Справа № 200/7403/24
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2025-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2025 року Справа№200/7403/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Голошивця І.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нездійснення нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивачу за періоди проходження військової служби з 14.09.2021 по 31.12.2022 року (включно), з 01.01.2024 по 09.04.2024 року (включно), із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - березень 2018 року, з урахуванням абзаців 4-6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за періоди проходження військової служби з 14.09.2021 по 31.12.2022 року (включно), з 01.01.2024 року по 09.04.2024 року (включно), із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - березень 2018 року, з урахуванням абзаців 4-6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 , які полягали в визначенні позивачу розміру підйомної допомоги, виплаченої в 2021 році, грошової допомоги на оздоровлення в 2022 році, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в 2021-2022 роках, виходячи з місячного грошового забезпечення, у складі якого не врахована індексація;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити позивачу перерахунок підйомної допомоги, виплаченої в 2021 році, грошової допомоги на оздоровлення в 2022 році, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в 2021-2022 роках, з врахуванням індексації у складі місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір таких допомог, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позову зазначено, що 14 вересня 2021 року позивач для подальшого проходження військової служби прибув з військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_1 до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач). Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.09.2021 року № 255 позивача з 14 вересня 2021 року зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення військової частини НОМЕР_1 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.04.2024 року № 105 позивача вирішено вважати таким, що справи та посаду здав та з 09.04.2024 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_1 . Позивач зазначив, що перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 у період з 14.09.2021 року по 09.04.2024 року та отримував відповідне грошове забезпечення. За час проходження ним військової служби у періоди з 14.09.2021 року по 31.12.2022 року (включно), з 01.01.2024 року по 09.04.2024 року (включно) індексація грошового забезпечення нараховувалася та виплачувалася не в повному розмірі, що на думку позивача є протиправним, адже призвело до не нарахування та невиплати в повному розмірі грошового забезпечення, а тому порушує його законні права та інтереси.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив наступне, що 01 березня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу, а також нові схеми тарифних розрядів та тарифних коефіцієнтів. Згідно з вказаною Постановою відбулося наступне підвищення посадових окладів військовослужбовців. Отже, березень 2018 року є місяцем підвищення тарифних ставок (посадових окладів), а тому, відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, а тому березень 2018 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців починаючи з 01 березня 2018 року. Відповідно до положень Порядку № 1078, розрахунок індексу споживчих цін здійснюється наростаючим підсумком, починаючи з місяця наступного за базовим. Відповідач зауважив, що індекс споживчих цін не перевищував 103% до листопада 2018 року та у цьому місяці індекс споживчих цін за вказаний місяць складав 103,7%. З урахуванням положень Порядку № 1078, оскільки індекс споживчих цін у листопаді 2018 року складає 103,7%, то у наступному місяці і підлягає індексація грошового забезпечення військовослужбовців. Відповідно до довідки-розрахунку індексації грошового забезпечення від 31.10.2024 № 803ФС, позивачу була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення за період проходження військової служби з вересня 2021 по квітень 2024 року на загальну суму 14 266,76 гривень. За таких обставин, відповідач вважає про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині визнання протиправними дії військової частина НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення та зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь позивача індексації грошового забезпечення. Також відповідач зазначив про пропуск строку звернення позивачем з 19.07.2022 року, оскільки предметом спору в даній справі є невиплата позивачу під час проходження військової служби в належному розмірі щомісячної індексації грошового забезпечення за період з 14.09.2021 по 09.04.2024. Відповідач вважає, що тримісячний строку звернення до суду після закінчення карантину розпочався з 01.07.2023 року та в суд з даним позовом позивач звернувся лише 22.10.2024 року. При щомісячному отриманні позивачем грошового забезпечення за весь спірний період, останній повинен був знати про розмір виплаченого йому щомісячно грошового забезпечення, про складові такого грошового забезпечення, в тому числі щодо нарахованої чи не нарахованої індексації такого грошового забезпечення. Тобто, про розмір належних сум грошового забезпечення позивач мав знати щоразу при його отриманні, а щодо остаточного розрахунку на день переведення - з 09.04.2024 року. Відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28.10.2024 відкрито провадження по даній справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Звільнено позивача від сплати судового збору. Ухвалено - питання дотримання строків звернення в частині позовних вимог у період з 19.07.2022 по 09.04.2024 року суд вирішить під час надання додаткових доказів від відповідача. Клопотання позивача про витребування доказів задоволено частково. Витребувано у відповідача наступні докази: належним чином засвідчені копії: витяг із наказу про зарахування позивача до списків особового складу та на всі види забезпечення до військової частини НОМЕР_1 ; витяг із наказу про виключення позивача зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_1 ; розрахунок індексації (поточної та індексації-різниці) грошового забезпечення за періоди з 14.09.2021 року по 31.12.2022 року (включно), з 01.01.2024 року по 09.04.2024 року (включно), яка була нарахована і фактично виплачена позивачу, із зазначенням застосованих місяців підвищення доходу, а також відомостей про застосування норм абз. абз. 4-6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 при нарахуванні та виплати індексації-різниці; довідку розрахунок складових виплачених підйомної допомоги у 2021 році, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2021-2022 роках, допомоги на оздоровлення у 2022 році, якщо такі мали місце; пояснення з приводу чи було письмово ознайомлено позивача про суми, нараховані та виплачені йому під час несення ним військової служби у період з 19.07.2022 по 09.04.2024 при звільненні із наданням відповідних доказів.

Позивач та відповідач про відкриття провадження по справі були повідомлені належним чином, про що свідчить відповідна відмітка про наявність у них реєстрації кабінету електронного суду та відповідної відмітки «доставлено» де зазначено, що ухвалу про відкриття вони отримали 29.10.2024 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 31.12.2024 року витребувано у Галузевого державного архіву Міністерства оборони України, наступні докази: довідку про нараховане грошове забезпечення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , за час проходження ним служби у військовій частині НОМЕР_2 ; копії наказів про зарахування та виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 .

Станом на 21.01.2025 року від Галузевого державного архіву Міністерства оборони України на адресу суду надійшли витребувані докази, що підтверджується карткою обліку вхідних документів Донецького окружного адміністративного суду №1731/25 від 21.01.2025 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року витребувано у Військової частини НОМЕР_4 наступні докази: довідку про нараховане грошове забезпечення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 за час проходження ним служби у військовій частині НОМЕР_4 ; копії наказів про зарахування та виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_4 .

Станом на 11.02.2025 року від Військової частини НОМЕР_4 на адресу суду надійшли витребувані докази, що підтверджується карткою обліку вхідних документів Донецького окружного адміністративного суду №4153/25 від 11.02.2025 року

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20 лютого 2025 року у задоволенні клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 щодо залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм № НОМЕР_5 виданим від 18.11.2019 року, орган що видав 3531.

Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням учасника бойових дій серії НОМЕР_6 виданим Управлінням особового складу штабу Командування ВМС ЗС України від 29.03.2016 року.

Відповідач Військова частина НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_7 ) є юридичною особою та є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами по справі, підтверджується копією витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.09.2021 року №255, позивача з 10.09.2021 року зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення. Відповідно до наявної в матеріалах справи копії військового квитка позивача серії НОМЕР_8 виданого від 12.03.2015 року, позивач зарахований до списків військової частини НОМЕР_1 з 14.09.2021 року.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.04.2024 №105, позивача виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 09.04.2024 року.

Таким чином з урахуванням вищенаведеного, підтверджується проходження військової служби позивача у військовій частині НОМЕР_1 з 14.09.2021 по 09.04.2024 року, протилежного матеріали справи не містять.

З наявних в матеріалах справи копії довідки про доходи позивача з вересня 2021 по квітень 2024 року виданої Військовою частиною НОМЕР_1 від 31.10.2024 року №803, судом було встановлено, що за вищенаведений період позивачу відповідачем було виплачено індексації грошового забезпечення: вересень 2021 року 306,02 грн.; жовтень 2021 року 540,03 грн.; листопад 2021 року 540,03 грн.; грудень 2021 року 563,29 грн.; січень 2022 року 563,19 грн.; лютий 2022 року 672,35 грн.; березень 2022 року 672,35 грн.; квітень 2022 року 672,35 грн.; травень 2022 року 913,01 грн.; червень 2022 року 1017,21 грн.; липень 2022 року 1066,00 грн.; серпень 2022 року 1281,80 грн.; вересень 2022 року 1281,80 грн.; жовтень 2022 року 1281,80 грн.; листопад 2022 року 1424,80 грн.; грудень 2022 року 1470,23 грн.; з січня 2023 по дату звільнення 09.04.2024 року 0,00 грн.

Як зазначив відповідач у своєму відзиві на позовну заяву: - «[…]. Відповідно до довідки-розрахунку індексації грошового забезпечення від 31.10.2024 № 803ФС, позивачу була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення за період проходження військової служби з вересня 2021 по квітень 2024 року на загальну суму 14 266,76 гривень.».

З копії Витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.04.2024 року №105 судом встановлено, що грошова допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік позивачу не виплачувалась.

Відповідно до ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 28.10.2024 року у відповідача було витребувано, зокрема довідку розрахунок складових виплачених підйомної допомоги у 2021 році, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2021-2022 роках, допомоги на оздоровлення у 2022 році, якщо такі мали місце.

Станом на час розгляду та прийняття рішення по цій справі, відповідачем вищезазначені докази надані не були, з урахуванням наведеного суд дійшов до висновку розглянути дану справу за наявними в матеріалах справи доказами з наданням відповідної правової оцінки.

Отже враховуючи вищезазначене, суд дійшов до висновку, що спірним питанням у даній справі є нарахування та виплата індексації грошового забезпечення позивачу у належному розмірі за період проходження позивачем військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 у період з 14.09.2021 по 31.12.2022 року та у період з 01.01.2024 по 09.04.2024 року (включно) з урахуванням позовних вимог позивача.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі - «Закон України №2011-XII»).

Частинами першою-третьою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 3 липня 1991 року №1282-ХІІ (далі-Закон №1282), індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг; поріг індексації - це величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.

Статтею 2 вказаного Закону визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Положеннями статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (до 01 січня 2016 року 101 відсоток).

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.

Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

З метою реалізації цих положень Закону Кабінет Міністрів України постановою від 17 липня 2003 року № 1078 затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення.

Згідно з пунктом 11 вказаного Порядку підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (до 01.01.2016 101 відсоток).

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Пунктом 4 Порядку визначено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

У разі коли особа працює неповний робочий час, сума індексації визначається з розрахунку повного робочого часу, а виплачується пропорційно відпрацьованому часу.

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (абз. 8 п. 4 Порядку).

Відповідно до пункту 6 Порядку, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Конституційний Суд України в рішенні від 15.10.2013 у справі № 9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначив, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

На підставі системного аналізу наведених положень законодавства Конституційний Суд України дійшов висновку, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців.

Отже, індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Звільнення особи з військової служби жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин.

При цьому обмежене фінансування державного органу чи установи, де особа проходила службу, жодним чином не впливає на право особи отримати індексацію грошового забезпечення.

Відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.07.2019 у справі №240/4911/18, від 07.08.2019 у справі №825/694/17, від 20.11.2019 у справі № 620/1892/19, від 05.02.2020 у справі № 825/565/17, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України).

Стосовно позовних вимог щодо врахування абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» при нарахуванні індексації грошового забезпечення позивача за період з 14.09.2021 по 31.12.2022, суд зазначає наступне.

Так, з 01.12.2015 в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.

Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку № 1078 у редакціях, які застосовувалися з 01.12.2015 до 01.04.2021, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не) нараховується, а саме:

сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3);

сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).

Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.

Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає суду підстави зробити висновок, що нарахування й виплата індексації-різниці мають щомісячний фіксований характер, гарантуються законом і є обов`язковим для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Ураховуючи те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на правила й умови нарахування суми індексації-різниці, які встановлені абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078, суд дійшов висновку, що повноваження військової частини щодо виплати цієї суми не є дискреційними. Своєю чергою, обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати такий вид індексації грошового забезпечення.

Оскільки 01.03.2018 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу ОСОБА_1 , за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.

У цьому контексті суд зауважує, що з огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку № 1078 позивач (військовослужбовець) має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.

Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.

Так, суд повинен встановити:

- розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А);

- суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б);

- чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).

Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.

В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку № 1078).

Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку № 1078).

Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.

З наведеного аналізу випливає, що для з`ясування питання чи має позивач право на застосування при нарахуванні його індексації грошового забезпечення починаючи з березня 2018 року приписів абзацу 3, 4, 5 пункту 5 Порядку №1078, необхідно з`ясувати розмір грошового забезпечення позивача за попередній місяць (лютий 2018 року), розмір індексації, що мав бути нарахований в цьому місяці, а також суму нарахованого грошового забезпечення без урахування складових, що мають разовий характер, за місяць, в якому відбулося підвищення посадових окладів (березень 2018 року).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 31.12.2024 року витребувано у Галузевого державного архіву Міністерства оборони України, наступні докази: довідку про нараховане грошове забезпечення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , за час проходження ним служби у військовій частині НОМЕР_2 ; копії наказів про зарахування та виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 .

Згідно архівної довідки виданої Галузевим державним архівом Міністерства оборони України від 17.01.2025 року №179/1/683, в якій зазначено, що в наказі командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 19.02.2021 року №50, позивач прибув з ІНФОРМАЦІЯ_2 та зарахований до списків особового складу на всі види забезпечення з 19 лютого 2021 року.

В наказі командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 13.09.2021 року №244 зазначено, що позивача вважати таким, що 13 вересня 2021 року справи та посаду здав та вибув до нового місця служби до військової частин НОМЕР_1 . З 13 вересня 2021 року виключений зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення.

В ухвалі Донецького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року було встановлено та зазначено, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_4 з 19.04.2015 року (дата зарахування до списків №83 номер наказу) до 15.12.2020 року (дата виключення зі списків особового складу №269 номер наказу про виключення зі списків. Даною ухвалою було витребувано у Військової частини НОМЕР_4 - довідку про нараховане грошове забезпечення позивачу за час проходження ним служби у військовій частині НОМЕР_4 ; копії наказів про зарахування та виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_4 .

З наданих Військовою частиною НОМЕР_4 доказів було встановлено, з копії Витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 19.04.2015 року №83 позивача вважано таким, що прибув та приступив до виконання службових обов`язків з 19.04.2015 року; з копії Витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 08.11.2019 року №243, позивача відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) від 08.11.2019 року №72-РС у запас згідно підпункту «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», вважати таким, що справи та посаду здав.

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_4 про грошове забезпечення та інші доходи за 2015 2019 роки позивача, за період з 19.04.2015 по листопад 2018 року (включно) індексація не нараховувалась; в грудні 2018 року - 71,08 грн.; в січні 2019 року 71,08 грн.; лютий 2019 року 71,08 грн.; березень 2019 року - 134,47 грн.; квітень 2019 року 134,47 грн.; травень 2019 року 134,47 грн.; червень 2019 року 134,47 грн.; липень 2019 року 206,72 грн.; серпень 2019 року 206,72 грн.; вересень 2019 року 206,72 грн.; жовтень 2019 року 0,00 грн.; листопад 2019 року 206,72 грн.

Судом вже зазначалось, що з наявних в матеріалах справи копії довідки про доходи позивача з вересня 2021 по квітень 2024 року виданої Військовою частиною НОМЕР_1 від 31.10.2024 року №803, судом було встановлено, що за вищенаведений період позивачу відповідачем було виплачено індексації грошового забезпечення: вересень 2021 року 306,02 грн.; жовтень 2021 року 540,03 грн.; листопад 2021 року 540,03 грн.; грудень 2021 року 563,29 грн.; січень 2022 року 563,19 грн.; лютий 2022 року 672,35 грн.; березень 2022 року 672,35 грн.; квітень 2022 року 672,35 грн.; травень 2022 року 913,01 грн.; червень 2022 року 1017,21 грн.; липень 2022 року 1066,00 грн.; серпень 2022 року 1281,80 грн.; вересень 2022 року 1281,80 грн.; жовтень 2022 року 1281,80 грн.; листопад 2022 року 1424,80 грн.; грудень 2022 року 1470,23 грн.; з січня 2023 по дату звільнення 09.04.2024 року 0,00 грн.

Суд зазначає, що позивач не проходив військову службу саме у відповідача у 2018 році, але отримував дохід у Військовій частині НОМЕР_4 у цей період, а отже в спірних правовідносинах можливо розрахувати розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А) та дослідити перевищення розміру підвищення доходу (А) суми можливої індексації (Б), оскільки розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року має обчислюватись виходячи з суми грошового забезпечення позивача (включно зі всіма складовими грошового забезпечення, які не мають разового характеру), яке в лютому та березні 2018 року йому нараховувалось та виплачувалось.

З довідки про виплачене грошове забезпечення ОСОБА_1 у Військовій частині НОМЕР_4 за 2015-2019 роки судом встановлено, що позивачем у лютому-березні 2018 року отримано таке грошове забезпечення: у лютому 2018 року в сумі 8873,60 грн.; у березні 2018 року в сумі 9333,92 грн. (без врахування грошової допомоги на оздоровлення у сумі 5 833,70 грн.).

Таким чином, розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року склав 460,32 грн. (9333,92 грн. (грошове забезпечення за березень 2018 року) 8873,60 грн. (грошове забезпечення за лютий 2018 року)).

Прожитковий мінімум у березні 2018 року складав 1762,00 грн., а величина приросту індексу споживчих цін - 253,30%.

Сума можливої індексації грошового забезпечення у березні 2018 року (Б) відповідно до абзацу 5 пункту 4 Порядку № 1078 у такому разі склала: 1762,00 грн. х 253,30% / 100% = 4463,15 грн.

До аналогічних висновків щодо розміру суми можливої індексації грошового забезпечення у березні 2018 року дійшов Верховний суд в постанові від 22.06.2023 року по справі № 520/6243/22.

Таким чином, розмір підвищення доходу позивача у березні 2018 року в даному разі є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.

Отже, на підставі абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078 сума належної позивачу індексації-різниці складає: 4463,15 грн. - 460,32 грн. = 4002,83 грн.

Березень 2018 року в контексті застосування у спірних правовідносинах є місяцем підвищення доходів позивача (базовим місяцем), а тому значення індексу споживчих цін у цьому місяці приймається за 1 або 100 відсотків (Пункт 5 Порядку №1078).

Згідно офіційних даних на сайті Державної служби статистики України з квітня 2018 року індекс споживчих цін не перевищував 103%.

При цьому індексація повинна проводитися з урахуванням абзацу 4 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.

Таким чином, починаючи з березня 2018 року, сума індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 відповідно до абзаців 3, 4 пункту 5 Порядку №1078 має виплачуватися у розмірі 4002,83 грн. до моменту наступного підвищення посадового окладу чи до дня звільнення.

Згідно з матеріалами справи, відповідач нараховував та виплачував позивачу індексацію-різницю за період з 14.09.2021 року по 31.12.2022 року у значно меншому розмірі, що підтверджується наявними в матеріалах справи відповідними доказами та слід зазначити, що відповідач не вирішував питання щодо наявності у позивача права на цей вид індексації у спірний період.

Суд звертає увагу на те, що нарахування суми індексації належить до безпосередніх повноважень відповідача як роботодавця. Визначення розміру індексації грошового забезпечення, який підлягає виплаті на користь позивача, належить до компетенції відповідача і суд не має повноважень здійснювати його розрахунок до моменту проведення такого розрахунку відповідачем. Суд наділений лише повноваженнями перевірити правильність такого розрахунку у контексті застосування нормативно-правових приписів, що регулюють спірні правовідносини.

Суд зауважує, що відповідно до приписів ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, враховуючи, що відповідач вчинив протиправну бездіяльність щодо не вирішення питання про наявність у позивача права на отримання індексації-різниці за період з 14.09.2021 року по 31.12.2022 року, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 у не нарахуванні та не виплати позивачу індексації-різниці грошового забезпечення у розмірі 4002,83 грн. на місяць за період з 14.09.2021 по 31.12.2022 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - березень 2018 року та з урахуванням абз. 4-6 п.5 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» від 17 липня 2003 року № 1078, та як похідна вимога, зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу індексацію-різницю грошового забезпечення у розмірі 4002,83 грн. на місяць за період з 14.09.2021 по 31.12.2022 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - березень 2018 року та з урахуванням абз. 4-6 п.5 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» від 17 липня 2003 року № 1078, з урахуванням вже виплачених сум індексації грошового забезпечення за визначений період.

Щодо позовних вимог позивача в частині визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нездійснення нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивачу за період проходження військової служби з 01.01.2024 по 09.04.2024 року (включно), із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - березень 2018 року, з урахуванням абзаців 4-6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, та як похідна вимога, зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.01.2024 по 09.04.2024 року (включно), із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - березень 2018 року, з урахуванням абзаців 4-6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» зупинено на 2023 рік дію, зокрема: Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (Відомості Верховної Ради України, 2003р., №15, ст.111 із наступними змінами).

Таким чином, з 01.01.2023 в умовах дії воєнного стану обмежено право громадян на індексацію заробітної плати (грошового забезпечення).

Отже, не нарахування і не виплата відповідачем індексації грошового забезпечення з 01.01.2023 по 31.12.2023 є правомірним та не є спірним відповідно до спірних правовідносин, які виникли між позивачем та відповідачем.

Відповідно до статті 5 Закону № 1282-XII, підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.

Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Об`єднання громадян підвищують розміри оплати праці за рахунок власних коштів.

Індексація пенсій, інших виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, інших видів соціальної допомоги проводиться відповідно за рахунок Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, за рахунок коштів Державного бюджету України.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначаються Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою КМУ від 17 липня 2003 р. № 1078 (далі Порядок №1078) і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Згідно з пунктом 5 Порядку 1078 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2018 №141, яка набула чинності 15.03.2018), у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України від 09 листопада 2023 року № 3460-ІХ «Про Державний бюджет України на 2024 рік» подібних положень щодо зупинення дії Закону № 1282 - не містить.

Як наслідок, з 01 січня 2024 року Закон № 1282 відновив свою дію.

Поряд із цим, відповідно до статті 39 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з 1 січня 2024 року.

Отже, починаючи з 2024 року базовим місяцем для індексації грошових доходів населення визначено січень 2024 року.

Відтак, у даних спірних відносинах підлягають застосуванню саме норми статті 39 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» як нормативно-правового акта, який має вищу юридичну силу.

Суд зауважує, що згідно з даними, розміщеними на офіційному сайті Державної служби статистики України, індекс споживчих цін з січня по травень 2024 року не перевищував 103% (січень 100,4%, лютий 100,3%, березень 100,5%, квітень 100,2%, травень 100,6%).

Отже, спірний у цій справі період (з 01 січня 2024 по 09 квітня 2024 року) індексація не проводилася, оскільки не було перевищення порогу індексації 103% відповідно до даних Державної служби статистики України.

Разом з цим варто зазначити, що підвищення установленого порогу індексації мало місце лише у червні 2024 року, індекс споживчих цін у вказаному місяці склав 104,3%.

Місяцем, в якому офіційно опублікований індекс споживчих цін за червень 2024 року, є липень 2024 року, тобто, підвищення заробітної плати військовослужбовців у зв`язку з її індексацією відбулось не раніше серпня 2024 року.

Як вже встановлено судом, відповідно до відомостей з довідки про доходи №803 від 31.10.2024 року позивача за період з січня 2024 по 09.04.2024 року, за вказаний період нарахування індексації не проводилось.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що у період з 01 січня 2024 по 09 квітня 2024 року у відповідача не було правових підстав для нарахування позивачу «поточної» індексації, що свідчить про недопущення відповідачем по відношенню до позивача оскаржуваної бездіяльності щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за 2024 рік, тому позовні вимоги у цій частині є безпідставними, а відтак, не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 39 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з 1 січня 2024 року.

Станом на 09.04.2024 величина індексу споживчих цін не перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка, а відповідно у відповідача не було підстав для нарахування позивачу індексації до квітня 2024 року.

Щодо позовних вимог позивача в частині визнання протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 , які полягали в визначенні позивачу розміру підйомної допомоги, виплаченої в 2021 році, грошової допомоги на оздоровлення в 2022 році, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в 2021-2022 роках, виходячи з місячного грошового забезпечення, у складі якого не врахована індексація, та як похідна вимога, зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити позивачу перерахунок підйомної допомоги, виплаченої в 2021 році, грошової допомоги на оздоровлення в 2022 році, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в 2021-2022 роках, з врахуванням індексації у складі місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір таких допомог, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум, суд зазначає наступне.

Відповідно до ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року було витребувано у відповідача наступні докази, зокрема - довідку розрахунок складових виплачених підйомної допомоги у 2021 році, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2021-2022 роках, допомоги на оздоровлення у 2022 році, якщо такі мали місце, в свою чергу відповідачем цього зроблено не було, а тільки надано довідку від 31.10.2024 року №803 про доходи ОСОБА_1 , в якій взагалі немає даних про виплачені позивачу за 2021-2022 роки: підйомної допомоги; грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Слід зауважити, що до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: посадовий оклад; оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 2 Постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року за №704 (далі - Постанова №704), грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (п.2).

Приписами п.3 Постанови №704 визначено, що виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

Підпунктом 3 п.5 Постанови №704 надати право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання: надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII).

Відповідно до частин першої та другої статті 9 Закону № 2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з частиною третьою статті 9 Закону № 2011-XII, грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до частини третьої статті 15 Закону № 2011-XII, військовослужбовцям виплачуються грошова допомога на оздоровлення та державна допомога сім`ям з дітьми в порядку і розмірах, що визначаються законодавством України.

Відповідно до розділу XXIII Порядку № 260, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Відповідно до розділу XXIV Порядку № 260, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

До місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Згідно з пунктом 3 статті 9-1 Закону № 2011-ХІІ, при переїзді військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, а також тих, хто перебуває на кадровій військовій службі та військовій службі за призовом осіб офіцерського складу, на нове місце військової служби в інший населений пункт, у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням до військового навчального закладу, термін навчання в якому становить не менше шести місяців, або у зв`язку з передислокацією військової частини їм виплачується:

1) підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає з ним на нове місце військової служби;

За приписами статті 18 Закону України від 05.10.2000 № 2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі - Закон № 2017-III), законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

За змістом статті 19 Закону № 2017-III, державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Конституційний Суд України у Рішенні від 15.10.2013 № 9-рп/2013 наголосив, що винагорода за виконану працівником роботу є джерелом його існування та має забезпечувати для нього достатній, гідний життєвий рівень. Це визначає обов`язок держави створювати належні умови для реалізації громадянами права на працю, оптимізації балансу інтересів сторін трудових відносин, зокрема, шляхом державного регулювання оплати праці. Держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг. Згідно з положеннями частини шостої статті 95 КЗпП України, статей 33, 34 Закону України «Про оплату праці» такими заходами є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати.

На підставі аналізу наведених положень законодавства Конституційний Суд України дійшов висновку, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закону України від 03.07.1991 № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон № 1282-XII).

Відповідно до статті 1 Закону № 1282-XII, індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно з положеннями статті 2 Закону № 1282-XII, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України (частина друга статті 6 Закону № 1282-XII).

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Відповідно до законодавчого визначення, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Верховний Суд у постанові №380/21619/21 від 30.11.2023 року навів наступні правові висновки: - «При вирішенні питання щодо індексації слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема Закону № 2017-ІІІ, Закону № 1282-ХІІ та Порядку №1078.

Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців, з якого здійснюється, зокрема, обрахунок грошової допомоги на оздоровлення, одноразової грошової допомоги при звільненні та компенсації за невикористані дні додаткової відпустки.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 638/9697/17, від 11.12.2019 у справі № 638/5794/17, від 19.03.2020 у справі № 820/5286/17, від 29.04.2020 у справі № 240/10130/19, від 21.12.2021 у справі № 820/3423/18.»

Відповідно до приписів ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на зазначене, в контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, індексація грошового забезпечення є складовою місячного грошового забезпечення військовослужбовця і повинна включатися до розрахунку при нарахуванні «грошової допомоги на оздоровлення», «матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань», та до розміру «підйомної допомоги».

Отже, оскільки індексація грошового забезпечення має систематичний характер, вона повинна також бути включена при розрахунку вищезазначених грошових допомог та виплат, з урахуванням індексації як складової місячного грошового забезпечення.

Таким чином, слід констатувати той факт, що позивач має право на розрахунок виплат, таких як: «грошова допомога на оздоровлення», «матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань» та «підйомна допомога», виплачених за період з 14.09.2021 по 31.12.2022 року, у їхньому складі індексації грошового забезпечення як складової місячного грошового забезпечення військовослужбовця.

Щодо строку звернення з даним адміністративним позовом, суд зазначає, що питання дотримання строків звернення з даним адміністративним позовом до суду було вже вирішено та належним чином відображено в ухвалах Донецького окружного адміністративного суду від 28.10.2024 року та від 20.02.2025 року.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Відповідно до приписів ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов до висновку визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 у не нарахуванні та не виплати позивачу індексації-різниці грошового забезпечення за період з 14.09.2021 по 31.12.2022 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - березень 2018 року та з урахуванням абз. 4-6 п.5 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» від 17 липня 2003 року № 1078, та як похідна вимога, зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу індексацію-різницю грошового забезпечення у розмірі 4002,83 грн. на місяць за період з 14.09.2021 по 31.12.2022 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - березень 2018 року та з урахуванням абз. 4-6 п.5 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» від 17 липня 2003 року № 1078, з урахуванням вже виплачених сум індексації грошового забезпечення за визначений період, а також перерахувати за період з 14.09.2021 по 31.12.2022 року усе грошове забезпечення виплачене позивачу, яке розраховується із включенням до його складу індексації грошового забезпечення та провести виплату із врахуванням вже виплачених сум, з урахуванням висновків суду по цій справі.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Враховуючи, що позивач відповідно до приписів ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільняється від сплати судового збору, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 255, 257-263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ: НОМЕР_7 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_7 ) у не нарахуванні та не виплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) індексації-різниці грошового забезпечення у розмірі 4002,83 грн. на місяць за період з 14.09.2021 по 31.12.2022 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - березень 2018 року та з урахуванням абз. 4-6 п.5 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» від 17 липня 2003 року № 1078.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_7 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) індексацію-різницю грошового забезпечення у розмірі 4002,83 грн. на місяць за період з 14.09.2021 по 31.12.2022 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - березень 2018 року та з урахуванням абз. 4-6 п.5 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» від 17 липня 2003 року № 1078, з урахуванням вже виплачених сум індексації грошового забезпечення за визначений період, а також перерахувати за період з 14.09.2021 по 31.12.2022 року усе грошове забезпечення виплачене ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ), яке розраховується із включенням до його складу індексації грошового забезпечення та провести виплату із врахуванням вже виплачених сум, з урахуванням висновків суду по цій справі.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 20 лютого 2025 року.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець