Справа № 480/342/23
Суддя: А.І. Сидорук
Дата ухвалення: 2025-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 лютого 2025 року м. Суми Справа № 480/342/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Сидорука А.І., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України, треті особи: ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 ; про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.
1. Суть спору. Позиція сторін. Заяви сторін. Процесуальні дії суду.
1.1. Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення службового розслідуванн групового нещасного випадку, який стався зі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а саме 02.03.2022 під час виконання обов`язків військової служби; зобов`язати відповідача провести розслідування та скласти акти службового розслідування нещасного випадку за формою Нвс-5, Нвс-1, відповідно до Інструкції про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків у Державній прикордонній службі України.
1.2. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 02.03.2022 РФ здійснено ракетні обстріли території Державного ліцею-інтернату з посиленою військово-фізичною підготовкою "Кадетський корпус" імені І.Г. Харитоненка Державної прикордонної служби України. У результаті ракетного обстрілу позивач отримав вибухово-хвильову травму. Також були травмовані треті особи. Позивач намагався одразу повідомити відповідача про груповий нещасний випадок, однак, через відсутність зв`язку, не зміг цього зробити. У період з 08 квітня 2022 року по листопад 2022 року позивач перебував на лікуванні. Надалі позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив призначити службове розслідування про вказані обставини. Проте відповідач таке розслідування провів, а своє бачення ситуації виклав у листі, який направив позивачу.
1.3. Судом 14.02.2023 постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі, вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Також вказаною ухвалою залучено до участі у справі третіх осіб.
1.4. До суду 15.03.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні заявлених вимог.
1.5. Відповідач зазначає, що позивач звернувся до відповідача через 8 місяців та 15 днів з моменту, коли отримав травму. Подання ним заяви з таким часовим інтервалом унеможливлює проведення об`єктивного розслідування. Також відсутні докази того, що позивачем було отримано травму під час ракетного обстрілу території військової частини, на якій розташовано приміщення вказаного вище ліцею, а визначити, де саме відносно позивача відбувся вибух, а також, де саме перебував в цей час позивач, неможливо. Крім того, довідка про отримання позивачем травми була видана підлеглою позивачу особою. Суд звертає увагу, що не містить всіх вказаних доводів лист відповідача від 29.11.2022.
1.6. Позивачем 28.03.2023 надано до суду відповідь на відзив, у якій позивач підтримує позовні вимоги та зазначає, що протягом місяця після надходження заяви позивача про проведення службового розслідування відповідач був зобов`язаний видати наказ про проведення такого розслідування. Проте такий наказ виданий не був.
1.7. До суду 29.03.2023 від третьої особи - ОСОБА_2 , надійшло клопотання, в якому третя особа просить суд задовольнити позов. Письмових пояснень від третьої особи - ОСОБА_3 , до суду не надходило.
2. Встановлені судом фактичні обставини справи. Висновки суду та їх мотиви.
2.1. Позивач у спірний період проходив військову службу на посаді начальника Державного ліцею-інтернату з посиленою військово-фізичною підготовкою «Кадетський корпус» імені І.Г. Харитоненка Державної прикордонної служби України з навчальної роботи. Вказане не заперечується сторонами.
2.2. Під час проходження військової служби позивач звернувся до відповідача із заявою від 17.11.2022, в якій просив призначити службове розслідування, відповідно до Інструкції про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків у Державній прикордонній службі України, для з`ясування обставин отримання позивачем та третіми особами 02.03.2022 травм (а.с.59-60). Факт отримання такої заяви відповідачем визнається.
2.4. Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, оскільки питання, яке ставилось в заяві, розглянуто не було, то позивач звернувся до суду з даним позовом.
2.5. Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
2.6. Одночасно, військовому командуванню разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
2.7. Як зазначає позивач, 02.03.2022 РФ здійснено ракетний обстріл території Військової частини НОМЕР_1 та території ліцею, а саме: казарм, приміщення штабу та інших приміщень розташованих на території військової частини, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .
2.8. Позивач надає копію довідки від 02.03.2022, виданої завідуючою медичною частиною ліцею (а.с.94), а також копії журналу № 30-1 амбулаторного прийому військовослужбовців ліцею (запис № 21) (а.с.90-93), де зазначено, що у результаті ракетного обстрілу позивач отримав вибухово-хвильову травму колінних суглобів. Також згідно довідок від 02.03.2022 (а.с.95-96) вибухово-хвильову травму отримали і треті особи. Вказані обставини позивач також підтверджує журналом амбулаторного прийому військовослужбовців ліцею (запис № 19, № 20) (а.с.90-93).
2.9. З метою встановлення єдиного порядку розслідування та обліку нещасних випадків, які сталися з військовослужбовцями Держприкордонслужби, наказом МВС України від 22.03.2016 № 199, було затверджено Інструкцію про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків у Державній прикордонній службі України.
2.10. Відповідно до п. 1 розділу І Інструкції № 199 ця інструкція визначає порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, які сталися з військовослужбовцями Адміністрації Державної прикордонної служби України, її територіальних органів, органів охорони державного кордону, Морської охорони, підрозділів спеціального призначення, розвідувального органу Адміністрації Державної прикордонної служби України, навчальних закладів, науково-дослідних установ, органів та підрозділів забезпечення Державної прикордонної служби України.
2.11. Згідно з п. 3 розділу І Інструкції № 199 розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, який призвів до втрати військовослужбовцем працездатності на один день і більше, а також у разі смерті військовослужбовця.
2.12. Положеннями п. 1 розділу ІІ Інструкції № 199 визначено, що про кожний нещасний випадок потерпілий або особа, яка його виявила, чи свідок нещасного випадку повинні негайно доповісти безпосередньому керівнику або керівнику робіт і вжити заходів для надання необхідної допомоги потерпілому.
2.13. Згідно з п. 13 розділу ІІ Інструкції № 199 нещасний випадок, про який своєчасно не було повідомлено керівника органу Держприкордонслужби або внаслідок якого втрата працездатності настала не одразу, розслідується згідно з цією Інструкцією протягом місяця після надходження заяви потерпілого (незалежно від дати настання нещасного випадку).
2.14. За приписами п. 5 розділу ІІ Інструкції № 199 у разі групового нещасного випадку, випадку з тяжкими наслідками або випадку смерті військовослужбовця комісія призначається наказом Адміністрації Держприкордонслужби або її територіального органу за погодженням з Адміністрацією Держприкордонслужби, яке оформлюється наказом Адміністрації Держприкордонслужби.
2.15. Положеннями п. 6 розділу ІІ Інструкції № 199 визначено, що нещасний випадок, що стався в органі Держприкордонслужби з військовослужбовцем іншого органу Держприкордонслужби під час виконання ним службового завдання, розслідується комісією, призначеною керівником органу Держприкордонслужби, в якому стався нещасний випадок.
2.16. У разі якщо потерпілий є військовослужбовцем Адміністрації Держприкордонслужби або її територіального органу, комісія призначається наказом Адміністрації Держприкордонслужби або її територіального органу відповідно.
2.17. Згідно з п. 8 розділу ІІ Інструкції №199 встановлені обов`язки комісії.
2.18. Відповідно до п. 15 розділу ІІ Інструкції № 199 за результатами розслідування комісія зобов`язана скласти передбачені Інструкцією акти. Акти підписують голова і всі члени комісії. Підписані акти подаються на затвердження керівнику органу Держприкордонслужби, який призначив комісію. Керівник органу Держприкордонслужби, який призначив комісію, розглядає та затверджує акти.
2.19. У позовній заяві позивач зазначає, що не зміг негайно повідомити відповідача про груповий нещасний випадок, який стався 02.03.2022, у зв`язку з відсутністю зв`язку та оскільки у періоди з 08 квітня 2022 року по листопад 2022 року він перебував на лікуванні, про що надано відповідні виписки закладів охорони здоров`я (а.с. 115-128).
2.20. Потім позивач звернувся до відповідача із заявою від 17.11.2022, в якій просив призначити службове розслідування відповідно до Інструкції № 199, про обставини отримання травм 02.03.2022 ним та іншими військовослужбовцями.
2.21. Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
2.22. Суд здійснює перевірку юридичної та фактичної обґрунтованості мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу оскаржених рішень крізь призму положень частини другої статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
2.23. Суб`єкт владних повноважень повинен оцінити усі факти та обставини, що мають значення. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: взяти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення. Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.
2.24. На переконання суду, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Тако повинен уникати і залишення питань взагалі без вирішення. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи.
2.25. Прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії. Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.
2.26. Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності є підставою для задоволення позову.
2.27. Як вже зазначалось, відповідач, листом від 29.11.2022, повідомив позивача, що відповідно до Інструкції, розслідування нещасного випадку проводиться у разі втрати військовослужбовцем працездатності на один день і більше, втім документи, які б підтверджували втрату працездатності позивачем, а також третіми особами, відсутні.
2.28. Першочерговим питанням у даному спорі є те, чи розглянув відповідач заяву позивача та чи прийняв він відповідні обґрунтовані рішення. Відповідаючи на вказане питання, то суд зазначає, що позивач не розглянув взагалі заяву позивача про проведення службового розслідування. Вказаний лист не є доказом, що підтверджує належний розгляд ініційованого позивачем питання.
2.29. Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
2.30. Суд акцентує увагу на тому, що відповідач, станом на момент розгляду справи (20.02.2025), не виконав свого процесуального обов`язку та не надав до суду жодного доказу, який би підтвердив факт розгляду заяви позивача або проведення такого розслідування. Також відповідачем не заперечується, що саме він є належним органом, який повинен розглянути таку заяву позивача. Тому суд виходить з того, що заява не розглянута, а розслідування не проведено.
2.31. Отже, відповідач фактично повідомив позивача листом про відсутність документів, які б підтверджували втрату працездатності позивачем, а також третіми особами, на один день і більше. Як вже зазначлось, відповідач не стверджує, що не є належним суб`єктом, який повинен розглядати таке питання. Також до суду не надано наказу про призначення розслідування. Лист відповідача не містить частини з висновком. В ньому не висловлена відмова, в категоричній формі, в проведенні відповідного розслідування. В ньому не зазначено нормативно-правових актів, а є лише цитування Інструкції. Позивачу не роз`яснено право на оскарження такої відповіді, не зазначено алгоритму подальших дій. Не витребувано відповідних доказів у позивача або не перевірено самостійно вказаних позивачем факти. Зазначено лише, що стосовно травм інших працівників, про яких зазначено в листі, розслідування повинно проводитись саме комісією ліцею.
2.32. Тобто, відповідач фактично не розглянув заяву позивача від 17.11.2022 про призначення службового розслідування, а вказана відповідь лише поставила позивача у ситуацію невизначеності, що призвело до порушення прав позивача на розгляд вказаної заяви.
2.33. Отже, суд дійшов висновку, що вказана бездіяльність відповідача є протиправною, оскільки не відповідає критеріям, встановленим в ст. 2 КАС України, в тому числі, саме обгрунтованості (мотивованості), добросовісності, розумності, пропорційності.
2.34. Таким чином, суд, з урахуванням положень ч. 2 ст. 9 КАС України, а також з урахуванням принципу верховенства права та для ефективного захисту прав позивача, виходить за межі позовних вимог та визнає протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду заяви позивача від 17.11.2022 про призначення службового розслідування та зобов`язує відповідача розглянути вказану заяву.
2.35. Водночас суд зазначає, що вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення службового розслідування та зобов`язання відповідача провести службове розслідування групового нещасного випадку є передчасними та не підлягають задоволенню, оскільки відповідач повинен розглянути по суті заяву позивача від 17.11.2022 та прийняття наказ про проведення службового розслідування на підставі цієї заяви або відмови у прийнятті такого наказу, навівши обгрунтовані мотиви. Зобов`язання провести розслідування може мати місце лише у випадку, якщо судом було б встановлено, що є відмова стосовно такого проведення і така відмова є необґрунтованою. Тому захист порушених прав позивача за вказаним предметом спору потребує зобов`язання відповідача саме розглянути заяву позивача.
2.36. Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
2.37. Суд наголошує, що межі покладеного на відповідача обов`язку не охоплюють зобов`язання відповідача прийняти позитивне для позивача рішення. Обсяг обов`язків, які виникли у відповідача на виконання судового рішення включає: 1) розгляд заяви позивача; 2) прийняття рішення в порядку і спосіб, передбачені чинним законодавством.
3. Судові витрати.
3.1. Ухвалою суду від 14.02.2023 позивача було звільнено від сплати судового збору, на підставі норми п.12. ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір". Вказана норма передбачає, що військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.
3.2. В ухвалі зазначено про те, що позивачем було надано службове посвідчення позивача. В посвідченні було зазначено, що воно дійсне до 19.03.2024. Позивач надав до суду наказ від 20.01.2023 № 26-0с, в якому зазначено, що останньою датою проходження військової служби вважати 20.01.2023. З позовом позивач звернувся до суду 16.01.2023, тобто до вказаної дати.
3.3. Враховуючи те, що на час звернення до суду позивач був звільнений від сплати судового збору, а саме на підставі норми п. 12 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір", то розподіл судових витрат судом не здійснюється. Про інші судові витрати сторонами не заявлено.
Керуючись ст.ст. 90, 143, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд
1. Позов ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України, треті особи: ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 ; про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
2. Визнати протиправною бездіяльність Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 17.11.2022 про призначення службового розслідування.
4. У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України відмовити.
5. Не здійснювати розподіл судових витрат, в зв`язку з їх відсутністю.
6. Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
7. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення складено та підписано суддею 20.02.2025.

Суддя А.І. Сидорук