Справа № 401/176/25
Суддя: Волошина Н. Л.
Дата ухвалення: 2025-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 401/176/25
Провадження № 2-а/401/14/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Волошиної Н.Л., за участю секретаря судового засідання Яцини А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Світловодську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, третя особа: Сержант поліції, поліцейський 2 взводу 1 роти 3 батальйону, полк-1 УПП в м. Києві Хижній Артем Васильович,

ВСТАНОВИВ:

21 січня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та просить ухвалити рішення, яким скасувати постанову від 17 січня 2025 року серії ЕНА № 3879106 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та застосування стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 190 грн, закрити справу про адміністративне правопорушення та стягнути понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 17 січня 2025 року він керував транспортним засобом LAND ROVER RANGE ROVER, державний номерний знак НОМЕР_1 , та був зупинений працівником поліції, який повідомив, що в порушення п. 2.9. «в» ПДР на державні номери транспортного засобу нанесено світло відбиваюче покриття, що унеможливлює його ідентифікацію в темну пору доби, за що ч. 1 ст. 121-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, за що на нього було накладено адміністративне стягнення у виді шрафу в розмірі 1 190 грн. Вважає, що винесена постанова серії ЕНА № 3879106 є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки жодним доказами не підтверджується наявність на номерному знаку світло відбивної стрічки, та те, що вона перешкоджала ідентифікації номеру автомобіля. (а.с. 2-10)

Ухвалою судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду судом, відкрито провадження у адміністративній справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. (а.с. 27-28)

11 лютого 2025 року від представника відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Нестерович А.С. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 посилаючись на те, що оскаржувана постанова винесена правомірно, твердження позивача є хибними, позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, оскільки 17 січня 2025 року, патрулюючи Голосіївський район міста Києва, інспектор помітив транспортний засіб LAND ROVER RANGE ROVER (державний номерний знак НОМЕР_1 ), на номерний знак якого нанесено прозору світловідбиваючу плівку, що перешкоджає або ускладнює його ідентифікацію в темну пору доби. Враховуючи дану обставину, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» інспектором було прийняте рішення зупинити транспортний засіб. Після зупинки інспектор підійшов до водія, належним чином представився, назвав причину зупинки та ознайомив водія з адміністративним порушенням. Зазначила, що нанесена плівка на числові символи номерного знаку перешкоджає його ідентифікації у темну пору доби, оскільки відбиває світло, через що символи стають нечитабельними. Крім того, пасажир, якого покликав Позивач, не підтвердила слів Позивача, що символи номерного знаку на фото зі спалахом добре читаються та спочатку назвала числові символи 551. Також зазначила, що починаючи з 05 хв. 30 сек. відеозапису інспектор відступив в іншу сторону, тим самим змінив кут відеофіксації номерного знаку, через що символи стали не розбірливими, а отже це доводить, що на номерний знак нанесено прозору світловідбиваючу плівку, яка не дає можливості зафіксувати всі символи. (а.с. 37-42)

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу без його участі. (а.с. 34-36)

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, її неявка не є перешкодою розгляду справи по суті. (а.с. 30)

Третя особа на стороні відповідача Сержант поліції, поліцейський 2 взводу 1 роти 3 батальйону, полк-1 УПП в м. Києві Хижній Артем Васильович про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяв, пояснень, заперечень щодо позовних вимог до суду не подав. (а.с. 48)

Вивчивши наявні у справі докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-XII, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Згідно підпункту «в» пункту 2.9. ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

У відповідності до ч. 1 ст. 121-3 КУпАП керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За визначенням, наведеним у ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що порушення ПДР, за що передбачена відповідальність Кодексом про адміністративні правопорушення України, має підтверджуватися відповідними доказами, вичерпний перелік яких наведений у статті 251 Кодексу. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284 КУпАП. В ньому повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказати мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Згідно з ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

За приписами ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Частиною третьою ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно, розсудливо з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За ч.ч. 1-3 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

При вирішенні спору по суті суд враховує таке.

Судом встановлено, що 17 січня 2025 року сержант поліції, поліцейський 2 взводу 1 роти 3 батальйону, полк-1 УПП в м. Києві Хижній А.В. виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 1 190 грн 00 к.

Зі змісту оскаржуваної постанови серії ЕНА № 3879106 від 17 січня 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 17 січня 2025 року о 17 год. 49 хв. в м. Київ по проспекту Науки, 45 керував транспортним засобом з нанесеним на державні номерні знаки світло відбиваючим покриттям, що унеможливлює його ідентифікацію в темну пору доби, чим порушив п. 2.9. «в» ПДР України керування водієм транспортного засобу з номерним знаком, закритим іншими предметами чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів. У п. 7 постанови зазначено , що до постанови додається «475614».(а.с. 12-15)

На підтвердження вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, представником відповідача надано до матеріалів справи файл з відеозаписом з бодікамери, знятий на персональну нагрудну відеокамеру (ІD реєстратора 475614), на якому відображено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, та фото, на якому відображено номерний знак автомобіля позивача.

Дослідивши в ході судового розгляду представлений представником відповідача відеофайл з нагрудної камери поліцейського № ІD реєстратора 475614 , суд встановив, що даним відео не підтверджується наявність на номерному знаку автомобіля , яким керував позивач, будь яких предметів, в тому числі прозорих світло відбиваючих , які б унеможливлювали його ідентифікацію. Напроти, під час спілкування поліцейського з водієм задній номерний знак автомобіля позивача знаходився в полі зору бодікамери, був освітлений фарами та проблисковими маячками службового автомобіля поліцейських, при цьому видимість як числових , так і літерних символів номерного знаку була належна.

З даного відео вбачається, що наявність світло відбиваючого покриття на номерному знаку інспектор обґрунтовував водієві, демонструючи фото, зроблене на власний мобільний телефон, при цьому позивач заперечував можливість врахування такого фото як доказу, ставлячи під сумнів якість фотокамери телефону поліцейського та демонструючи фото номерного знаку з власного телефону, на якому, як зазначав позивач, номерний знак зображений належно. Проте поліцейський не прийняв до уваги доводи водія, пославшись на те, що фото з його власного телефону достатньо для прийняття ним рішення про притягнення водія до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Після перегляду вищезазначеного відео файлу суд констатує, що державний номерний знак НОМЕР_1 транспортного засобу LAND ROVER RANGE ROVER, проглядається чітко, комбінація літер та цифр , колір, розміщення тощо, не змінені.

Таким чином, суд вважає, що наданий відповідачем відеозапис, знятий на персональну нагрудну бодікамеру, не доводить факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Щодо наданого представником відповідача на підтвердження вчинення позивачем правопорушення фото файлу _2025-02-11_14-24-47.jpg, про походження якого не зазначено, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, доступ до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, порядок зберігання, видачу та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів, регулює Інструкція із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України №1026 від 18.12.2018 року.

Відповідно до п. 2 розд. І Інструкції застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення; 2) охорони громадської безпеки та власності; 3) забезпечення безпеки осіб; 4) забезпечення публічної безпеки і порядку.

Пунктами 4-6 розд. ІІ Інструкції встановлено, що під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.

Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Під час здійснення повноважень поліцейський забезпечує збереження та належні умови експлуатації виданого йому портативного відеореєстратора та не допускає його розряджання.

Згідно з п.п. 1, 2 розд. ІІІ Інструкції відеореєстратор може бути встановлений усередині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія.

Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Також, Інструкцією передбачено порядок застосування поліцейськими таких технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, а саме: автомобільних систем (розділ IV); стаціонарних систем (розділ V); засобів фото- та відеозапису на БпЛА (розділ VI).

Суд вважає, що наданий представником відповідача фото файл з невідомого пристрою, на якому цифрові значення номерного знаку зображені світлішим кольором, ніж літери ( з огляду на переглянуте відео можна припустити, що це фото з власного телефону поліцейського) , не може бути належним доказом у справі, оскільки його походження не відповідає вимогам Інструкції, яка містить чіткий перелік пристроїв, за допомогою яких поліції надано право проводити фото / відео фіксацію.

Будь-яких інших доказів вчинення позивачем даного адміністративного правопорушення відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого відповідно до процесуального законодавства покладено обов`язок доведення правомірності своїх рішень та дій, суду не надано.

Посилання представника відповідача, що на 05 хв. 30 сек. відео інспектор відступив в іншу сторону , тим самим змінив кут відеофіксації номерного знаку, через що символи номерного знаку стали нерозбірливими, не знайшли свого підтвердження в ході перегляду цього відео судом.

Посилання представника відповідача як на доказ на слова невстановленої особи ( пасажирки автомобіля), яка на відеозаписі називала номерний знак та спочатку обмовилась у його правильності, а потім назвала вірний номер, взагалі виходить за межі ст. 251 КУпАП.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Відповідач належними, допустими та достатніми доказами не підтвердив суду правомірність свого рішення. Напроти, судом в ході судового розгляду достовірно встановлено, що номерний знак автомобіля позивача в темну пору доби при освітленні його фарами та мигаючими проблисковими маячками службового автомобіля не змінювався та ідентифікувався належним чином, нанесення на нього світловідбиваючого покриття не знайшло свого підтвердження.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї (п. 1 ст. 32), неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів (п. 45 рішення у справі «Бочаров проти України» від 17 червня 2011 року; п. 75 рішення у справі «Огороднік проти України» від 05 травня 2015 року; п. 52 рішення у справі «Єрохіна проти України» від 15 лютого 2013 року).

Відповідно до ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи трактуються на її користь.

Суд звертає увагу на те, що відповідач, заперечуючи проти позову, не довів належними доказами факт вчинення позивачем зазначеного в оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення, відтак і підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності відсутні, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що відповідачем не доведено наявності у діях позивача події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача підлягає закриттю.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд, враховуючи приписи ст. 139 КАС України, зазначає, що з відповідача мають бути стягнуті на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді сплаченого судового збору при поданні позову до суду в сумі 605 грн 60 к.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 139, 242-246, 271, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3879106 від 17 січня 2025 року, якою на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 1 190 грн 00 к.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 к.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення .

Позивач : ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Відповідач : Департамент патрульної поліції Національної поліції України, код ЄДРПОУ 40108646, юридична адреса: вул. Федора Ернста, буд. 3, м. Київ;

Третя особа на стороні відповідача : ОСОБА_2 , сержант поліції, поліцейський 2 взводу 1 роти 3 батальйону, полк-1 УПП в м. Києві, адреса місця роботи: вул. Святослава Хороброго, буд. 9, м. Київ.

Суддя Світловодського міськрайонного суду

Кіровоградської області Н.Л. Волошина