Справа № 600/691/25-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2025-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпечені позову

19 лютого 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/691/25-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Анісімова О.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, яка подана до подання позовної заяви її представником

В С Т А Н О В И В:

І. РУХ ТА ІСТОРІЯ ЗАЯВИ

1.1. Представник ОСОБА_1 (далі заявник) подав 17.02.2025 року до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить:

- забезпечити позов шляхом категоричної заборони відповідачці ОСОБА_2 , Чернівецькій міській раді та її підрозділам, Головному управлінню Держгеокадастру у Чернівецькій області вчиняти будь-які дії по відношенню земельної ділянки площею 0,0873 га з кадастровим номером :67.001:1038, та по відношенню до земельних ділянок, які утворилися яка в процесі розподілу земельної ділянки площею 0,0873 га з кадастровим номером :67:001:1038, на дві окремі земельні ділянки з присвоєнням кадастрових номерів :67:001:0250 та :67:001:0251 за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 .

1.2. Заява подана до Чернівецького окружного адміністративного суду до відкриття провадження у справі, відповідно до положень статей 25,150,152,153 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

ІІ. АРГУМЕНТИ ЗАЯВНИКА

2.1. Так, заявник зазначає, що ОСОБА_1 буде оскаржуватися Рішення Чернівецької міської ради 73 сесії VII скликання від 07.11.2019 р. №1925. З наслідками вказаного Рішення було розподілено земельну ділянку, на якій знаходиться належне їй майно, на дві окремі земельні ділянки. Розгляд даного питання на сесії, як і вказаний в подальшому розподіл земельної ділянки, відбулися та здійснені без її участі та повідомлення. Вказане Рішення було прийняте з грубим порушенням норм чинного законодавства, що в свою чергу грубо порушило її, охоронювані Конституцією права та свободи. ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та являється власницею 77/100 частин житлового будинку з відповідною до них частиною господарських побутових будівель та споруд, що розташовані за адресою її реєстрації, яка зазначена вище. Співвласником 23/100 частин житлового будинку з відповідною до них частиною господарських побутових будівель та споруд належить ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка в свою чергу являється співкористувачем земельної ділянки на якій розташоване зазначене майно.

2.2. Підставою для розподілу земельної ділянки площею 0,0873 га з кадастровим номером :67:001:1038 слугувала заява ОСОБА_2 від 2019 року, в якій зазначалося, що вона являється власницею будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

2.3. Враховуючи той факт, що дана заява про забезпечення позову до пред`явлення позову, як і результати її розгляду, стосуються законних прав та інтересів ОСОБА_1 , яка в свою чергу являється особою, чиї права грубо порушені та порушуються в реальному часі, яка не була обізнаною в деталях походження зазначеного вище самочинно збудованого будинку, не була стороною у справі та не була повідомлена про розгляд справи у якій визнавалося право власності на самочинно збудований будинок. Не була повідомлена, як співвласниця майна та співкористувачка земельної ділянки про прийняті рішення про її поділ та які можливі наслідки для неї в подальшій експлуатації належного їй майна, через що виникла необхідність у захисті своїх порушених прав звертаючись до правосуддя.

2.4. Відтак просить вжити заходи забезпечення позову, адже існує досить висока ймовірність того факту, що відповідачка ОСОБА_2 і в подальшому має намір вчиняти дії, наслідком яких є грубе порушення прав та свобод заявника ОСОБА_1 , щоб унеможливити відновлення законних прав заявниці та може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ СУДУ

3.1. Відповідно до частини 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

3.2. Так, відповідно до частин 1,2 статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

3.3. Згідно із частиною 1 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

3.4. У частині 2 статті 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

3.5. Із системного аналізу вимог наведених норм слідує, що заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим позовним вимогам, безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення. При цьому, заявник обов`язково повинен обґрунтувати свою заяву і з цією метою подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язує застосування певного заходу забезпечення позову. Доказами у даному випадку вважатимуться будь-які відомості, що вказують на ймовірне порушення чиїхось прав (свобод, інтересів) під час провадження у справі.

3.6. Інститут забезпечення позову за своєю сутністю та з урахуванням європейського досвіду є інститутом попереднього судового захисту порушеного права.

3.7. На цій стадії процесу суд не констатує факт порушення права, однак забезпечує можливість виконання рішення суду, яке може бути прийнято на користь позивача.

3.8. Конституційний Суд України в рішенні від 30.01.2003 року, №3-рн/2003 У справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 120, частини шостої статті 234, частини третьої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України (справа про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора) зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13) (пункт 9 мотивувальної частини рішення).

3.19. Європейський суд з прав людини у своєму рішення від 23.01.2014 року, №19336/04 Справа East/West Alliance Limited проти України вказав на те, що межі обов`язків за статтею 13 різняться залежно від характеру скарги заявника відповідно до Конвенції. Незважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці; використанню засобів захисту не повинні невиправдано та необґрунтовано перешкоджати дії чи бездіяльність органів влади держави-відповідача (див., серед інших джерел, вищезазначене рішення у справі "Аксой проти Туреччини", п. 95, та рішення у справі "Кудла проти Польщі" [ВП], заява N 30210/96, п. 157, ECHR 2000-XI) (пункт 227).

3.10. Окрім цього, в рішенні від 18.02.2010, № 54131/08 Справа Байсаков та інші проти України Європейський суд зазначив, " ... що процедура такого судового контролю становить, у принципі, ефективний засіб юридичного захисту у значенні статті 13 Конвенції стосовно скарг, пов`язаних з рішеннями про вислання та екстрадицію, але за умови існування можливості ефективної перевірки судами законності - з матеріально-правового та процесуального погляду - дискреційних дій органу виконавчої влади і можливості скасування ними такого рішення в разі необхідності (див. ухвалу у справі "Сливенко проти Латвії" [ВП], N 48321/99, п. 99, ЄСПЛ 2002-II). Однак, якщо заявник намагається запобігти своєму висланню з Договірної держави, такий засіб юридичного захисту буде ефективним лише в разі, якщо він автоматично зупиняє дію оскаржуваного рішення (див. рішення у справі "Жебремедин [Габерамадієн] проти Франції", N 25389/05, п. 66, ЄСПЛ 2007-V) (пункт 75).

3.11. Отже, підсумовуючи наведене, слід прийти до висновку, що існування інституту забезпечення позову, обумовлено потребою в ефективному юридичному захисті прав та інтересів людини. Ефективне використання інституту забезпечення позову унеможливить порушення права людини, яке на думку останньої є порушеним.

3.12. Водночас використання засобів захисту не повинні невиправдано та необґрунтовано перешкоджати дії чи бездіяльність органів влади.

3.13. Так, заявник стверджує, що Рішенням Чернівецької міської ради 73 сесії VII скликання від 07.11.2019 р. №1925 було розподілено земельну ділянку, на якій знаходиться належне ОСОБА_1 майно, на дві окремі земельні ділянки. При цьому вказує, що вказане Рішення було прийняте з грубим порушенням норм чинного законодавства, що в свою чергу грубо порушило її, охоронювані Конституцією права та свободи.

3.14. Разом з цим, на цій стадії судового процесу суд не може оцінювати рішення Чернівецької міської ради 73 сесії VII скликання від 07.11.2019 р. №1925 та вважати його таким, що містить очевидні ознаки протиправності, оскільки в іншому випадку втрачається сенс розгляду самої справи по суті, під час якого рішенню Чернівецької міської ради буде надана оцінка на предмет його правомірності.

3.15. Окрім цього, забезпечуючи такий позов шляхом заборони, зокрема, Чернівецькій міській раді вчиняти будь-які дії по відношенню земельної ділянки площею 0,0873 га з кадастровим номером :67.001:1038, суд фактично блокує можливість Чернівецькій міській раді реалізовувати наявні у неї повноваження на розпорядження земельними ділянками.

3.16. Більше того, суд звертає увагу на тому, що подана заява про забезпечення позову є очевидно безпідставною, адже в її обґрунтування заявником зазначено положення ЦПК України, а не КАС України.

3.17. При цьому варто зазначити, що у разі задоволення позову позивача, поновити порушене на її думку право, не буде проблематичним, а тому підстав для забезпечення цього позову не має.

3.18. Таким чином, беручи до уваги встановлені обставини та відсутність належних доказів в обґрунтування своєї заяву, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та охоронюваним законом інтересам ОСОБА_1 , або про те, що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття відповідних заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для забезпечення позову.

3.19. Відтак, суд вважає, що заява представника ОСОБА_1 про забезпечення позову є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, керуючись статтями 150,151,154,243,248,256 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Суддя О.В. Анісімов