Справа № 601/85/25
Суддя: Клим Т. П.
Дата ухвалення: 2025-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №601/85/25
Провадження № 2-а/601/28/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2025 року Кременецький районний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Клим Т.П.,

з участю секретаря судового засідання Коляди О.В.,

представника позивача Ткачук О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

У січні позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить скасувати постанову №892 від 16 грудня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, якою на останнього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 500 гривень та провадження у справі закрити.

В обґрунтування вимог вказує, що 10 грудня 2024 року, у вівторок, близько о 18 години, рухаючись на автомобілі марки ВМW X1, державний номер НОМЕР_1 , разом зі своїм братом ОСОБА_2 , автошляхом від м. Тернопіль в напрямку м. Рівне, в районі населеного пункту Шепетин Дубенського району Рівненської області, на об`єкті, що має ознаки блокпосту, був безпідставно зупинений особами у військовій формі. Під час зупинки позивач спробував з`ясувати законні підстави його зупинки. Однак на його прохання ніхто з військових та поліції не відреагував, лише вимагали пред`явити документи, що посвідчують особу та військово-обліковий документ. На що, він пред`явив свій паспорт, однак військо-облікового документу при собі не мав. Після чого, один із працівників ТЦК та СП сів до нього в автомобіль та змусив поїхати до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 , у супроводі ще одного автомобіля, пояснюючи це тим, що це робиться для того, щоб уточнити його облікові дані, оскільки в нього при собі не було військово-облікового документу.

Після деякого перебування в м. Кременець, представниками ІНФОРМАЦІЯ_1 на своєму службовому автомобілі, без його згоди, було доставлено його в приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 (за адресою: АДРЕСА_1 ), де він знаходився майже добу часу, з 21 години 10 грудня до 15 години 11 грудня 2024 року.

Після чого, представники ІНФОРМАЦІЯ_3 , близько 16 години 11 грудня 2024 року, доставили його знову до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 та вимагали, щоб він проходив на місці військово-лікарську комісію. На що, позивач повідомив, що бажає пройти військово-лікарську комісію по місцю його проживання в смт. Теофіполь Хмельницького району Хмельницької області, оскільки має проблеми зі здоров`ям, та періодично проходить лікування в КНП «Теофіпольська багатопрофільна лікарня», де знаходять всі медичні документи та історія його хвороби. Однак працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 , одразу без будь-яких пояснень було складено акт про відмову від проходження ВЛК та матеріали про адміністративне правопорушення, з якими його не було ознайомлено.

На підставі чого, 16.12.2024 тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 - підполковником ОСОБА_3 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення, про визнання позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3. ст. 210 Кодексу України та накладення штрафу у розмірі 17 500 грн.. Позивач звернувся до суду з позовом про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, оскільки вважає постанову незаконною та необґрунтованою.

Ухвалою судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 10.01.2025 відкрито провадження у вказаній адміністративній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 16.01.2025 заяву представника позивача адвоката Ткачука О.А. про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено.

24 січня 2025 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву у якому представник відповідача Семенюк А.А. зазначила, що відповідач позов не визнає, виходячи з наступного. 10 грудня 2024 року ОСОБА_1 близько 21 год. 00 хв. був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_1 , кабінет №7 за адресою: АДРЕСА_1 . Під час звіряння військово-облікових даних військовозобов`язаного позивача було направлено для встановлення ступеня придатності до військової служби, громадянину було видано направлення №3723 від 10.12.2024 для проходження військово-лікарської комісії в ІНФОРМАЦІЯ_1 , від якої громадянин відмовився, що не має всіх необхідних медичних документів бажає проходити ВЛК за місцем реєстрації, підтверджується актом відмови від проходження військово-лікарської комісії за підписом свідків.

Відповідно до підпункту 2,4 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних і резервістів, затверджених постановою КМУ №1487 від 30.12.2022 призовники і військовозобов`язані повинні прибувати за викликом районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для проходження медичного огляду, та проходити медичний огляд, та проходити медичний огляд та лікування в закладах охорони здоров`я згідно з рішенням військово-лікарської комісії.

Відповідно до абзацу 5 частини 10 статті 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби Безпеки України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходить службу у військовому резерві, зобов`язані виконувати правила військового обліку, встановленні законодавством.

Враховуючи вищевикладене ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги ст.22 ч.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», вимоги абз. 3,5 ч.10 ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», пункт 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затверджених постановою КМУ №1487 від 30.12.2022, а саме відмовився від проходження військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відповідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в У країні» вказане порушення вчинене в особливий період.

З підстав вищевикладеного наголошують на тому, що ІНФОРМАЦІЯ_5 діяв в межах наданих повноважень, не порушуючи права та законні інтереси Позивача та у спосіб визначений законодавством. Заявлені позовні вимоги до ІНФОРМАЦІЯ_1 вважають безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Дану постанову про те, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, позивачу надіслано 16.12.2024. Таким чином, був належно повідомлений про адміністративне правопорушення та про порядок оскарження постанови згідно ст.ст.287-289 КУпАП.

У судове засідання представник позивача адвокат Ткачук О.А. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, у поданому відзиві зазначив, що розгляд справи проводити у його відсутності.

Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, у зв`язку з наступним.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 251 КУпАП визначено перелік фактичних даних в справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Нормами п.п. 12-13 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154 (далі - Положення № 154) передбачено, що керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право, зокрема, розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначені статтею 235 Кодексу України, і накладати адміністративні стягнення та визначати функціональні (посадові) обов`язки підлеглого йому особового складу.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із вимогами ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, спірні відносини у даній справі склались з приводу правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію-тягне за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено на всій території України воєнний стан, який триває і по теперішній час.

З метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, Указом Президента України від 24.02.2022 №65/2022 "Про загальну мобілізацію" на всій території України оголошено проведення загальної мобілізації.

Нормами абз. 3 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.

Відповідно до п.1 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

При цьому, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з введенням на території України воєнного стану та подальшої мобілізації громадян України, серед іншого встановлено Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Пунктом 74 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16 травня 2024 року, передбачено, що резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті. Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

В судовому засіданні встановлено, що 16.12.2024 т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 підполковником ОСОБА_3 винесено постанову відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП. Згідно з якою, 10 грудня 2024 ОСОБА_1 близько 21 год, 00 хв. був доставлений працівниками Національної поліції до ІНФОРМАЦІЯ_1 , кабінет № 7 за адресою: АДРЕСА_1 . Під час звіряння військово-облікових даних на ОСОБА_1 встановлено, що 10.12.2024 приблизно о 21 год. 00 хв. відповідно до Указу Президента України № 65/2022 «Про загальну мобілізацію», згідно ч. 7, ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 22 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію та п. 79 «Порядку організації та введення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 № 14 78. уповноваженим працівником ІНФОРМАЦІЯ_1 була вручена повістка за адресою: блок-пост «Шепетин» Кременецького району Тернопільської області ОСОБА_1 про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_6 , на 11,12.2024 до 10 год. 00 хв. з метою уточнення військово-облікових даних на особливий період, що підтверджується особистим підписом громадянина ОСОБА_1 на розписці до повістки.

Для встановлення ступеня придатності до військової служби громадянину ОСОБА_1 було видано направлення №3 723 від 10.12.2024 для проходження військово-лікарської комісії в ІНФОРМАЦІЯ_4 , від якої громадянин ОСОБА_1 відмовився мотивуючи тим, що не має всіх необхідних медичних документів (заключень) бажає проходити ВЛК за місцем реєстрації. За даним фактом на громадянина ОСОБА_1 був складений АКТ про відмову в проходженні військово-лікарської комісії за підписом свідків.

Таким чином, ОСОБА_1 своїми діями (бездіяльністю порушив вимоги ст.22 ч.1 Закону України « Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», вимоги абз.3.5 ч.10 ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу, а саме відмовився від проходження військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Суд зазначає, що позивач, будучи військовозобов`язаним, відмовився від проходження медичного огляду військово-лікарською комісією з метою визначення ступеня придатності до військової служби під час мобілізації, про що був складений акт відмови від проходження ВЛК, який був зареєстрований 11.12.2024. Після чого був складений протокол №511 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП та була винесена постанова №892 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17500,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Суд звертає увагу, що абз. 12 пункту 9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року №154 встановлено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань: здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та розвідувальних органів): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).

Таким чином, посилання позивача про те, що проходити ВЛК він буде за місцем реєстрації при отриманні повістки за місцем реєстрації, не свідчать про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Крім того, суд зазначає, що відомостей відносно того, що позивач не має статусу військовозобов`язаного, чи має підстави для відстрочки від призову під час мобілізації, матеріали даної адміністративної справи не містять.

Враховуючи викладене, слід дійти висновку, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, оскільки останній будучи військовозобов`язаним відмовився від проходження медичного огляду в особливий період, тим самим позивач порушив вимоги законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Визначений цією правовою нормою обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

За ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Отже, спірну постанову прийнято відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Судом враховується, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про те, що матеріалами справи підтверджується факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, а наведені позивачем у своєму адміністративному позові обставини про відсутність вчинення адміністративного правопорушення не знайшли свого підтвердження матеріалами справи, через що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, відтак задоволенню не підлягають.

Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, витрати зі сплати судового збору належить віднести на рахунок позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 5, 9, 72, 77, 80, 90, 94 242, 245, 246, 250, 255, 271, 286, 295 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , жителя: АДРЕСА_2

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_8 , юридична адреса: АДРЕСА_3 , код НОМЕР_3 .

Головуючий: Т. П. Клим