Справа № 440/14978/24
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2025-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/14978/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Удовіченка С.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без участі сторін справу за адміністративним позовом ФОП ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення.

В С Т А Н О В И В:

ФОП ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області № 202 від 18.11.2024 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу, яким на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 накладено штраф в сумі 5083 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на протиправність дій відповідача під час здійснення перевірки та застосування штрафу. Крім того, стверджував, що порушення усунуто.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цій справі, а її розгляд у силу положень пункту 10 частини шостої статті 12, частин першої та другої статті 257 КАС України та на підставі частини п`ятої статті 262 КАС України призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників.

Відповідач позов не визнав, у наданому до суду відзиві представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Свою позицію мотивував тим, що Держпродспоживслужба та її територіальні органи при здійсненні контролю за дотриманням законодавства про рекламу здійснюють контроль за розповсюдженням саме інформації, а не перевіряють господарську діяльністю рекламодавців, розповсюджувачів та виробників реклами. Посадовими особами Відповідача заходів державного нагляду (контролю) діяльності суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_1 у контексті Закону № 877-V не проводилося. При виконанні повноважень у сфері здійснення контролю за дотриманням вимог Закону № 270/96-ВР, керуючись Положенням про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 667, Порядком № 693 посадовими особами позивача були виявлені та зафіксовані факти порушення законодавства про рекламу, а саме частини першої статті 6, пункту 2 , пункту 12 частини першої статті 8 Закону № 270/96-ВР.

Позивач у відповіді на відзив наполягав на правомірності своїх вимог та безпідставності доводів відповідача. Зазначив, що у спірних відносинах ГУ Держпродспоживслужби діє як суб`єкт владних повноважень, наділений Законом України "Про рекламу" та Порядком №693 функціями контролю за дотриманням законодавства України про рекламу та, відповідно, правом на звернення до суду з позовом про примусове стягнення штрафу за порушення законодавства про рекламу. При цьому Закон України "Про рекламу" та Порядок №693 не містять правових норм, що встановлюють спосіб, порядок та форми здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням законодавства про рекламу. Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначено ЗУ «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» господарювання, їх посадових осіб та вживати інших заходів у межах та порядку, визначених законом. Незважаючи на те, що іншими законами та підзаконними актами, врегульовано порядок накладення санкції до суб`єктів цих відносин, саме ЗУ «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» підлягає застосуванню як спеціальний під час здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням законодавства про рекламу. Поширення на правовідносини у сфері контролю за дотриманням законодавства України про рекламу приписів Закону України "Про основні засади здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" знаходить своє підтвердження і у висновках Верховного Суду у постановах від 23.09.2021 по справі №826/24133/15, від 22.06.2022 по справі №810/3148/17.

Відповідач у запереченнях на відповідь на відзив зазначив, що Держпродспоживслужба та її територіальні органи при здійсненні контролю за дотриманням законодавства про рекламу здійснюють контроль за розповсюдженням саме інформації, а не перевіряють господарську діяльністю рекламодавців, розповсюджувачів та виробників реклами. Спеціальним нормативно-правовим актом, що визначає засади рекламної діяльності в Україні, регулює відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами, є Закон України "Про рекламу". Норми Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" не поширюються на норми Закону "Про рекламу" в частині проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю). Таким чином, на Держпродспоживслужбу покладено функції, зокрема, у сфері захисту прав споживачів - щодо захисту прав споживачів реклами, в тому числі щодо накладення штрафів на рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Статтею 258 КАС України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець 29.10.2003.

Основний вид діяльності 96.02 надання послуг перукарнями та салонами краси.

25.10.2024 посадовою особою головним спеціалістом відділу контролю за регульованими цінами Управління захисту прав споживачів та контролю за регульованими цінами Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області Мирною Н.М. складено протокол № 174 про порушення законодавства про рекламу відносно реклами відносно реклами, що розміщена в мережі інтернет за посиланням в https://www.facebook.com/www.salonlilu.com.ua, яка рекламує послуги лазерної косметології в салоні лазерної косметології "ЛІЛУ" за адресами: Полтавська обл., м.Кременчук, вул. Небесної Сотні (Пролетарська), буд. 11А та Полтавська обл., м.Горішні Плавні, вул. Героїв Дніпра, буд. 40.

25.10.2024 на підставі протоколу про порушення законодавства про рекламу №174 від 25.10.2024 та доданих матеріалів Головним управлінням Держпродспоживслужби в Полтавській області прийнято рішення №171 про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу.

Згідно вищевказаного рішення вирішено відповідно до вимог постанови КМУ "Про порядок накладення штрафів за порушення законодавства України про рекламу" від 26.05.2004 № 693 розпочати розгляд справи про порушення законодавства про рекламу за недотримання встановлених Законом України "Про рекламу" від 03.07.1996 №270/96-ВР вимог щодо змісту реклами, яка розміщена у соціальній мережі Facebook за посиланням в https://www.facebook.com/www.salonlilu.com.ua та на сайті www.salonlilu.com.ua, що рекламує послуги лазерної косметології в салоні лазерної косметології "ЛІЛУ" за адресами: Полтавська обл., м.Кременчук, вул. Небесної Сотні (Пролетарська), буд. 11А та Полтавська обл., м.Горішні Плавні, вул. Героїв Дніпра, буд. 40, а саме:

- на сторінці у соціальній мережі за посиланням google за посиланням https://www.facebook.com/www.salonlilu.com.ua/photos/pb.00120./972342/?type=3&locale=ru_RU розміщено рекламу наступного змісту: «Лилу-салон лазерной косметологии в Кременчуге salonlilu.com.ua (Салон Лилу Кременчуг)», «Результат после лазерной шлифовки лица», «Лазеротерапия IntimaLase запатентованая в 2013 году технология без операционной пластики влагалища для лечения синдрома «широкого влагалища», недостаточной чувствительности, атрофии мышц. Процедура особенно рекомендована женщинам после родов, т.к. позволяет восстановить форму и тонус мышц влагалища и избежать симптомов недержания мочи, значительно повышая качество сексуальной жизни и не только. О проблеме рассказывает гинеколог Лариса Йоффе: «Роды, особенно если родился…» викладено російською мовою, чим порушено частини першої статті 6 Закону № 270/96-ВР;

- на сторінці у соціальній мережі за посиланням google за посиланням https://www.facebook.com/www.salonlilu.com.ua/photos/pb.00120.-/972342/?type=3&locale=ru_RU розміщено рекламу, «Лазеротерапия IntimaLase», яка є дискримінаційною за ознакою статі, зокрема зображення жіночого тіла (частина тіла оголені груди) не має ніякого стосунку до рекламованого продукту та використовується виключно як сексуальний об`єкт, з метою привернення уваги споживача, що не стосуються рекламованого продукту, містить елементи порнографії, цинізму, приниження людської честі та гідності, чим порушено пункт 2, пункт 12 частини першої статті 8 Закону № 270/96-ВР.

28.10.2024 Головне управлінням Держпродспоживслужби в Полтавській області направлено ФОП ОСОБА_1 повідомлення про призначення до розгляду справи про порушення вимог законодавства про рекламу.

Листом від 08.11.2024 ФОП ОСОБА_1 повідомила Головне управлінням Держпродспоживслужби в Полтавській області, що виявлені публікації видалені, як такі, що розміщені помилково.

18.11.2024 Головне управлінням Держпродспоживслужби в Полтавській області винесло рішення №202, яким за порушення частини першої статті 6, пункту 2, пункту 12 частини першої статті 8 Закону України "Про рекламу" на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 5080 грн.

Позивач не погодився із рішенням про накладення штрафу, у зв`язку з чим звернулася до адміністративного суду з позовом у цій справі.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов таких висновків.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини першої статті 26 Закону України "Про рекламу" від 3 липня 1996 року №270/96-ВР (далі по тексту - Закон №270/96-ВР) контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснюють у межах своїх повноважень: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, - щодо захисту прав споживачів реклами (у тому числі щодо спорудження житлового будинку), а також щодо виконання вимог частини десятої статті 8 цього Закону, крім випадків, якщо зазначена реклама є рекламою азартних ігор та організаторів азартних ігор.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року за № 667 (надалі - Положення), Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який реалізує державну політику у галузі ветеринарної медицини, сферах безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, карантину та захисту рослин, ідентифікації та реєстрації тварин, санітарного законодавства, санітарного та епідемічного благополуччя населення (крім виконання функцій з реалізації державної політики у сфері епідеміологічного нагляду (спостереження) та у сфері гігієни праці та функцій із здійснення дозиметричного контролю робочих місць і доз опромінення працівників), з контролю за цінами, попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення, метрологічного нагляду, ринкового нагляду в межах сфери своєї відповідальності, насінництва та розсадництва (в частині сертифікації насіння і садивного матеріалу), реєстрації та обліку машин в агропромисловому комплексі, державного нагляду (контролю) у сфері агропромислового комплексу, державного нагляду (контролю) у сферах охорони прав на сорти рослин, насінництва та розсадництва, державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів і рекламу в цій сфері, за якістю зерна та продуктів його переробки, державного нагляду (контролю) за додержанням заходів біологічної і генетичної безпеки щодо сільськогосподарських рослин під час створення, дослідження та практичного використання генетично модифікованого організму у відкритих системах на підприємствах, в установах та організаціях агропромислового комплексу незалежно від їх підпорядкування і форми власності, здійснення радіаційного контролю за рівнем радіоактивного забруднення сільськогосподарської продукції і продуктів харчування.

Відповідно до підпункту 2 пункту 3 Положення до основних завдань Держпродспоживслужби віднесено, зокрема, здійснення відповідно до закону державного нагляду (контролю) за дотриманням законодавства про рекламу в частині захисту прав споживачів реклами.

За змістом пункту 2 Положення Держпродспоживслужба у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

На виконання підпункту 8 пункту 6 Положення Держпродспоживслужба для виконання покладених на неї завдань має право здійснювати заходи державного нагляду (контролю) відповідно до закону.

Аналіз вищенаведених норм права дозволяє дійти висновку, що заходи державного нагляду (контролю) за дотриманням законодавства про рекламу Держпродспоживслужба має здійснювати відповідно до закону.

Пунктом 7 цього Положення передбачено, що Держпродспоживслужба здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначено Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" 5 квітня 2007 року, № 877-V (надалі - Закон № 877-V).

Статтею 1 Закону №877-V визначено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону №877-V дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Водночас Закон № 877-V у статті 2 передбачає коло правовідносин, на які його дія не поширюється.

Перелік наглядових та контрольних правовідносин, на які не поширюється дія Закону № 877-V, є вичерпним та не містить обмежень щодо поширення його дії на перевірки у сфері контролю за додержанням законодавства про рекламу.

Водночас Закон № 270/96-ВР не регулює відносини щодо виявлення та запобігання порушення вимог законодавства суб`єктами господарювання, а визначає засади рекламної діяльності, а саме, відносини, що виникають в процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами. Також Закон № 270/96-ВР не містить правових норм, що встановлюють спосіб, порядок та форми здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням законодавства про рекламу.

Суд зазначає, що діяльність відповідача з контролю за дотриманням позивачем законодавства про рекламу і виявлені відповідачем в процесі цієї діяльності порушення є формою державного нагляду (контролю), а відповідач є державним органом, який підпадає під сферу дії та зобов`язаний дотримуватися приписів вищезазначеного Закону.

З аналізу вищевикладеного випливає, що на відносини, які виникають під час здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері контролю за додержанням законодавства про рекламу, що здійснюються Держпродспоживслужбою та її територіальними органами, зокрема, Головним управлінням Держспоживслужби в Полтавській області, поширюється дія Закону № 877-V.

Суд зауважує, що Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 №693 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 10.11.2023 № 1178), визначає механізм накладення Держпродспоживслужбою та її територіальними органами на рекламодавців, виробників реклами та розповсюджувачів реклами (далі - суб`єкт реклами) штрафів за порушення законодавства про рекламу (крім штрафів, накладення яких належить виключно до компетенції Національної ради з питань телебачення і радіомовлення, Антимонопольного комітету, КРАІЛ, Національного банку), однак, саму процедуру проведення такого державного контролю не встановлює та відповідно не врегульовує порядку здійснення заходів державного нагляду (контролю). А відтак, застосування відповідачем у спірних правовідносинах цього Порядку №693 не виключає обов`язку відповідача дотримуватися при цьому вимог Закону № 877-V.

З огляду на вищевикладене, посилання відповідача на нерозповсюдження норм Закону №877-V на спірні правовідносини є хибними та такими, що ґрунтуються на помилковому розумінні норм чинного законодавства України.

Суд враховує при вирішенні спору правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 23.09.2021 у справі № 826/24133/15, предметом спору в якій було питання правомірності рішення Держспоживінспекції України від 21.09.2015 за № 0005 про накладення штрафу за порушення ст. 22 Закону України "Про рекламу". У зазначеній постанові Верховний Суд дійшов висновку, що на правовідносини у сфері контролю реклами та накладення штрафу за порушення статті 22 Закону №270/96-ВР поширюється, зокрема, Закон № 877-V.

Таким чином, діяльність відповідача з контролю за додержанням законодавства про рекламу є видом державного нагляду (контролю), а отже відповідач зобов`язаний дотримуватися вимог Закону № 877-V.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 22.06.2022 у справі № 810/3148/17, яка в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України підлягає обов`язковому врахуванню судом першої інстанції до спірних правовідносин.

Положеннями частини першої статті 4 Закону №877-V передбачено, що державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Нормами частини першої статті 6 Закону № 877-V встановлено підстави для здійснення позапланових заходів.

Суб`єкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю) (частина 3 статті 6 Закону № 877-V).

На виконання частин першої та другої статті 7 Закону № 877-V для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.

За результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт (частина 6 статті 7 Закону № 877-V).

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу на підставі спірного рішенняя відбулося всупереч вищенаведеним нормам Закону № 877-V. Зокрема, за відсутності наказу (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки. Посадові особи Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області не пред`явили представнику позивача перед початком здійснення заходу посвідчення (направлення), яке повинно містити передбачену законом інформацію, у тому числі підстави для здійснення заходу, та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу. Такий захід проведений за відсутності уповноваженої позивачем особи. За результатами заходу не складено акт з використанням його уніфікованої форми.

Вказане підтверджується, як не оформленням контролюючим органом розпорядчих документів на здійснення контролю у цій сфері, так і відсутністю матеріалів відповідної перевірки.

Отже, встановлені обставини, які не спростовані відповідачем, свідчать про те, що у спірних правовідносинах відповідачем проведено захід державного контролю (нагляду) без достатніх для цього правових підстав та без дотримання процедури, визначеної Законом № 877-V.

Невиконання або порушення вимог Закону № 877-V при призначені та проведенні заходу державного контролю (нагляду) призводить до визнання такого заходу незаконним та відсутності правових наслідків такого, оскільки такий захід державного контролю не може породжувати будь-яких правових наслідків, окрім наслідків нелегітимності усіх дій/рішень, які вчинені/прийняті у межах та за наслідками такого заходу контролю.

Відповідно до частин першої та другої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 74 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, роздруківки (скриншоти) з мережі Інтернет, здійснені посадовою особою відповідача без призначення та проведення заходу державного контролю (нагляду) та з яких неможливо встановити час їх здійснення, є недопустимими доказами у розумінні статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки одержані з порушенням порядку, встановленого законом, а тому не приймається судом до уваги.

Частинами першою та другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до доктрини з умовною назвою "плоди отруйного дерева", сформульованої Європейським судом з прав людини у справах "Гефген проти Німеччини", "Нечипорук і Йонкало проти України", "Яременко проти України", якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з цих джерел, будуть такими ж. Докази, отримані з порушенням встановленого порядку, призводять до несправедливості процесу в цілому, незалежно від їх доказової сили. У рішеннях у справах "Балицький проти України", "Тейксейра де Кастро проти Португалії", "Шабельник проти України" ЄСПЛ застосував різновид цієї доктрини та вказав, що визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані з порушеннями, а також докази, яких не було б отримано, якби не було отримано перших.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19 серпня 2018 року (справа №822/573/17), від 27 листопада 2018 року (справа №805/2601/16-а), від 21 березня 2019 року (справа №809/531/18) та від 17 червня 2020 року (справа №826/5011/18).

Підсумовуючи викладене вище, враховуючи, що допущені відповідачем порушення вимог закону щодо призначення та проведення заходу державного нагляду (контролю), призводять до відсутності правових наслідків перевірки, а роздруківки (скриншоти) з мережі Інтернет /а.с. 33-35/, здійснені посадовою особою відповідача без призначення та проведення заходу державного контролю (нагляду) та з яких неможливо встановити час їх здійснення, одержані з порушенням порядку, встановленого законом, не є допустимими доказами на підтвердження фактів порушень, за які оскаржуваним рішенням до позивача застосовано штраф, відповідачем не доведено правомірності оскаржуваного рішення як передбачено частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що рішення №202 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 18.11.2024 прийнято Головним управлінням Держпродспоживслужби в Полтавській області не на підставі, не у межах повноважень, не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, та необґрунтовано, а тому це рішення є протиправним та підлягає скасуванню відповідно до пункту 2 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, адміністративний позов та підлягає задоволенню.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина друга статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина третя статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Даних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 26.06.2019 при розгляді справи 200/14113/18-а.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", від 30.03.2004 у справі "Меріт проти України" заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Відповідно до позовних вимог ФОП ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Так, на підтвердження понесених позивачем витрат з правничої допомоги до матеріалів справи надано: ордер на надання правничої допомоги серії ВІ №1264143, витяг з договору №01-03/12-24 про надання правничої допомоги від 03.12.2024, акт №1 приймання-передачі наданих послуг-правничої допомоги по договору про надання правничої допомоги №01-03/12-24 від 03.12.2024.

Згідно пункту 5.3 витягу з договору №01-03/12-24 про надання правничої допомоги від 03.12.2024 оплата гонорару проводиться клієнтом не пізніше 30 календарних днів з дня набрання чинності рішенням суду.

Суд при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, надаючи оцінку співмірності заявленої до повернення позивачем суми коштів із критеріями, встановленими частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України виходить із наступного:

- дана справа відноситься до незначної складності;

- розгляд справи проведено без участі сторін за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши надані документи на підтвердження обґрунтованості розміру понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до висновку, що розмір витрат сплачених адвокату Красницькій Я.С., яка здійснювала підготовку та складання позовної заяви у заявленому розмірі 6700 грн не є співмірним із складністю справи та фактично витраченим часом на виконання адвокатом робіт (наданих послуг) за наведеним у звітах переліком.

Враховуючи вищезазначене, та те, що позовні вимоги задоволено частково суд дійшов висновку, що обґрунтованим, об`єктивним і таким, що підпадає під критерій розумності, є визначення вартості послуг адвоката у сумі 2000 грн.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд, -

У Х В А Л И В:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області (вул. Воскресенський узвіз, 7, м. Полтава, 36039, ідентифікаційний код 40358617) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області 202 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 18.11.2024.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.О. Удовіченко