Справа № 520/27385/24
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2025-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 р. Справа № 520/27385/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.11.2024, головуючий суддя І інстанції: Заічко О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 12.11.24 по справі № 520/27385/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області

про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив суд:

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 18.09.2024р. №96 про відмову у призначенні пенсії за віком згідно Закону України Про державну службу з 11.09.2024р.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати період роботи з 09.03.1993р. по 28.06.2024р. в митних органах до стажу на посадах віднесених до категорії посад державних службовців та призначити з 11.09.2024р. пенсію за віком згідно Закону України Про державну службу на підставі довідок, виданих Харківською митницею №07.14.22.02/119 від 02.09.2024р. про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця(посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та №7.14.22.02/118 від 02.098.2024р. про складові заробітної плати ( за період з 01.07.2019 по 31.06.2024), для призначення пенсії (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією);

- допустити до негайного виконання рішення суду в частині присудження виплат позивачу пенсії у межах суми стягнення за один місяць;

В обґрунтуванні позовних вимог позивач зазначав, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 18.09.2024р. №96 йому відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно Закону України Про державну службу з 11.09.2024р. Рішення обгрунтоване тим, що згідно трудових книжок НОМЕР_1 та НОМЕР_2 з 09.03.1993р. він працював у Харківській митниці, де 26.06.1996р. присвоєно персональне звання Інспектор митної служби 1 рангу з 17.04.1997р. працював у МП Харків-Аеропорт де 19.06.1998р. присвоєно персональне звання Радник митної служби ІІІ рангу; з 10.01.2000 року працював у Магістральній митниці Козачья Лопань до 30.07.2001р. присвоєно спеціальне звання Радник митної служби ІІ рангу; з 10.12.2019р. працював у Слобожанській митниці Держмит служби де 01.08.2020р. присвоєне спеціальне звання Радник митної служби ІІІ рангу. Оскільки відсутній стаж на посадах віднесених до категорії посад державних службовців, тому права на призначення відповідно до Закону України Про Державну службу заявник не має. Вважаючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області протиправним звернувся до суду.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.11.2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 18.09.2024р. №96 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком згідно Закону України Про державну службу з 11.09.2024р..

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати період роботи ОСОБА_1 з 09.03.1993р. по 28.06.2024р. в митних органах до стажу на посадах віднесених до категорії посад державних службовців та призначити з 11.09.2024р. пенсію за віком згідно Закону України Про державну службу на підставі довідок, виданих Харківською митницею №07.14.22.02/119 від 02.09.2024р. про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця(посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та №7.14.22.02/118 від 02.098.2024р. про складові заробітної плати ( за період з 01.07.2019 по 31.06.2024), для призначення пенсії (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією).

В інший частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул.Канатна, буд.83, м.Одеса, індекс 65012, ) суму сплаченого судового збору у розмірі 968(дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так в апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що судом першої інстанції не взято до уваги, що згідно записів трудової книжки, позивачу, як працівнику митної служби присвоювались спеціальні звання.

На думку відповідача, період перебування посадових осіб в органах митної служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання, не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Зазначає, що однією із вимог призначення пенсій згідно Закону України "Про державну службу" є наявність відповідного стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону 3723, основною умовою зарахування того чи іншого періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону 3723, є встановлення за займаною посадою відповідного рангу.

Однак, судом першої інстанції не враховано, що робота на посадах в органах державної митної служби України, зараховується до стажу державної служби особам, яким не присвоювалися спеціальні звання.

Звертає увагу, що вимога позивача про перерахунок пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону № 3723 на підставі довідок про складові заробітної плати державного службовця є неправомірною та передчасною оскільки, позивачу призначено пенсію відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а спір про право щодо призначення чи переведення позивача на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" ще не вирішено.

Апелянт вважає, що органи Пенсійного фонду України діють в порядку передбаченому законодавством, обґрунтовано, а тому підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 - відсутні.

Крім того, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Прийняття рішення про призначення пенсії є дискреційним повноваженням органів Пенсійного фонду України. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Позивач не скористався своїм правом на подання відзиву до Другого апеляційного адміністративного суду на апеляційну скаргу відповідача.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Харківській області та отримує пенсію за віком згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. 11.09.2024р. позивач звернувся до органів пенсійного фонду України з заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 18.09.2024р. №96 відмовлено у перерахунку пенсії та перехід з пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" у зв`язку з відсутністю для цього правових підстав, адже Закон №889 не передбачає норм, які б давали змогу проводити перерахунки та призначення пенсій державним службовцям.

Згідно трудових книжок НОМЕР_1 та НОМЕР_2 з 09.03.1993р. він працював у Харківській митниці, де 26.06.1996р. присвоєно персональне звання Інспектор митної служби 1 рангу з 17.04.1997р. працював у МП Харків-Аеропорт де 19.06.1998р. присвоєно персональне звання Радник митної служби ІІІ рангу; з 10.01.2000року працював у Магістральній митниці Козачья Лопань до 30.07.2001р. присвоєно спеціальне звання Радник митної служби ІІ рангу; з 10.12.2019р. працював Слобожанській митниці Держмит служби де 01.08.2020р. присвоєне спеціальне звання Радник митної служби ІІІ рангу.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову в переведенні позивача на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України " Про державну службу" є неправомірним, а належним способом захисту порушеного права, у спірному випадку буде зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду у Одеській області призначити з 11.09.2024р. пенсію за віком згідно Закону України Про державну службу на підставі довідок, виданих Харківською митницею №07.14.22.02/119 від 02.09.2024р. про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця(посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та №7.14.22.02/118 від 02.098.2024р. про складові заробітної плати ( за період з 01.07.2019 по 31.06.2024), для призначення пенсії (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією).

Крім того, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог в частині звернення до негайного виконання рішення суду в частині присудження позивачу суми платежу за один місяць.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За змістом ч. 1 ст. 9, ч. 1 ст. 10 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 отримує пенсію за віком згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Позивач звернувся до органів пенсійного фонду України з заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу.

З 01 травня 2016 року набрав чинності Закон України Про державну службу від 10 грудня 2015 року №889-VIII (далі - Закон №889-VІІІ), відповідно до статті 90 якого встановлено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з п.2 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

За змістом пункту 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16 грудня 1993 року №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пункт 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII передбачає, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Таким чином, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Разом з тим, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, стаття 37 Закону №3723-XII передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Отже, з аналізу наведених вище правових норм вбачається, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на пенсію відповідно до статті 37 Закону №3723-XII після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону №3723-XII і Прикінцевих та перехідних положень Закону, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Тобто, за наявності у особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 15 грудня 2020 року у справі №560/2398/19.

Отже, після 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом №889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-XII лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №889-VIII та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону №3723-XII вік і страховий стаж.

Разом з тим, із набранням чинності Законом №889-VIII державні службовці втратили право на призначення спеціальних пенсії та отримали право на призначення пенсій на загальних підставах, тобто відповідно до положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Матеріалами справи підтверджується, що згідно трудових книжок НОМЕР_1 та НОМЕР_2 з 09.03.1993р. ОСОБА_1 працював в органах митної служби, 07.06.1995 року прийняв присягу державного службовця, йому присвоєно: Інспектор митної служби 1 рангу з 17.04.1997р. працював у МП Харків-Аеропорт де 19.06.1998р. присвоєно персональне звання Радник митної служби ІІІ рангу; з 10.01.2000року працював у Магістральній митниці Козачья Лопань до 30.07.2001р. присвоєно спеціальне звання Радник митної служби ІІ рангу; з 10.12.2019р. працював у Слобожанській митниці Держмитслужби де 01.08.2020р. присвоєне спеціальне звання Радник митної служби ІІІ рангу.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем, як підставою для відмови в призначенні пенсії, вказано відсутність права на даний вид пенсії через відсутній стаж на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців.

Згідно з п. 8 розділу Прикінцеві та перехідні положення Закону №889 стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 569 МК України працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями.

Згідно з ч. 1 ст. 569 МК України працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями.

За змістом ч. 1 ст. 588 МК України пенсійне забезпечення посадових осіб митних органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України Про державну службу. При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України Про державну службу, незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Аналогічні положення щодо віднесення посадових осіб органів доходів і зборів до державних службовців та пенсійного забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу", були передбачені і Митними кодексами України від 11 липня 2002 року та від 12 грудня 1991 року.

Таким чином, період роботи (служби) позивача в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України Про державну службу.

Порядком обчислення стажу державної служби, затв. постановою Кабінету Міністрів України № 283 від 03 травня 1994 року (чинного до 01 травня 2016 року) визначались посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Згідно з ч. 2 цього Порядку до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Відповідно до ч. 17 ст. 37 Закону № 3723 період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та /або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

За змістом ч. 2 ст. 46 Закону № 889 та Порядку обчислення стажу державної служби, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229, які діють з 01 травня 2016 року, до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

При цьому, п. 5 вищевказаного Порядку визначено, що стаж державної служби обчислюється у днях, місяцях і роках.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що весь період роботи позивача у митному органі зараховується до стажу державної служби для призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 09.03.1993 року до 28.06.2024 року працював у митних органах на різних посадах. Крім того, 07.06.1995 року позивачем прийнята Присяга державного службовця.

Колегія суддів зазначає про те, що відповідач не надав належних доказів, які б спростовували той факт, що займані позивачем посади у спірний період роботи в митниці не відносяться до посад керівних працівників і спеціалістів в апараті органів митного контролю.

Крім того, Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи" від 04 липня 2013 за №404-VII, статтю 37 Закону №3723-XII доповнено частиною п`ятнадцятою такого змісту: "Період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку".

Так, у період роботи позивача в органах митного контролю встановлювались персональні звання державної митної служби України, що визначались постановою Верховної Ради України від 05 лютого 1992 року за №2099-XII "Про персональні звання державної митної служби України". А саме: "дійсний державний радник митної служби"; "державний радник митної служби 1 рангу"; "державний радник митної служби 2 рангу"; "державний радник митної служби 3 рангу"; "радник митної служби 1 рангу"; "радник митної служби 2 рангу"; "радник митної служби 3 рангу"; "інспектор митної служби 1 рангу"; "інспектор митної служби 2 рангу"; "інспектор митної служби 3 рангу".

Процедуру присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів та осіб, уповноважених їх присвоювати визначено Порядком присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 23 жовтня 2013 року №839 (далі - Порядок №839) (постанова втратила чинність у частині, що стосується присвоєння спеціальних звань посадовим особам митних органів згідно з Постановою КМ України №501 від 17 червня 2020 року).

Згідно з п. 9 Порядку №839 посадовій особі, яка перебувала на державній службі та вперше призначена на посаду в органах доходів і зборів, присвоюється спеціальне звання за посадою, на яку призначено особу, з урахуванням встановленого співвідношення рангів державних службовців.

Особам, які приймаються на роботу до органів доходів і зборів та яким раніше присвоєно спеціальні звання державної податкової або митної служби, спеціальні звання присвоюються з урахуванням співвідношення, визначеного законом.

За приписами п.3 Порядку № 839 до строку перебування у спеціальному званні зараховується період роботи в органах доходів і зборів у спеціальному званні (ранзі державного службовця), а також строк перебування у спеціальному званні (ранзі державного службовця) посадових осіб державної податкової та державної митної служби, крім посадових осіб, яким у період роботи в органах доходів і зборів спеціальне звання було присвоєно достроково.

Постановою Кабінету Міністрів України № 306 від 20 квітня 2016 року "Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями" (далі - Постанова №306) затверджено Порядок присвоєння рангів державних службовців, співвідношення рангів державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями згідно з додатками 1-10.

З аналізу наведених вище правових норм вбачається, що посадові особи контролюючих органів, в даному випадку митного органу, віднесені до державних службовців за певними особливостями, тобто з присвоєнням спеціальних звань, які відповідають певним категоріям та рангам державних службовців.

Таким чином, з наведеного вище колегія суддів доходить висновку про те, що спеціальні звання посадових осіб контролюючих органів - прирівнюються до рангів державного службовця, визначених Постановою № 306.

Додатком 13 Постанови № 306 передбачено, що спеціальне звання: "дійсний державний радник митної служби" прирівнюється до 1 рангу державного службовця; "державний радник митної служби 1 рангу" прирівнюється до 2 рангу державного службовця; "державний радник митної служби 2 рангу" прирівнюється до 2 рангу державного службовця; "державний радник митної служби 3 рангу" прирівнюється до 3 рангу державного службовця; "радник митної служби 1 рангу" прирівнюється до 4 рангу державного службовця; "радник митної служби 2 рангу" прирівнюється до 5 рангу державного службовця; "радник митної служби 3 рангу" прирівнюється до 6 рангу державного службовця; "інспектор митної служби 1 рангу" прирівнюється до 7 рангу державного службовця; "інспектор митної служби 2 рангу" прирівнюється до 8 рангу державного службовця; "інспектор митної служби 3 рангу" прирівнюється до 6 рангу державного службовця.

З врахуванням наведеного вище колегія суддів вважає, що посадові особи митних органів, яким присвоєно спеціальні звання є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження служби в митних органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу.

Подібна правова позиція викладена у рішенні Верховного Суду від 04.04.2018 (зразкова справа №822/524/18) та постанові Верховного Суду від 10.07.2018 справа №591/6970/16-а.

Таким чином, аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що період роботи (служби) позивача в митних органах з 09.03.1993 до 28.06.2024 зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", а тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову в переведенні позивача на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України " Про державну службу" є неправомірним та таким, що підлягає скасуванню.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що постановою Кабінету Міністрів України Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб від 14.09.2016 № 622 затверджено Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (далі - Порядок № 622).

Пунктом 4 Порядку № 622 встановлено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Так, згідно з пунктом 5 Порядку № 622 форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.

Відповідно до пунктів 2, 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про державну службу, пунктів 9, 10 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року № 280, та пункту 5 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року № 622, правління Пенсійного фонду України прийняло постанову Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям від 17.01.2017 № 1-3 (далі - Постанова № 1-3), зареєстровану в Міністерстві юстиції України 08 лютого 2017 року за № 180/30048, якою затверджено форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII Про державну службу пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII Про державну службу.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу видано Довідки від 02.09.2024: № 7.14.22.02/118 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією); № 07.14.22.02/119 про складові заробітної плати для призначення державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років).

Форма вказаних довідок відповідає формам довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям, затверджених Постановою № 1-3 та містять відображення складових заробітної плати: посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років, надбавка за інтенсивність праці, надбавка за виконання особливо важливої роботи та щомісячна премія, за останнім місцем роботи на державній службі за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією.

На всі види оплати праці, включені у вказані довідки, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Оскільки відображені в довідках види оплати праці є складовими частинами заробітної плати позивача, з якої сплачені внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за останньою займаною ним посадою державної служби, з якої він був звільнений, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вони мають братися до уваги при розрахунку розміру пенсії позивача відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу № 3723-ХІІ, з чим погоджується і колегія суддів.

Крім того, у межах спірних правовідносин право позивача отримати пенсію за віком державного службовця за Законом №3723-ХІІ кореспондує обов`язок відповідача прийняти рішення щодо її призначення.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні від 16.09.2015 у справі №21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Частиною третьою статті 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Враховуючи те, що позивач станом на 01 травня 2016 року займав посаду державної служби (в митних органах), мав не менш як 10 років стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, має необхідний страховий стаж, отже позивач набув право на призначення їй пенсії за віком на підставі ст. 37 Закону України "Про державну службу", а тому з метою ефективного поновлення порушених прав позивача правильним буде скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 18.09.2024р. №96 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком згідно Закону України Про державну службу та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати період роботи ОСОБА_1 з 09.03.1993р. по 28.06.2024р. в митних органах до стажу на посадах віднесених до категорії посад державних службовців та призначити з 11.09.2024р. пенсію за віком згідно Закону України Про державну службу на підставі довідок, виданих Харківською митницею №07.14.22.02/119 від 02.09.2024р. про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця(посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та №7.14.22.02/118 від 02.098.2024р. про складові заробітної плати ( за період з 01.07.2019 по 31.06.2024), для призначення пенсії (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією).

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 09.04.2024 у справі №560/9407/22.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обгрунтованість позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.11.2024 по справі № 520/27385/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)О.А. Спаскін
Судді(підпис) (підпис) О.В. Присяжнюк Л.В. Любчич