Справа № 300/7706/24
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2025-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" лютого 2025 р. справа № 300/7706/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі судді Кафарського В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання до вчинення певних дій, -
ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:
визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати позивачу збільшеної до 100 000 грн додаткової винагороди в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні після отриманого ним тяжкого поранення 01.06.2022 в закладах охорони здоров`я та у відпустці за станом здоров`я з 01.06.2022 по 11.11.2022;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу збільшену до 100 000 грн додаткову винагороду в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні після отриманого тяжкого поранення 01.06.2022 в закладах охорони здоров`я та у відпустці за станом здоров`я з 01.06.2022 по 11.11.2022 у повному обсязі, з урахуванням виплачених сум, а саме виплатити невиплачену суму 78 221,95 грн.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що служив командиром кулеметного взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_2 , де під час виконання бойового завдання в ході ведення бойових дій з військовими формуваннями російської федерації 01.06.2022 отримав тяжке поранення внаслідок ворожого артилерійського обстрілу зі сторони противника, а саме мінно-вибухове поранення. Після отриманого поранення позивач проходив тривале лікування та реабілітацію, при цьому поранення, лікування та реабілітація, як зазначив позивач, пов`язані із захистом Батьківщини. 08.02.2023 Медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_1 встановлено III групу інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, строком на 1 рік, а 14.03.2024 військово-лікарською комісією був визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. Позивач наголошує, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 з подальшими змінами, ОСОБА_1 з 01.06.2022 (з дня отримання тяжкого поранення) по 11.11.2022 (завершення лікування після поранення) повинна була нараховуватись та бути виплаченою додаткова винагорода в розмірі 100 000 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, що в загальному за вищезазначений період тобто за 5 місяців і 11 днів мало складати 536 666,67 грн. Проте, у відповіді військової частини НОМЕР_1 на адвокатський запит №4/3335 від 20.08.2024 відповідачем надано розрахунок виплати додаткової винагороди з 01.06.2022 по 11.11.2022, в якому вказано про виплату в загальному 485 666,72 грн. Позивач із таким розрахунком не погоджується, оскільки, на його думку, військовою частиною НОМЕР_1 невірно обчислено кількість днів лікування, яких має бути не 133 дні а 164 дні, оскільки згідно висновку ВЛК від 30.06.2022 позивачу була надана відпустка за станом здоров`я на 30 днів, тобто з 02.07.2022 по 01.08.2022 включно, і під час цієї відпустки мала бути виплачена додаткова винагорода з розрахунку 100 000 грн на місяць відповідно до постанови КМУ №168 від 28.02.2022. Також наголошено, що за період з 01.06.2022 по 30.11.2022 ОСОБА_1 була виплачена додаткова винагорода в сумі 19 000грн за період служби з 12.11.2022 по 30.11.2022 включно (з розрахунку 30 000 грн в місяць служби в тилу), яку врахували як виплату додаткової винагороди яка була проведена в листопаді 2022 року. З огляду на наведене, позивач вважає, що відповідачем залишається невиплаченою додаткова винагорода в розмірі 78 221,95 грн.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.10.2024 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, згідно із правилами, встановленими статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
На адресу суду від Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву, у якому викладено заперечення щодо задоволення позовних вимог, а також зазначено про відсутність підстав для виплати додаткової винагороди за час відпустки за станом здоров`я, на підставі наявної довідки військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_3 від 30.06.2022 №88 через відсутність у ній висновку про те, що поранення капітана ОСОБА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 пов`язане із захистом Батьківщини, а також відсутній запис про тяжкість поранення. Тому, на думку представника відповідача, у командира військової частини НОМЕР_2 були підстави для невиплати додаткової винагороди за час відпустки за станом здоров`я, на підставі вказаної довідки військово-лікарської комісії. Також представником відповідача заявлено, що за інформацією стройової частини військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_1 військову службу у військовій частині НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) не проходив. Таким чином, жодних управлінських рішень, у тому числі по виплаті грошового забезпечення, командуванням військової частини НОМЕР_1 по ньому не приймалось. А тому, представник відповідача вважає, що в порядку частини третьої статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України наявні підстави для заміни первісного відповідача військової частини НОМЕР_1 належним відповідачем військовою частиною НОМЕР_2 (а.с. 54-56).
Позивач подав суду відповідь на відзив, у якому зазначив про безпідставність відзиву відповідача, оскільки такий не спростовує доводи позову та не відповідає діючому законодавству. Звернув увагу, що відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №9043 від 23.06.2022, повний діагноз (Основний) Вибухове поранення (01.06.22) Вогнепальне осколкове сліпе проникаюче поранення грудної клітки. Двобічний пневмогемоторакс. Вогнепальні осколкові сліпі поранення м`яких тканин шиї з наявними сторонніми тілами (осколків). Стан після ПХО вогнепальних ран грудної клітини, шиї; закритої торакостомії, дренування лівої та правої плевральних порожнин за Бюлау (01.06.22); лівобічної торакоскопії, вилучення металевого уламку верхнього плеврального синуса; правобічної торакоскопії, вилучення металевого уламку правої плевральної порожнини (03.06.22); ревізії, видалення металевих уламків ділянки шиї (08.06.22). Посттравматичний ексудативний плеврит. Стан після закритої торакостомії, дренування лівої плевральної порожнини за Бюлау (13.06.22). Посттравматичний гострий плексит справа. В довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за вих. №155 від 08.08.2022, після службового розслідування, також зазначено: «МВТ (мінно-вибухове поранення). Вогнепальне сліпе осколкове проникаюче поранення шиї, грудної клітки справа, двобічний пневмогемоторакс, вогнепальні осколкові сліпі поранення м`яких тканин шиї з наявними сторонніми тілами. Поранення отримано 02.06.2022 в ході ведення бойових дій з військовими формуваннями російської федерації. Поранення капітана ОСОБА_1 отримані під час виконання службових обов`язків по захисту Батьківщини. Підставою видачі довідки від 08.08.2022 зазначений наказ командира частини НОМЕР_2 №2022р від червня 2022 року». Тобто, на думку позивача, довідкою №155 від 08.08.2022 після службового розслідування було лише підтверджено, що його поранення 01.06.2022 було тяжким та отримане під час захисту Батьківщини. Тому вважає, що виплата додаткової грошової допомоги має бути проведена, починаючи з 01.06.2022 (а.с. 62-68).
Окрім цього, позивач виклав свою позицію щодо належності Військової частини НОМЕР_1 у якості відповідача в межах даної справи, зокрема, вказав, що для встановлення істини в справі та дослідження всієї процедури нарахування та виплати йому винагороди, передбаченої згідно з постановою №168 та грошового забезпечення в повному обсязі за час перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я в період з 01.06.2022 по 11.11.2022, необхідно залучити співвідповідача Військову частину НОМЕР_2 .
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.12.2024 залучено до участі в адміністративній справі №300/7706/24 відповідача Військову частину НОМЕР_2 та, відповідно, розгляд справи розпочато спочатку (а.с. 70-72).
Також вказаною ухвалою встановлено Військовій частині НОМЕР_2 з дня вручення цієї ухвали п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позов.
Водночас, суд зауважує, що Військова частина НОМЕР_2 ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.12.2024 отримала 24.12.2024, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 76). Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалась.
Відповідно до частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши в сукупності письмові докази, наявні в матеріалах справи, встановив наступне.
Як встановлено судом з матеріалів справи та не заперечується сторонами, ОСОБА_1 ОСОБА_2 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .
01.06.2022 командир кулеметного взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 під час виконання бойового завдання отримав тяжке поранення внаслідок ворожого артилерійського обстрілу зі сторони противника, а саме мінно-вибухове поранення.
Так, випискою із медичної карти стаціонарного хворого №9043 від 23.06.2022 встановлено повний діагноз позивачу (Основний): «Вибухове поранення (01.06.22): Вогнепальне осколкове сліпе проникаюче поранення грудної клітки. Двобічний пневмогемоторакс. Вогнепальні осколкові сліпі поранення м`яких тканин шиї з наявними сторонніми тілами (осколків). Стан після ПХО вогнепальних ран грудної клітини, шиї; закритої торакостомії, дренування лівої та правої плевральних порожнин за Бюлау (01.06.22); лівобічної торакоскопії, вилучення металевого уламку верхнього плеврального синуса; правобічної торакоскопії, вилучення металевого уламку правої плевральної порожнини (03.06.22); ревізії, видалення металевих уламків ділянки шиї (08.06.22). Посттравматичний ексудативний плеврит. Стан після закритої торакостомії, дренування лівої плевральної порожнини за Бюлау (13.06.22). Посттравматичний гострий плексит справа».
Також у вказаній виписці зазначено, що згідно наявної медичної документації, поранення отримав внаслідок ворожого обстрілу 01.06.2022 під час виконання бойового завдання. Першу медичну допомогу надала передова хірургічна група в н.п. Бахмут, 02.06.2022-05.06.2022 перебував на лікуванні у ВМКЦ СР (м. Дніпро). 07.06.2022 евакуйований та госпіталізований у відділення торакальної хірургії КНП «ВОКЛ ім. М.І. Пирогова ВОР» для подальшого дообстеження лікування (а.с. 19).
Відповідно до довідки ВЛК №88 від 30.06.2022, позивач потребував відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів (Поранення, ТАК, пов`язані із виконанням обов`язків військової служби) (а.с. 29).
Водночас, довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №155 від 08.08.2022 підтверджено, що військовослужбовець військової служби за призовом в/ч НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) ОК « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_1 одержав МВТ. Вогнепальне сліпе осколкове проникаюче поранення шиї, грудної клітки справа, двобічний пневмогемоторакс, вогнепальні осколкові сліпі поранення м`яких тканин шиї з наявними сторонніми тілами. Також у вказаній довідці зафіксовано, що службовим розслідуванням встановлено, що травма, поранення отримана командиром кулеметного взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_2 капітаном ОСОБА_1 в ході ведення бойових дій з військовими формуваннями російської федерації, що поблизу населеного пункту Покровськ Донецької області внаслідок артилерійських, авіаційних та ракетних ударів. Травма, поранення капітана ОСОБА_1 отримані під час виконання службових обов`язків та захисту Батьківщини (а.с. 21).
В подальшому, згідно довідки ВЛК №82/4 від 19.08.2022, ОСОБА_1 потребував відпустки за станом здоров`я на 30 календарних дні (Поранення, ТАК, пов`язанні із захистом Батьківщини. Підтверджено довідкою про обставини поранення, виданою командиром в/ч НОМЕР_2 від 08.08.2022 №155). За характером ушкоджень поранення відноситься до категорії тяжких (а.с. 30).
Відповідно до довідки ВЛК №116/1 від 10.10.2022, ОСОБА_1 потребував відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів. У довідці зафіксовано, що за характером ушкоджень поранення відноситься до категорії тяжких. Поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини (підтверджено довідкою про обставини поранення, виданою командиром військової частини НОМЕР_2 від 08.08.2022 №155) (а.с. 31).
Довідкою ВЛК №140/2 від 11.11.2022 позивач визнаний обмежено придатним до військової служби. При цьому, у довідці зазначено, що за характером ушкоджень поранення відноситься до категорії тяжких. Поранення, Так, пов`язане із захистом Батьківщини (підтверджено довідкою про обставини поранення, виданою командиром військової частини НОМЕР_2 від 08.08.2022 №155) (а.с. 32).
Таким чином, після отримання мінно-вибухового поранення 01.06.2022, подальше лікування та реабілітація позивача пов`язані sз захистом Батьківщини.
Зокрема, суд встановив, що після отриманого поранення позивач проходив тривале лікування та реабілітацію, а саме:
01.06.2022 перебував у військовій частині НОМЕР_5 лікарні АДРЕСА_1 , що підтверджується первинною медичною картою від 01.06.2024 (а.с. 17);
з 02.06.2022 по 05.06.2022 перебував на стаціонарному лікуванні у в/ч НОМЕР_6 АДРЕСА_2 , що підтверджується перевідним епікризом №6773 від 06.06.2022 із медичної карти стаціонарного хворого хірургічного відділення (а.с. 18);
з 07.06.2022 по 23.06.2022 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної ради», що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №9043 від 23.06.2022 (а.с. 19);
з 23.06.2022 по 01.07.2022 перебував на стаціонарному лікуванні у в/ч НОМЕР_3 АДРЕСА_3 , що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №382 від 01.07.2022 (а.с. 20). У вказаній виписці зазначено, що 30.06.2022 оглянутий ВЛК та на підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб потребує відпустки за станом здоров`я на тридцять календарних днів з продовженням амбулаторного лікування;
з 12.09.2022 по 23.09.2022 проходив лікування в Лисецькій районній лікарні Івано-Франківської області, у відділі неврології, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №2623 від 23.09.2022 (а.с. 23-24);
В подальшому, 08.02.2023 Медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_1 встановлено III групу інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, строком на 1 рік (а.с. 33).
Також свідоцтвом про хворобу №601, зареєстрованим 12.04.2024, підтверджено, що мінно-вибухова травма, отримана позивачем у червні 2022 року, Так, пов`язана із захистом Батьківщини. При цьому, проведеною військово-лікарською комісією ОСОБА_1 визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку (а.с. 34-36).
Представник позивача звернулась до військової частини НОМЕР_1 із адвокатським запитом щодо нарахування та виплати додаткової винагороди ОСОБА_3 , зокрема, під час його лікування та реабілітації після отриманого тяжкого поранення.
Листом від 20.08.2024 №4/3335 військова частина НОМЕР_1 повідомила, що у рішенні ВЛК, ОСОБА_1 що є в наявності у військовій частині НОМЕР_2 , вказують: ВЛК від 30.06.2022 №88, видане військовою частиною НОМЕР_3 поранення, ТАК пов`язане з виконанням обов`язків військової служби. На підставі статті 81 графи II Розкладу хвороб: потребує відпустки за станом здоров`я на 30 (тридцять) календарних днів (ступінь поранення не вказано). Згідно постанови КМУ від 28.02.2022 №168 дане рішення ВЛК не підлягає у виплаті з розрахунку 100 тисяч гривень, оскільки воно не пов`язане із захистом Батьківщини. Також надано розрахунок виплати додаткової винагороди позивачу за період з 01.06.2022 по 11.11.2022, з якого вбачається, що ОСОБА_1 виплачено в загальному 485 666,72 грн, а саме за 30 днів лікування в червні 2022 року, 1 день лікування в липні 2022 року, 30 днів лікування в серпні 2022року, 30 днів лікування у вересні 2022 року, 31 день лікування в жовтні 2022 року та 11 днів лікування у листопаді 2022 року (а.с. 42-44)
Не погоджуючись із наданим розрахунком виплати додаткової винагороди, а також невірно обчисленою кількістю днів лікування, оскільки, на думку позивача, кількість таких днів має бути не 133, а 164, так як згідно висновку ВЛК від 30.06.2022 йому була надана відпустка за станом здоров`я на 30 днів, тобто з 02.07.2022 по 01.08.2022 включно, позивач звернувся із даним позовом до суду для захисту свого порушеного права.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 1 статті 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Відповідно до статті 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
У свою чергу, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, врегульовано положеннями Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (надалі Закон №2232-XII).
Частиною 1 статті 1 Закону №2232-ХІІ визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Згідно із частиною 1 статті 2 Закону №2232-ХІІ, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Частиною 2 статті 2 Закону України №2232-ХІІ передбачено, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ від 20.12.1991 (надалі Закон №2011-ХІІ) визначено, що соціальний захист військовослужбовців діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України (ст. 2 Закону №2011-ХІІ).
Згідно зі ст. 9 Закону №2011-ХІІ, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Відповідно до п.п. 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30.08.2017, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі державні органи).
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 (далі Порядок №260).
Згідно з пунктом 2 розділу І Порядку №260, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.
Пунктом 3 розділу І Порядку №260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).
Відповідно до пункту 17 розділу І Порядку №260 на період дії воєнного стану, виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
Суд звертає увагу, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/202, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та нарізі тримає.
Таким чином, на дату ухвалення рішення у цій справі в Україні діє воєнний стан, правовий режим якого визначається Законом України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 №389-VIII.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/202, окрім іншого, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» №64 та «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України №69, 28.02.2022 прийнята Постанова №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова №168).
До Постанови №168 після її прийняття та набрання чинності внесено нормативними актами ряд змін.
Так, на момент виникнення спірних правовідносин, пунктом 1 Постанови №168 встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка», виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Абзацами 3 і 4 вказаного пункту Постанови №168 (на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Отже, виходячи зі змісту вказаної норми, додаткова винагорода у розмірі 100 000,00 грн на місяць виплачується, зокрема, і військовослужбовцям, які отримали поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язані із захистом Батьківщини, у період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), та за період перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення (за висновком ВЛК).
При цьому, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, за які виплачується збільшена до 100 000 гривень винагорода.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, військовослужбовець військової служби за призовом в/ч НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) ОК « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_1 одержав МВТ (мінно-вибухове поранення) в ході ведення бойових дій з військовими формуваннями російської федерації, що поблизу населеного пункту Покровськ Донецької області внаслідок артилерійських, авіаційних та ракетних ударів. Травма, поранення капітана ОСОБА_1 отримані під час виконання службових обов`язків та захисту Батьківщини. Вказане підтверджується довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №155 від 08.08.2022, яка, як вбачається із її змісту, складена за наслідком проведення службового розслідування (а.с. 21).
Також у свідоцтві про хворобу №601, зареєстрованого 12.04.2024, зафіксовано, що проведеною військово-лікарською комісією підтверджено, що мінно-вибухова травма, отримана позивачем у червні 2022 року, Так, пов`язана із захистом Батьківщини (а.с. 34-36).
Вказана обставина підтверджена також і іншими наявними у матеріалах справи доказами, зокрема довідкою ВЛК від 19.08.2022 №82/4 (а.с. 30), довідкою ВЛК від 10.10.2022 №116/1 (а.с. 31), довідкою ВЛК від 11.11.2022 №140/2 (а.с. 32), а також довідкою МСЕК серія 12ААГ №209114 від 08.02.2023 (а.с. 33).
При цьому, вказаними документами підтверджено також те, що отримане ОСОБА_1 в червні 2022 року поранення відноситься до категорії тяжких згідно наказу МОЗ України від 04.07.2007 №3701.
Враховуючи викладене, а також беручи до уваги те, що згідно довідки ВЛК від 30.06.2022 позивач потребував відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів, що зумовлено, як уже встановлено, отриманням в ході бойових дій тяжкого поранення (травми), пов`язаного із захистом Батьківщини, суд вважає, що відповідачем має бути виплачена додаткова винагорода, передбачена постановою КМУ від 28.02.2022 №168.
В той же час, з матеріалів справи вбачається, що у липні відповідачем визнається тільки 1 день лікування після отримання ОСОБА_1 поранення. При цьому, у листі від 20.08.2024 №4/3335 та у відзиві на позов військова частина НОМЕР_1 послалась на те, що довідка ВЛК від 30.06.2022 №88 не є підставою для виплати позивачу відповідно до Постанови КМУ від 28.02.2022 №168 додаткової винагороди у з розрахунку 100 тисяч гривень.
Як наслідок, враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про протиправність бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати позивачу збільшеної до 100 000 грн додаткової винагороди в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні після отриманого ним тяжкого поранення 01.06.2022 в закладах охорони здоров`я та у відпустці за станом здоров`я з 01.06.2022 по 11.11.2022.
Суд також зазначає, що згідно з пунктом 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Також суд зауважує, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
З огляду на викладене, суд вважає, що належним та ефективним способом поновлення порушених прав позивача є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу збільшену до 100 000 грн додаткову винагороду в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні після отриманого тяжкого поранення 01.06.2022 в закладах охорони здоров`я та у відпустці за станом здоров`я з 01.06.2022 по 11.11.2022, а саме за період 30 календарних днів у липні 2022 року, у повному обсязі, з урахуванням виплачених сум.
Разом із тим, надаючи оцінку вимогам зобов`язального характеру у частині виплати конкретної суми у розмірі 78 221,95 грн, суд враховує, що визначення числового розміру покладається безпосередньо на роботодавця, тобто входить до дискреційних повноважень відповідача. У зв`язку з наведеним, у цій частині позовні вимоги не підлягають до задоволення.
Решта доводів учасників справи на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють.
У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.
Разом з цим, згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (пункт 1); обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) (пункт 3); безсторонньо (пункт 4); добросовісно (пункт 5); з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації (пункт 7); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) (пункт 8); своєчасно, тобто протягом розумного строку (пункт 10).
У відповідності до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд зауважує, що відповідач як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірність своєї бездіяльності.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги позивача частково обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до часткового задоволення.
Розподіл судових витрат згідно із ст. 139 КАС України не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( НОМЕР_7 , АДРЕСА_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , АДРЕСА_5 ), Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_8 , АДРЕСА_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання до вчинення певних дій задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 збільшеної до 100 000 грн додаткової винагороди в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні після отриманого ним тяжкого поранення 01.06.2022 в закладах охорони здоров`я та у відпустці за станом здоров`я з 01.06.2022 по 11.11.2022.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , АДРЕСА_5 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( НОМЕР_7 , АДРЕСА_4 ) збільшену до 100 000 грн додаткову винагороду в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні після отриманого ним тяжкого поранення 01.06.2022 в закладах охорони здоров`я та у відпустці за станом здоров`я з 01.06.2022 по 11.11.2022, а саме за період 30 календарних днів у липні 2022 року, у повному обсязі, з урахуванням виплачених сум.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Військовій частині НОМЕР_1 рішення надіслати через підсистему «Електронний суд».

Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ «Мої справи».

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Кафарський В.В.