Справа № 200/595/25
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2025-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2025 року Справа№200/595/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного (письмового) провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області

Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 21 січня 2025 року № 29 про відмову в призначенні пенсії за віком;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу, згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 11.06.1981 року періоди роботи з 08.06.1981 року по 23.09.1981 рік, з 22.11.1982 року по 24.01.1983 рік відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити нарахування та виплату пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 14 січня 2025 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 14.01.2025 року звернулася до територіальних органів ПФУ з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 21 січня 2025 року № 29 позивачу відмовлено в призначені пенсії за віком з підстав відсутності необхідного страхового стажу 31 років.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 11.06.1981 року з 08.06.1981 по 23.09.1981, оскільки неможливо визначити дату зарахування та дату звільнення з роботи та період роботи з 22.11.1982 по 24.01.1983, оскільки не зазначено номер наказу при звільненні, що є порушенням вимог Інструкції ведення трудових книжок працівників.

Зазначає що в період з 23.08.1988 по 22.08. 1991 знаходилась у відпустці по догляду за дитиною відповідно до свідоцтва про народження від 10 жовтня 1988 року, актовий запис № 145.

У зв`язку з повномасштабним вторгненням (позивач проживала на лінії розмежування бойових дій) було пошкоджено титульну сторінку трудової книжки НОМЕР_1 від 11.06.1981 року.

Рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 21.11.2024 року у справі №220/1519/24, яке набрало законної сили 24.12.2024 року встановлено факт належності трудової книжки НОМЕР_1 від 11.06.1981 року ОСОБА_2 .

Однак позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком через недостатність страхового стажу.

Позивач вважає таке рішення відповідача 1 протиправним, оскільки страховий стаж відповідно до записів у трудовій книжці НОМЕР_1 від 11.06.1981 року згідно з її підрахунком складає 31 рік 7 місяців 4 дні, а також вона не може нести відповідальність за неточності при заповненні трудової книжки.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідачем 1 надано письмовий відзив від 20.02.2025 року. В обґрунтування незгоди з позовними вимогами зазначає, що позивач 14.01.2025 року звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За результатами розгляду заяви Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області прийняло рішення від 21 січня 2025 року № 29 про відмову у призначенні пенсії за віком.

Вважає відмову обґрунтованою, такою, яка відповідає нормам чинного законодавства з огляду на наступне.

Згідно з доданими документами до страхового стажу, згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 11.06.1981, не зараховано період роботи з 08.06.1981 по 23.09.1981, оскільки не можливо визначити дату зарахування та дату звільнення з роботи; період роботи з 22.11.1982 по 24.01.1983, оскільки не зазначено номер наказу при звільненні, що є порушенням вимог Інструкції ведення трудових книжок працівників.

Відповідно до ст. 48 КЗпП України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.

До заяви про призначення пенсії позивачем надано трудову книжку НОМЕР_2 дата заповнення 11.06.1981 рік, згідно з записами (5-6) позивач з:

- 22.11.1982 роки по 24.01.1983 працювала в ОСОБА_3 , однак в графі № 4 трудової книжки відсутній номер наказу на звільнення, вказано «№ от 24.01.1983».

Вказує про порушення Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення від 29.07.1993 № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110 при заповненні трудової книжки позивача.

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 31 року.

Враховуючи вищенаведене, прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через відсутність необхідного страхового стажу 31 рік.

З зазначених причин відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідачем 2 також надано письмовий відзив від 07.02.2025 року. В обґрунтування незгоди з позовними вимогами зазначає, що позивач 14.01.2025 подала заяву на призначення пенсії відповідно до статті 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

За принципом екстериторіальності, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.03.2021 № 339/35961, вказану заяву було відпрацьовано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637). Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За результатом розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком від 14.01.2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області не було зараховано періоди роботи з 08.06.1981 по 23.09.1981 згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 11.06.1981, оскільки не можливо визначити дату зарахування та дату звільнення з роботи та період роботи з 22.11.1982 по 24.01.1983, оскільки не зазначено номер наказу при звільненні.

Враховуючи наведене Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області було відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через відсутність необхідного страхового стажу 31 рік.

Наголошує, що Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не приймало участі в розгляді звернення позивача щодо призначення пенсії та нами не приймалось жодного рішення з вказаного питання.

В той же час, відповідно до положень чинного законодавства, повноваження щодо прийняття рішення по спірному питанню було покладено на Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Таким чином, вимоги позивача щодо зобов`язання саме Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити призначення нарахування та виплати пенсії за віком не відповідає вимогам чинного законодавства.

Таким чином, вважає, що заявлені позивачем вимоги є безпідставними.

Відповідно до положень статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України даний предмет спору віднесено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача у відповідності до норм законодавства повідомлено про наявність позову.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є громадянкою України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_3 . Згідно паспортних даних позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що позивач 14.01.2021 року звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 21 січня 2025 року № 29 позивачу відмовлено в призначені пенсії за віком з підстав відсутності необхідного страхового стажу 31 років.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області до страхового стажу позивача відповідно до її трудової книжки НОМЕР_1 від 11.06.1981року не зараховано період роботи з 08.06.1981 по 23.09.1981, оскільки не можливо визначити дату зарахування та дату звільнення з роботи та період роботи з 22.11.1982 по 24.01.1983, оскільки не зазначено номер наказу при звільненні, що є порушенням вимог Інструкції ведення трудових книжок працівників.

В спірному рішенні зазначено, що страховий стаж заявниці становить 26 років 07 місяців 08 днів.

З зазначених підстав позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком через недостатність страхового стажу, тому позивач була вимушена звернутися до суду.

Рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 21.11.2024 року у справі №220/1519/24, яке набрало законної сили 24.12.2024 року встановлено факт належності трудової книжки НОМЕР_1 від 11.06.1981 року ОСОБА_2 .

Перевіряючи правомірність дій відповідача щодо неврахування до страхового стажу при призначені пенсії за віком позивачу періодів роботи згідно її трудової книжки з підстав неточності при її заповненні, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV регулюються відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Статтею 113 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Відповідно до ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років, зокрема в період з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року не менше 31 рік.

Право на призначення пенсії обґрунтовується також Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Абзацом 4 статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що у випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачені інші правила призначення пенсії, ніж ті, які містяться в цьому законі, то застосовуються правила за цими договорами (угодами).

Згідно зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У такій довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Суд зазначає, що вищевказаний Порядок, як вбачається з його назви та змісту, поширюється саме на випадки відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Відповідно до п. 1 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Спору між сторонами стосовно відсутності записів у трудовій книжці немає.

Територіальним органом ПФУ не враховано трудовий стаж з підстав неточності при заповненні трудової книжки, зокрема: періоду роботи з 08.06.1981 по 23.09.1981, оскільки не можливо визначити дату зарахування та дату звільнення з роботи та періоду роботи з 22.11.1982 по 24.01.1983, оскільки не зазначено номер наказу при звільненні, що є порушенням вимог Інструкції ведення трудових книжок працівників.

Наказом Міністерства праці України за №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція).

Згідно з пунктом 1.1 Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 2.11 Інструкції передбачено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Відповідно до п. 2.12 Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

За приписами п. 2.4 Інструкції усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Таким чином, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення трудової книжки з вини підприємства-роботодавця.

Крім того, суд зауважує, що певні недоліки чи неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства-роботодавця не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Верховний Суд у постановах від 28.02.2018 року у справі №428/7863/17, від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 року у справі №423/1881/17, від 29.03.2019 року у справі №548/2056/16-а неодноразово висловлював позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Частиною третьою статті 44 Закону № 1058-ІV передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

З зазначених підстав суд дійшов висновку про неправомірність не зарахування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області до страхового стажу позивача періодів роботи, зазначених в її трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 11.06.1981 року, тому спірне рішення відповідача 1 від 21 січня 2025 року № 29 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком є протиправним в частині неврахування спірних періодів роботи і тому підлягає скасуванню.

Після скасування спірного рішення відповідач 1 має повторно розглянути заяву позивача з дати первинного звернення і прийняти рішення з урахуванням правової позиції суду, наведеної в мотивувальній частині даного рішення суду.

Стосовно вимог призначити пенсію суд зазначає, що дана вимога не підлягає задоволенню, оскільки в рішенні від 21 січня 2025 року № 29 зазначено, що страховий стаж заявниці становить 26 років 07 місяців 08 днів без урахування спірних періодів.

Позивач просить зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 08.06.1981 року по 23.09.1981 рік, з 22.11.1982 року по 24.01.1983 рік, тобто 3 місяці 16 днів та 2 місяці 3 дні, усього: 5 місяців 19 днів, не прийнятих відповідачем 1.

Отже, усього страховий стаж позивача з урахування неприйнятих позивачем періодів становить 27 років 27 днів, що менше, ніж передбачено Законом № 1058 необхідного стажу 31 рік.

З розрахунку стажу представника позивача, доданого до позову вбачається, що він врахував до страхового стажу також період народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_1 22.08. 1991, проте надане позивачем свідоцтво про народження дитини не є належним доказом знаходження позивача у відпустці по догляду за дитиною до трьох років.

Крім того, згідно записів у трудовій книжці № 13-14 позивач з 10.10.1986 року по 25.05.1990 працювала бухгалтером централізованої бухгалтерії міської лікарні.

Згідно записів № 15-16 з 15.05.1990 року по 25.06.1996 року позивач працювала продавцем Сільпо.

Вказаний вище стаж з 10.10.1986 року по 25.06.1996 року зарахований пенсійним органом до страхового стажу позивача, тому немає жодних правових підстав враховувати до страхового стажу позивача ще й вказаний у розрахунку період народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_1 - 22.08. 1991.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і не у спосіб, визначений позивачем, оскільки заява позивача про призначення пенсії розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області, спірне рішення прийнято також цим управлінням, тому заяву позивача після скасування рішення має розглянути саме Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Відповідно до вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За вимогами ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З огляду на викладене, на підставі положень Конституції України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року, ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; фактична адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33028, м. Рівне, вул. Борисенка Олександра, буд. 7, ) (відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, ) (відповідач-2) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 21 січня 2025 року № 29 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.01.2025 року, зарахувавши до її страхового стажу періоди роботи з 08.06.1981 року по 23.09.1981 року, з 22.11.1982 року по 24.01.1983 року відповідно до її трудової книжки серії НОМЕР_1 від 11.06.1981 року та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, наведеному у даному рішенні.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати з судового збору у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 копійок.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 20 лютого 2025 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.Б. Голубова