Справа № 186/830/24
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2025-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 рокуЛьвівСправа № 186/830/24 пров. № А/857/30730/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Кузьмича С.М., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання: Кулабуховій М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 31 жовтня 2024 року у справі №186/830/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення (головуючий суддя першої інстанції Ємчук В.Е., місце ухвалення м. Рахів, дата складання повного тексту 31.10.2024),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Позов мотивований тим, що командиром взводу №2 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Рибалкою Дмитром Валерійовичем неправомірно винесено відносно нього постанову про адміністративне правопорушення від 16.05.2024 серії БАД №502649 за ч. 4 ст. 126 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн. В гр. 5 оскаржуваної постанови зазначено, що начебто позивач «…керував транспортним засобом не маючи при собі діючого полісу обов`язкового страхування… а також будучи особою, позбавленою права керування, чим порушив п. 2.1. а ПДР». Коли саме і яким документом позбавлено права керування в 2 постанові не вказано». При цьому, в постанові інспектор зробив висновок, що зазначеними діями позивач скоїв адміністративні правопорушення, передбачені: ч. 1 ст. 126 КУпАП - «Керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб …», яке передбачає накладення штрафу в розмірі 425 грн та ч. 4 ст. 126 КУпАП - «Керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами», яке передбачає накладення штрафу в розмірі 20400 грн. З урахуванням ст. 36 КУпАП стягнення накладено у розмірі 20400 грн за більш серйозне із перерахованих - ч. 4 ст. 126 КУпАП. З урахуванням того, що штраф накладено саме за ч. 4 ст. 126 КУпАП, то спростуванню підлягають саме звинувачення у керуванні транспортним засобом «будучи особою, позбавленою права керування». Вважає, що оскаржувана постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності винесена протиправно та підлягає скасуванню, оскільки були відсутні жодні підстави відповідно до статті 35 Закону «Про національну поліцію» для пред`явлення ним документів на право керування, а отже, подальші вимоги та рішення інспекторів є такими, що не відповідають Закону; в його діях відсутній склад правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП, оскільки інспектори підійшли до автомобіля, який не здійснював руху і, відповідно, не було факту керування, він не був обізнаним про існування жодного позбавлення права керування, не існує жодних доказів, які б свідчили про отримання ним чи ознайомлення його з постановами про позбавлення права керування, а тому відсутні вина та умисел у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП. Крім того, фабула адміністративного правопорушення в оскаржуваній постанові не містить усіх істотних ознак складу правопорушення (відсутня назва, дата, номер документа, яким його позбавлено керування, строк дії позбавлення тощо); постанову винесено без проведення розгляду справи про адміністративне правопорушення; фактично відбулося оголошення йому складеної постанови без проведення розгляду справи. Зазначає, що у день складення постанови вони приїхали з дружиною і шестирічною дитиною до супермаркету АТБ у м. Полтава. За кермом їхала дружина. У місті спрацював сигнал тривоги і вони вийшли. Дитина боялась та плакала, хотіла додому. Вони якраз перебували з дружиною біля автомобіля, який не здійснював руху. До автомобіля підійшли працівники поліції. Вони попросили документи на транспортний засіб. На запитання позивача повідомити причини пред`явлення документів, вони відповіли, що начебто перевірили автомобіль по номерних знаках в базі МТСБУ та виявили відсутність страхового поліса. Попри відсутність законних підстав пред`явлення документів, він все ж таки пред`явив документи на транспортний засіб. Після пред`явлення документів інспектор почав вводити якісь дані у свій планшет та повідомив, що відносно позивача у нього в базі є наявність рішення суду про позбавлення права керування. У відповідь він запитав «Яке позбавлення? До мене не надходило жодних рішень судів!». На це інспектор повідомив: «Не знаю, в мене так вказано в базі!» У відповідь він повторно наголосив: «Мені нічого не відомо про жодні позбавлення!». Інспектор сказав: «Нічого не знаю. Пише, що є позбавлення. Будемо оформляти постанову». Далі він відвів позивача до іншого інспектора, який вручив йому постанову про накладення адміністративного стягнення на підставі ч. 4 ст. 126 КУпАП зі штрафом в розмірі 20400 грн. При цьому він не керував автомобілем, коли підійшли працівники поліції. На місці події інспектор не повідомляв його про розгляд адміністративної справи, не сповіщав про дату, про час розгляду, про особу, яка буде розглядати, не повідомляв до моменту вручення постанови про його права тощо. Його права були зачитані при врученні вже складеної постанови, тобто коли він вже не зміг би ними скористатись. Замість процедурного розгляду справи відбулося формальне вручення позивачу складеної без розгляду справи постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності. Крім цього, на місці події йому постанова не вручалась, інспектор сказав, що надішлють постанову поштою. 24.05.2024 за адресою його фактичного проживання листоноша принесла поштовий конверт зі штрих-кодом №684, в якому містилася оскаржувана постанова. З огляду на викладене, зважаючи на відсутність у його діях порушень вимог ПДР України, а відповідно відсутність у його діях ознак адміністративного правопорушення, за яке на нього було накладено адміністративне стягнення, просив скасувати постанову від 16.05.2024 серії БАД №502649 про накладення адміністративного стягнення, винесену командиром взводу №2 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Рибалкою Дмитром Валерійовичем відносно ОСОБА_1 , за ч. 4 ст. 126 КУпАП і накладене стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (код за , Адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3) сплачений судовий збір у розмірі 605,60 грн. Водночас просить врахувати, що їхнє все майно залишилось на окупованій території в Луганську. Вони втратили житло та інше майно. На даний час вони з дружиною та 6-річною дитиною є тимчасово переміщеними особами і проживають в орендованій кімнаті в квартирі з двома іншими сім`ями. Вони ледь зводять кінці з кінцями, щоб прогодувати всю їхню сім`ю, тому таких коштів на сплату штрафу 20400 грн у них просто немає.

Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 31 жовтня 2024 року позов задоволено. Скасовано постанову серії БАД № 502649 від 16 травня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126 та ч. 4 ст. 126 КУпАП, а провадження у справі закрито.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права та невірним встановленням обставин у справі. Зокрема апелянт вказує на те, що під час зупинки працівниками патрульної поліції транспортного засобу PEUGEOT 508, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_1 , та подальшого спілкування було встановлено, що останній є особою, яка позбавлена права керування всіма видами транспортних засобів. За результатами перевірки даної особи було встановлено, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13.06.2023 року притягнуто до адміністративної відповідальності за ознаками ч.1 ст. 130 КУпАП (відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан наркотичного сп?яніння) та позбавлено права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік. Рішення суду першої інстанції не оскаржувалося та набрало законної сили 24.06.2023. На відеозаписі, що додається до постанови, зафіксовано о 22:07 год той факт, що позивач знає що відносно нього складався протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також про судове засідання. Тому твердження позивача про те, що він не знав про відповідне рішення не відповідає реальним обставинам справи. З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовну відмовити.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Учасники справи в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання.

Відповідно до статті 268 КАС України, у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-1, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки до електронного кабінету, а за його відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи (ч.5 ст. 286 КАС України).

З врахуванням вищенаведеного, та у відповідності до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що дана категорія справ віднесена до термінових, розгляд яких здійснюється у десятиденний строк.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що 16 травня 2024 року командир взводу №2 роти №3 БУПП в Полтавській області ДПП капітан поліції Рибалка Дмитро Валерійович виніс постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАД №502649 відносно ОСОБА_1 . Оскільки із зазначеною постановою ОСОБА_1 не погоджується, вважає її протиправною, то звернувся до суду з адміністративним позовом з метою захисту своїх прав, свобод та законних інтересів.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що відповідачем не надано до суду жодного належного чи допустимого доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбачених ч. 1 ст. 126 та ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Проте, колегія суддів апеляційного суду вважає такі висновки суду першої інстанції невірними з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

У свою чергу, відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з пунктом 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно зі статтею 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: в тому числі передбачені частиною першою, другою, четвертою статті 126 КУпАП.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року.

Відповідно до пункту 1.1. Правил дорожнього руху ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.9. Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно пункту 11 ч. 1 ст. 23, пункту 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Згідно з ч. 4 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В силу ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

В силу положень статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. Заразом суд бере до уваги правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 08.07.2020 року у справі за єдиним унікальним номером 463/1352/16-а, згідно з котрою, в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

В свою чергу, за змістом пункту 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до пункту 1 ст.247КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Факт правопорушення вчиненого позивачем підтверджується: постановою серії БАД № 502649 від 16 травня 2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі; відеозаписом з технічного пристрою, а саме із відеореєстратора службового автомобіля патрульної поліції; відеозаписом з технічного приладу із портативного відеореєстратора інспектора; постановою Московського районного суду м. Харкова від 13.06.2023 року по судовій справі №643/1721/23.

Колегія суддів зазначає, що за вивченням змісту оскаржуваної постанови можна встановити, що вона в повній мірі відповідає змісту ст. 283 КУпАП, оскільки у ній зазначені усі дані, як того вимагає наведене положення закону, а тому вона є законною.

З оглянутого відеозапису з відеореєстратора службового автомобіля слідує, що зафіксовані обставини не викликають обґрунтованого сумніву в тому, що саме Позивач керував транспортним засобом PEUGEOT 508, номерний знак НОМЕР_2 .

На думку колегії суддів, із змісту зазначеного відеозапису із портативного відеореєстратора інспектора можливо чітко та однозначно встановити час та місце вчинення розглядуваного правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП, а також особу, яка його вчинила.

Відтак, адміністративне стягнення застосовано інспектором у відповідності до вимог закону, у межах санкції статті, за якою апелянт притягнутий до адміністративної відповідальності, а тому підстави для задоволення позову відсутні, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що доказів, які б спростовували факт вчинення позивачем правопорушення не було надано.

Вказані вище обставини є безсумнівною підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позову з наведених вище підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та відповідно є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвали нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню та апеляційним судом приймається нова постанова про відмову у задоволенні позову з наведених вище підстав.

Щодо судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивачу відмовлено у задоволенні позову, судові витрати стягненню з відповідача не підлягають та покладаються на позивача.

Керуючись статтями 243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України задовольнити.

Рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 31 жовтня 2024 року у справі №186/830/24 скасувати.

Постанову серія БАД №502649 від 16 травня 2024 року командира взводу №2 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області капітана поліції Рибалки Дмитра Вячеславовича про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.4 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн 00 коп. залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її проголошення та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді С. М. Кузьмич
В. В. Ніколін
Повний текст постанови складено та підписано 17.02.2025 р. у зв`язку із перебуванням у відпустці судді Ніколіна В.В. з 06.02.2025 р. по 14.02.2025 р.