган стверджує, що строк позовної давності на стягнення цієї дебіторської заборгованості сплив 01.01.2015 року.

Проте не можна погодитись з такими твердженнями контролюючого органу. По-перше, попереднім керівником та засновником було укладено Договір поставки №01/01-12 від 01.01.2012 року між ПП "ЦУІВ" та МПП "АТОС". Пунктом 2.3. Договору визначено, що розрахунки за поставлений товар відбуваються на умовах відстрочення платежу на 365 днів з моменту відвантаження. За фактом відвантаження було складено Видаткову накладну №10 від 08.01.2015 року на загальну суму 809 178,50 грн. Таким чином, згідно умов договору строк оплати за цією операцією настав 08.01.2016 року.

Далі, після зміни засновника, новий керівник 27 квітня 2016 р. на адресу МПП «АТОС» направив вимоги про сплату боргу. На неї 30 квітня 2016 р. була отримана відповідь, про те що МПП «АТОС» на той час не мав фінансової можливості погасити борг та найближчим часом очікує надходження коштів за рахунок яких планує розрахуватись. Такі дії з боку МПП "АТОС" є фактичним визнанням боргу, що відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦКУ є підставою для переривання перебігу позовної давності.

Згідно ч. 1. ст. 264 ЦКУ перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Частиною 3 вказаної норми визначено, що після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Тому висновки контролюючого органу є хибними.

По-друге, за загальними правилами бухгалтерського обліку підприємство має право списати дебіторську заборгованість на витрати в тому періоді, коли вона перестала відповідати критеріям активу. Так, згідно з п. 5 НП(С)БО 10 «Дебіторська заборгованість» дебіторська заборгованість визнається активом, якщо існує ймовірність отримання підприємством майбутніх економічних вигід та може бути достовірно визначена її сума.

Водночас згідно з п. 4 НП(С)БО 10 дебіторська заборгованість визнається безнадійною, якщо існує впевненість щодо її неповернення боржником або за якою минув строк позивної давності.

Водночас підприємства на спрощеній системі оподаткування, під час визнання дебіторської заборгованості безнадійною керуються лише «бухгалтерськими» вимогами, а саме п. 4 НП(С)БО 10, згідно з яким дебіторська заборгованість визнається безнадійною, якщо існує впевненість щодо її неповернення боржником. Тобто в такому випадку, якщо підприємство має підстави для впевненості, що заборгованість не буде погашена, воно може списати таку дебіторську заборгованість, не зважаючи на строк позовної давності. У такому разі суми такої дебіторської заборгованості включаються до складу витрат підприємства в бухгалтерському обліку. Саме таким чином відобразив у бухгалтерському обліку операцію зі списання безнадійної заборгованості позивач.

Крім того, слід звернути увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 9 ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Згідно ч. 5 вказаної норми визначено, що господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Згідно з пунктами 44.1 і 44.2 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Так, передумовою списання безнадійної дебіторської заборгованості є Наказ від 31.03.2024 року "Про списання дебіторської та кредиторської заборгованості", який було прийнято на підставі акту інвентаризації розрахунків із покупцями та постачальниками. Первинним документом на підставі якого відображено операцію зі списання дебіторської заборгованості є Бухгалтерська довідка № 1 від 31.03.2024 року. Таким чином, списання дебіторської заборгованості відображено в бухгалтерському обліку в періоді здійснення такої операції, тому абсолютно правомірним є віднесення до інших операційних витрат безнадійної дебіторської заборгованості в сумі 810 800 грн. за 2024 рік.

Щодо тверджень контролюючого органу про відсутність зазначення у податковій звітності за 2018-2024 рік про прийняте рішення про незастосування коригування фінансового результату. На це слід зазначити, що платник має право зазначити один раз про таке прийняте рішення і воно буде діяти протягом безперервної сукупності років в яких не перевищує суму, встановлену пп. 134.1.1 ПКУ.

Однак, контролюючим органом залишилось недослідженим, чи зазначалось про таке прийняте рішення позивачем в попередніх податкових деклараціях, хоча вказана обставина є визначальною для здійснення донарахувань за результатами перевірки.

Керуючись ст.ст.2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 КАС України-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Приватного підприємства "ТВОРЧА МАЙСТЕРНЯ "ЗОЛОТІ РУКИ" (шосе Григорівське, буд. 92,м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл.,61020, ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46,м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61057, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,- задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення № 6 від 21.10.2024 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення № 6 від 21.10.2024 року.

Стягнути з Головного управління Державної податкової служби в Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46,м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61057, ) на користь Приватного підприємства "ТВОРЧА МАЙСТЕРНЯ "ЗОЛОТІ РУКИ" шосе Григорівське, буд. 92,м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл.,61020, ) сплачений судовий збір в сумі 10 667,44 (десять тисяч шістсот шістдесят сім гривень сорок чотири копійки).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Сагайдак В.В.