Справа № 727/1596/25
Суддя: Слободян Г. М.
Дата ухвалення: 2025-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/1596/25
Провадження № 2-а/727/42/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року Шевченківський районний суд м. Чернівці, в складі:

головуючого судді Слободян Г.М.

секретар судового засідання Вакарчук Т.Р.

за участі представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ювченко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ; адреса місцезнаходження: АДРЕСА_3 ) про скасування постанови №3607 від 30.08.2024 року про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП та закриття провадження у справі, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позову.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови №3607 від 30.08.2024 року про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП та закриття провадження у справі.

Обгрунтовує позовні вимоги тим, що 30.08.2024 на нього, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в особі начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , полковника ОСОБА_2 складено та винесено Постанову №3607 від 30.08.2024 за справою про адміністративне правопорушення передбачене частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зазначає, що відповідно до зазначеної постанови, він будучи військовозобов`язаним, під час дії особливого не мав при собі військово-облікового документу, своїми протиправними, винними діями (бездіяльністю) порушив вимоги ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», про що уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_5 складено адміністративний протокол №3/390 від 23.08.2024.

Посилається на те, що 23.08.2024 року перебуваючи у відрядженні, ОСОБА_1 був зупинений на блокпості для перевірки документів. Зазначає, що він не мав при собі паперового військовооблікового документа, так як на той момент він ще не був виготовлений, а тому при перевірці військовооблікових документів ОСОБА_1 надав представникам поліції та ТЦК військово-обліковий документ в електронній формі з відповідною відміткою, що дані у нього уточненні вчасно, та пройдено медичний огляд ВЛК від 25.07.2024, проте такий військово-обліковий документ не брався до уваги, представники поліції та ТЦК проігноровували його пояснення. Вказує на те, що представниками відповідача йому було вручено повістку № 3/234 з метою уточнення військово-облікових даних, у якій зазначено з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_6 28.08.2024 о 9:00 год., та його було відпущено без складання будь-яких адміністративних матеріалів. Позивач стверджує, що на зазначені дату та час він прибув до ІНФОРМАЦІЯ_6 , де був повідомлений, що паперовий ВОД на його ім`я ще не був виготовлений та жодних порушень в нього, як у військовозобов`язаного немає.

Разом з цим, вказує на те, що згодом він виявив, що його рахунки були заблоковані виконавчою службою, а з них списано штраф у розмірі 37 769 грн. Зазначає, що про наявність вищезгаданої постанови він дізнався того ж дня, 29.01.2025 року від виконавця. Стверджує, що до цього він не отримував жодних повідомлень про факт вчинення ним адміністративного правопорушення, відповідно під час складення адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 , жодних документів не підписував та копій не отримував та відповідно не мав можливості ознайомитись із матеріалами справи та реалізувати належне йому право на оскарження. Позивач вважає, що він жодним не ухилявся від військового обліку, оскільки своєчасно з`явився до ТЦК, пройшов ВЛК та мав при собі дійсний електронний військово-обліковий документ.

Просить визнати незаконною та скасувати Постанову № 3607 від 30.08.2024, у справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , полковником ОСОБА_2 , якою його, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_7 , було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Рух справи та позиція сторін.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 07.02.2025 року відкрито провадження по справі.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, однак його представник, адвокат Ювченко А.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_3 , в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, про поважність причин неявки суд не повідомили. Відзив до суду не надходив.

Згідно ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що всі учасники справи повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, фіксування розгляду справи технічними засобами не здійснювалось зважаючи на те, що в судове засідання учасники справи не з`явились.

Вивчивши та дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд зважає на наступне.

Відповідно до ст.287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно до вимог ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 5 ст.77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Отже, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача.

Досліджені докази та застосовані норми права.

Судом встановлено, що 30.08.2024 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в особі начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , полковника ОСОБА_2 складено та винесено Постанову №3607 від 30.08.2024 за справою про адміністративне правопорушення передбачене частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що позивач ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним, під час дії особливого не мав при собі військово-облікового документу, своїми протиправними, винними діями (бездіяльністю) позивач порушив вимоги ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у зв`язку з чим, уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_5 складено адміністративний протокол №3/390 від 23.08.2024 року (а.с.21).

29.01.2025 головним державним виконавцем Голосіївського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яковенко Тетяною Ігорівною при примусовому виконані постанови ІНФОРМАЦІЯ_4 №3607 від 30.08.2024 року постановлено накласти арешт на грошові кошти/електронні гроші, що належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 37 769 грн. (а.с.22-23).

З наявної у матеріалах справи роздруківки довідки з додатку «Резерв +» від 18.01.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 було уточнено військово-облікові дані 08.07.2024 року, ВЛК пройдено 25.07.2024 року. (а.с.16 на звороті, 24-25).

ОСОБА_1 12.07.2024 року було видано військово-обліковий документ №2, в якому міститься відмітка про взяття його на військовий облік. 25.07.2024 року ОСОБА_1 було видано довідку №1361/2 ВЛК щодо придатності до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ та ін. (а.с.17-19).

Відповідно до ст.210-1 КпАП України адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частиною 3 ст. 210-1 КпАП України передбачено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

За змістом ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.

Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про проти-правність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відпо-відача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопору-шення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністра-тивне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної від-повідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показання-ми технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, ві-деозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагля-ді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки до-рожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими доку-ментами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному до-слідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміні-стративне правопорушення зобов`язаний на підставі досліджених доказів з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У судовому засіданні судом встановлено, що 12.07.2024 позивач ОСОБА_1 добровільно з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_6 для взяття на військовий облік, після чого був направлений на військоволікарську комісію для визначення ступені придатності до військової служби.

З матеріалів справи вбачається, що після проведення медичного огляду, 25.07.2024 року ОСОБА_1 було видано Довідку військово-лікарської комісії № 1361/2.

Представник позивача у судовому засіданні пояснив, що як було зазначено позивачем представники ТЦК Голосіївського районного у м. Києві повідомили, що паперовий військовообліковий документ буде виготовлений у строк не раніше 2 місяців з моменту взяття позивача на облік.

З матеріалів справи вбачається, що у додатку «Резерв+» електронний військово-обліковий документ позивача ОСОБА_1 був успішно сформований із зазначенням усіх актуальних відомостей щодо його перебування на військовому обліку, проходженні останнім ВЛК та відсутності будь-яких порушень правил військового обліку. В ході з`ясування обставин у судовому засіданні, судом встановлено, що 23.08.2024 позивач був зупинений на блокпості для перевірки документів, та відповідно не мав при собі паперового військово-облікового документа, оскільки на той момент він ще не був виготовлений. Так, позивачем при перевірці військовооблікових документів було надано представникам поліції та ТЦК військово-обліковий документ в електронній формі з відповідною відміткою, що дані у нього уточненні вчасно, та пройдено медичний огляд ВЛК від 25.07.2024, що передбачено Порядком оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів» Затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 559. Однак, представниками відповідача було вручено позивачу ОСОБА_1 повістку № 3/234 з метою уточнення військово-облікових даних, у якій зазначено з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_6 28.08.2024 о 9:00 год.

Позивач стверджував, що його було відпущено без складання стосовно нього будь-яких адміністративних матеріалів. Згодом він прибув до ІНФОРМАЦІЯ_6 , де був повідомлений, що паперовий військово-обліковий документ на його ім`я ще не був виготовлений та жодних порушень в нього, як у військовозобов`язаного немає.

Відповідно п.15 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, яка затверджена постановою КМУ 16 травня 2024 року № 560 (далі Порядок) керівники районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з набранням чинності Указом Президента України про оголошення (продовження) мобілізації та/ або з отриманням розпорядження відповідного керівника обласного (Київського та ІНФОРМАЦІЯ_8 з визначеними строками та обсягами призову резервістів та військовозобов`язаних мають серед іншого такі повноваження: у тому числі вживають заходів разом з представниками територіальних органів (підрозділів) поліції до адміністративного затримання та доставляння до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки осіб, які відмовляються від отримання повісток або порушили правила військового обліку.

При цьому, відповідно до П. 49 Порядку у період проведення мобілізації (крім цільової) уповноважені представники територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейські, а також представники Держприкордонслужби мають право вимагати у громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років військовообліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі) разом з документом, що посвідчує особу. Пунктом 50 Порядку передбачено, що право на перевірку військово-облікового документа (військово-облікового документа в електронній формі) у резервістів та військовозобов`язаних під час мобілізації надається представникам територіального центру комплектування та соціальної підтримки, уповноваженим вручати повістки.

Відповідно до П.52 Порядку, під час перевірки військово-облікового документа (військово-облікового документа в електронній формі) разом з документом, що посвідчує особу, уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фотота відеофіксації. У разі коли під час перевірки військово-облікового документа встановлено, що особа перебуває на військовому обліку в розвідувальних органах, то процес фото- і відеофіксації пред`явлення такими особами документів не здійснюється.

Судом встановлено, що в ході перевірки документів перевіряється приналежність громадян щодо військового обов`язку, звіряються їх персональні дані, дані військовооблікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки). Із зазначеною метою представники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів охорони державного кордону або їх структурних підрозділів Держприкордонслужби та поліцейські можуть використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Разом з цим, суд звертає увагу і на те, що у разі відмови резервіста або військовозобов`язаного від отримання повістки представником, який уповноважений вручати повістки, складається акт відмови від отримання повістки, який підписується не менш як двома членами групи оповіщення. Акт відмови від отримання повістки оголошується громадянину.

У разі відмови прослідувати до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки поліцейський, який входить до складу групи оповіщення, проводить адміністративне затримання та доставлення громадянина до такого центру на підставі статей 261 і 262 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Матеріали справи містять рапорт про відсутність у позивача військово-обліковомго документа. Зазначено, що ОСОБА_1 доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с.20).

Однак, суд звертає увагу на те, що вказаний рапорт було складено вз порушенням вимог законодавства, оскільки як вбачається з наданих пояснень, позивач пред`явив на вимогу електронний військово-обліковий документ, однак це було проігноровано представниками ТЦК та СП, окрім того позивача не було затримано.

Рапорт працівника правоохоронного органу не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.05.2020 р. у справі № 524/5741/16-а.

Згідно із пунтом 9 «Порядком оформлення (створення) та видачі військовооблікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів» Затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 559, військово-обліковий документ в електронній формі (у тому числі роздрукований) та військово-обліковий документ у паперовій формі мають однакову юридичну силу.

Так, судом встановлено, що під час зупинки 23.08.2024 року протокол на позивача не складався, пізніше постанова винесена без його участі, що суперечить нормам чинного законодавства.

Отже, на підтаві викладеного суд приходить до висновку, що оскільки відповідно до вищевикладених встановлених обставин позивач на вимогу поліцейського надав військово-обліковий документ в електронній формі, з відповідною відміткою, що дані у нього уточненні вчасно, та пройдено медичний огляд ВЛК від 25.07.2024, що передбачено Порядком оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів» Затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 559, проте такий військово-обліковий документ не брався до уваги представником поліції та працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 , то вказана постанова № 3607 від 30 серпня 2024 року про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , адміністративного стягнення у розмірі 17 000 гривень у справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП є протиправною та винесеною з порушенням порядку розгляду справи про адміністративні правопорушення.

Суд звертає увагу і на те, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача, відповідач не надав жодного доказу наявності вини позивача у вчинені адміністративного правопорушення. Відповідачем не спростовано доводів позивача.

Як вбачається з ч. 1 ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ч.2 ст. 11 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечними доказом вчинення особою правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб?єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Дана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.04.2018 р. у справі №338/1/17.

Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На основі повного та всебічного з`ясування обставин, дослідивши матеріали справи та беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на законі та підлягають до задоволення в повному обсязі.

На підставі викдаденого та керуючись ст. ст. ст.ст.247, 251,258, 289, ч.1 ст.293 КУпАП,

ст.ст. 9,72-77, 242,244-246,257,271, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Поновити позивачу ОСОБА_1 пропущений строк на оскарження постанови № 3607 від 30 серпня 2024 року про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП. Позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати Постанову № 3607 від 30 серпня 2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , мешканця АДРЕСА_4 РНОКПП: НОМЕР_1 адміністративного стягнення у розмірі 17 000 гривень у справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП та провадження у справі закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З повним текстом судового рішення учасники процесу можуть ознайомитися - 20.02.2025 року.

Суддя Слободян Г.М.