Справа № 420/3608/25
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2025-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3608/25
УХВАЛА
19 лютого 2025 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Потоцька Нінель Володимирівна, розглянувши матеріали адміністративного позову:
ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
до: ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_2 ) (адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 )
про: визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_2 ) в якому позивач просить:
- визнати протиправними дії НОМЕР_4 прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України щодо не нарахування та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 з врахуванням при обчисленні базового місяця - січень 2008 року;
- зобов`язати НОМЕР_4 прикордонний загін (Військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року, враховуючи базовий місяць - січень 2008 року;
- визнати протиправними дії НОМЕР_4 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України щодо не нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільнені в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за повних 26 років календарної служби;
- зобов`язати НОМЕР_4 прикордонний загін (Військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомогу при звільнені в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за повних 26 рік календарної військової служби з урахуванням проведеної виплати.
Разом з позовною заявою надано клопотання про поновлення строку звернення до суду, яке обґрунтоване тим, що в Україні запроваджено військовий стан, позивач з лютого 2022 року по дату звільнення у складі НОМЕР_4 прикордонного загону брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації. Тобто позивач не міг вчасно подати позов про перерахунок грошового забезпечення та мав тільки нетривалі відпустки. У відповідь на звернення Позивачу листом від 21.01.2025 року відмовлено у здійсненні перерахунку грошового забезпечення.
Ухвалою суду від 07.02.2025 року залишено позовну заяву без руху у зв`язку з пропуском строку звернення до суду та несплатою суми судового збору, надано строк для усунення недоліків.
В обґрунтування заяви зазначено, що фактично одразу після звільнення, він з метою створення безпечних умов для проживання та навчання його двох малолітніх діток виїхав з ними за кордон в Чехію, де вони проживали тривалий час.
Перебуваючи за кордоном він не мав можливості направляти запити до військової частини, отримувати юридичні послуги, готувати позовні вимоги тощо.
Одразу після повернення із за кордону він почав вирішувати питання щодо поновлення моїх соціальних прав на належне грошове забезпечення під час військової служби та при звільненні.
Розглянувши подану заяву та керуючись приписами КАС України, суддя приходить до наступного висновку.
В ухвалі від 07.02.2025 року суддею в мотивувальній частині зазначалося:
«Таким чином, з 19.07.2022 року стаття 233 КЗпП не містить норми, відповідно до якої у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Як зазначено в позовній заяві, Позивач звільнений зі служби наказом №556-ос від 05.10.2023 року, та відповідно до вказаного наказу одноразова грошова допомога при звільнені виплачена в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за повних 24 рік замість 26 років, з чим не погоджується Позивач.
Таким чином про порушення своїх прав в цій частині позивач дізнався в жовтні 2023 року, але пояснень щодо своєї пасивної поведінки з 05.10.2023 року до 06.01.2025 року (дата звернення з заявою до відповідача).
Між тим, адміністративний позов подано 05.02.2025 року, тобто з пропуском строку звернення до суду.».
Надаючи обґрунтування Позивач зазначив, що фактично одразу після звільнення, він з метою створення безпечних умов для проживання та навчання його двох малолітніх діток виїхав з ними за кордон в Чехію, де вони проживали тривалий час.
На підтвердження вказаних обставин Позивач надав копії закордонних паспортів НОМЕР_5 від 30.10.2023 року (Позивача), НОМЕР_6 від 31.10.2023 року та GH063108 від 31.10.2023 року (дітей позивача).
Разом з тим вказані паспорти містять відмітки про виїзд 27.12.2023 року всіх трьох осіб з території України до Румунії та повернення назад 04.01.2024 року. Також в паспортах дітей є відмітки про виїзд 20.07.2024 року всіх трьох осіб з території України до Румунії та повернення назад 30.07.2024 року.
Вказані записи суперечать доводам позивача про «фактично одразу після звільнення» виїзд з України, оскільки з моменту звільнення до фактичного перетину кордону минуло 83 дні (майже весь строк звернення до суду). Також не відповідають дійсності і доводи Позивача про тривалий час проживання з дітьми в Чехії, так як відповідно до відміток в закордонних паспортах діти перетинали кордон двічі, термін їх перебування за кордоном не перевищував 10 днів, а позивач відповідно до наданих ним самим копій Паспорта взагалі з 04.01.2024 року не перетинав кордон України.
Також Позивачем не надано жодних інших документів на підтвердження своїх доводів.
Також суддя критично ставиться до аргументів Позивача про відсутність в нього можливості направляти запити до військової частини, отримувати юридичні послуги, готувати позовні вимоги тощо, коли він перебував за кордоном. Зазначаючи про таке, позивачем не наведені жодні фактичні докази та пояснення про таке його обмеження користування поштовим зв`язком, електронною поштою, телефонним зв`язком тощо.
Також Позивач зазначає, що одразу після повернення із за кордону він почав вирішувати питання щодо поновлення його соціальних прав на належне грошове забезпечення під час військової служби та при звільненні, але як зазначено вище, відповідно до відміток в закордонному паспорті Позивача він повернувся на територію України 04.01.2024 року, а з запитом до відповідача звернувся 06.01.2025 року.
Таким чином, у поданій 17.02.2025 року заяві Позивачем не наведені належні докази та пояснення стосовно поважності строків звернення до суду.
Станом на 19.02.2025 року вимоги ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 07.02.2025 року про залишення позовної заяви без руху позивачем не виконані, інших клопотань з процесуальних питань до суду не надано.
Суд вважає, що заявнику надано достатньо часу на усунення недоліків заяви.
Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, вона повертається позивачеві.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
При цьому, звертаю увагу на те, що статтею 129 Конституції України, як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Аналогічна норма міститься й у статті 2 КАС України.
Таким чином, враховуючи те, що вимоги ухвали суду від 07.02.2025 року залишились не виконаними, недоліки позовної заяви у встановлений строк не усунуті, вважаю, що наявні підстави для повернення позовної заяви позивачу.
Роз`яснити позивачу, що згідно положень ч. 8 ст. 169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Разом з тим, повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики (ч. 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір»).
Пунктом 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду у разі) повернення заяви або скарги.
З урахуванням наведених норм суд вважає за можливе повернути сплачений судовий збір за платіжною інструкцією №1518-4620-3819-1467 від 01.02.2025 року у сумі 2422,40 грн.
Керуючись ст. ст. п. 2 ч. 4 ст. 169 КАС України, суддя, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_2 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії повернути особі, яка її подала.
Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.
Повернути сплачений судовий збір шляхом стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області на користь ОСОБА_1 за квитанцією №1518-4620-3819-1467 від 01.02.2025 року у сумі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп.).
Ухвала набирає законної сили відповідно до вимог ст. 256 КАС України та може бути оскаржена у порядку та строки визначені статтею 293-297 КАС України.

Головуючий суддя Нінель ПОТОЦЬКА