Справа № 320/3266/23
Суддя: Діска А.Б.
Дата ухвалення: 2025-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2025 року № 320/3266/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої Діски А. Б., розглянувши в спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду в місті Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача про відмову позивачу у зарахуванні до стажу роботи на посаді судді половини строку навчання у вищому юридичному закладі та стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення позивача на посаду судді, та відповідно відмову в перерахунку позивачу як судді у відставці щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки від 7 жовтня 2021 року №158, виданої ТУ ДСА України в Київській області

- зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку судді, половину строку навчання за денною формою навчання на юридичному факультеті Київського ордена Леніна державного університету імені Т.Г. Шевченка, що складає 2 роки 4 місяці 23 дні; стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення позивача на посаду судді, 3 роки 0 місяців 0 днів, за період роботи з 22 грудня 1997 р. по 14 вересня 1999 р. та з 15 вересня 1999 р. по 31 грудня 2000 р. та здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90 відсотків суддівської винагороди, визначеної в довідці від 07.10.2021 №158, виданої ТУ ДСА України в Київській області, в якій зазначена суддівська винагорода в розмірі 113508 грн., починаючи з 28 вересня 2021 року без обмеження граничним розміром, з урахуванням фактично проведених виплат;

- зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити на користь позивача щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 62 відсотки суддівської винагороди, визначеної в довідці від 7 жовтня 2021 року №158, виданої ТУ ДСА України в Київській області, в якій зазначена суддівська винагорода в розмірі 113508 грн., починаючи з 28 вересня 2021 року без обмеження граничним розміром, з урахуванням фактично проведених виплат.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідачем протиправно не зараховано до спеціального стажу половину строку навчання за денною формою навчання на юридичному факультеті Київського ордена Леніна державного університету імені Т.Г. Шевченка, що складає 2 роки 4 місяці 23 дні; стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення позивача на посаду судді, 3 роки 0 місяців 0 днів, за період роботи з 22 грудня 1997 р. по 14 вересня 1999 р. та з 15 вересня 1999 р. по 31 грудня 2000 р., що вплинуло на відсотковий розмір довічного грошового утримання судді у відставці, який без врахування означених періодів становить 50% суддівської винагороди замість 90%.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2023 року (суддя Журавель В.О.), відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог, виходячи з того, що періоди роботи позивача зараховані у відповідності до вимог статті 137 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У зв`язку зі звільненням судді, в провадженні якого перебувала справа №320/3266/23, остання передана на повторний автоматизований розподіл між суддями, за результатами якого для розгляду справи визначено суддю Діску А.Б.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду справу №320/3266/23 прийнято до свого провадження суддею Діскою А.Б. та вирішено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Указом Президента України про призначення суддів від 15.01.2001 №12/2001 ОСОБА_1 було призначено на посаду судді Згурівського районного суду Київської області. Постановою Верховної Ради України «Про обрання суддів» від 22 грудня 2005 року №2381-IV обрано безстроково на посаду судді місцевого Згурівського районного суду Київської області.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 14.09.2021 за №1979/0/15-21 позивача було звільнено з посади судді Згурівського районного суду Київської області у відставку.

Наказом Згурівського районного суду Київської області від 24.09.2021 №7 г (о) позивача відраховано зі штату Згурівського районного суду Київської області з 27.09.2021 з посади судді.

Відповідно до розрахунку від 24.09.2021 №20/21 (а.с. 22), наданого Згурівським районним судом Київської області, стаж судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання позивачки складає 26 років 20 днів, з яких:

- 02 роки 04 місяці 23 дні - навчання в Київському ордена Леніна державному університеті ім. Т.Г. Шевченка;

- 03 роки - Управління праці соціального захисту населення Згурівської районної державної адміністрації Київської області, завідуюча управлінням;

- 20 років 07 місяців 27 днів -суддя Згурівського районного суду Київської області;

Разом: 26 років 20 днів.

Аналогічні періоди роботи позивачки, які дають право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання зазначено також у рішення Вищої ради правосуддя від 14.09.2021 за №1979/0/15-21 про звільнення ОСОБА_1 у відставку.

29 жовтня 2021 року позивач звернулася до ГУ Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та зарахування до стажу роботи на посаді судді половини строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі та стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право на призначення на посаду судді, з дня призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці довічно

Листом відповідача на заяву представника позивачки повідомлено, що її стаж роботи на посаді судді складає 20 років 07 місяців 27 днів. Розмір довічного грошового утримання розрахований наступним чином: 50% (а.с. 25).

До стажу роботи на посаді судді зараховано роботу на посадах, визначених статтею 137 Закону №1402. Врахування навчання та періоду роботи в Управлінні праці соціального захисту населення Згурівської районної державної адміністрації Київської області, при обчисленні зазначеного збільшення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці не передбачено.

Не погоджуючись із вказаними висновками, позивач звернулася до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Положеннями статті 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно з ч. 1 ст. 126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Судом встановлено, що на час виходу у відставку та призначення позивачці щомісячного довічного грошового утримання був чинним Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ (далі по тексту - Закон України № 1402-VІІІ).

Відповідно до ч. 1 ст. 137 Закону України № 1402 VІІІ до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

- судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

- члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

- судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Разом з тим, частиною 2 цієї статті прямо передбачено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Виходячи з того, що позивачку на посаду судді обрано 01.02.2001, то для визначення такого обов`язкового стажу застосовується Закон України від 15 грудня 1992 року №2862-ХІІ «Про статус суддів» у відповідній редакції.

Частиною 3 статті 127 Конституції України (станом на час обрання позивачки на посаду судді) було визначено, що на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи у галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.

Відповідно до записів у трудовій книжці, виданої на ім`я позивачки з 04.11.1986 по 31.01.2001 вона працювала в органах соціального захисту населення (а.с. 35-37). В подальшому 01.02.2001 призначена на посаду судді Згурівського районного суду Київської області (а.с. 37-38).

Отже, до загального стажу роботи позивача, який дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання належить враховувати, крім роботи на посаді судді, також три роки роботи у галузі права, який вимагався законом, як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.05.2019 у справі № 9901/805/18, погодившись з висновками колегії суддів Касаційного адміністративного суду, вказала, що частину 2 статті 137 Закону України № 1402-VІІІ (в редакції, яка діє з 05 серпня 2018 року) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагається законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, оскільки вказана норма закону призвела до покращення правового становища суддів, надавши можливість зараховувати до стажу роботи на посаді судді їхній стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду.

Абзацом 4 пункту 34 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 1402-VІІІ передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення.

Відповідач, до стажу роботи позивача, що дає право на одержання щомісячного грошового утримання, не зарахував половину строку навчання у вищому навчальному закладі, що складає 02 роки 04 місяці 23 днів.

Згідно абзацу 2 ч. 4 статті 43 Закону України "Про статус суддів" №2862-ХІІ від 15.12.1992 до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно з абзацом другим пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Указом Президента України № 584/95 від 10.07.1995 року "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів", який у статті 1 (стаття втратила чинність з 20 березня 2008 року), передбачав, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

За змістом правової позиції Верховного Суду, що викладена у постанові від 07.11.2019 у справі № 727/4435/17, невключення до стажу роботи на посаді судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та врахування для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним.

Як підтверджується матеріалами справи позивачка з 01.02.2001 по 14.09.2021 працювала на посаді судді Згурівського районного суду Київської області, тобто стаж роботи на посаді судді становить більше 10 років.

Період навчання ОСОБА_1 в Київському ордена Леніна державному університеті імені Т.Г.Шевченка з 01.09.1977 по 17.06.1982 підтверджується записами у розрахунку стажу судді, який дає право на відставку (а.с. 22).

Отже, позивачка має право на зарахування їй до стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку і який враховується при обчисленні довічного утримання судді у відставці, роботу в органах соціального захисту населення, що мало місце після закінчення інституту і передувало обранню на посаду судді, у якості обов`язкового юридичного стажу не менше трьох років, а також половини періоду навчання в Київському ордена Леніна державному університеті імені Т.Г.Шевченка.

Відтак, з урахуванням правових висновків Верховного Суду, встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, обираючи належний та достатній спосіб захисту прав позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії відповідача щодо незарахування при призначенні довічного грошового утримання судді у відставці 02 років 04 місяців 23 днів навчання в Київському ордена Леніна державному університеті імені Т.Г.Шевченка, та 3 років роботи в органах соціального захисту населення, який вимагався законом для призначення на посаду судді станом на дату її призначення та зобов`язати зарахувати вказані періоди до стажу роботи на посаді судді.

Враховуючи вищевикладене, задоволенню підлягає і похідна позовна вимога щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді, виходячи з розрахунку 62% суддівської винагороди судді, починаючи з 29 жовтня 2021 року, та виплатити різницю між виплаченим щомісячним довічним грошовим утриманням судді у розмірі 52% суддівської винагороди судді та перерахованим у розмірі 62% суддівської винагороди судді.

В той же час, вимога зобов`язати здійснити перерахунок та виплату пенсії у розмірі 90% сум грошового забезпечення задоволенню не підлягає, оскільки у позивачки відсутні необхідній стаж на посаді роботи судді, для здійснення обрахунку відсоткового значення у розмірі 90%, як це встановлено раніше у даному рішенні. Також, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині здійснення виплати пенсії без обмеження, оскільки з наявних в матеріалах справи доказів не вбачається, що до пенсії позивача застосовувались такі обмеження, а тому такі позовні вимоги є передчасними.

Тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Водночас, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси (ч. 1 ст. 5 КАС України).

Право на захист - це самостійне субєктивне право, яке зявляється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оскарження останнього.

З аналізу викладеного вбачається, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

У зв`язку із викладеним, у порядку адміністративного судочинства підлягають захисту лише порушені права. Суд позбавлений можливості задовольняти вимоги на майбутнє.

Суд зазначає, що вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача провести перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці без обмеження максимальним розміром є передчасними, оскільки станом на час виникнення спірних правовідносин розмір спору щодо обмеження максимальним розміром між сторонами немає.

Враховуючи положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму судового збору в розмірі 992,40 грн., який був сплачений позивачем при подачі позову за квитанцією від 07.02.2022 (а.с. 33).

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (07500, Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, 10, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо незарахування при призначенні довічного грошового утримання судді у відставці 02 років 04 місяців 23 днів навчання в Київському ордена Леніна державному університеті імені Т.Г.Шевченка, та 3 років роботи в органах соціального захисту населення, який вимагався законом для призначення на посаду судді.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області провести перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 62 відсотків суддівської винагороди, визначеної в довідці від 07.10.2021 №158, виданої ТУ ДСА України в Київській області, починаючи з 28 вересня 2021 року, з урахуванням фактично виплачених сум, зарахувавши до стажу роботи на посаді судді половину строку навчання за денною формою навчання на юридичному факультеті Київського ордена Леніна державного університету імені Т.Г. Шевченка, що складає 2 роки 4 місяці 23 дні та стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення позивача на посаду судді, 3 роки 0 місяців 0 днів, за період роботи з 22.12.1997 по 14.09.1999 та з 15.09.1999 по 31.12.2000.

В іншій частині адміністративного позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору в сумі 992,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (07500, Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, 10, ).

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Діска А.Б.