Справа № 160/28893/24
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2025-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.02.2025 у справі №160/28893/24 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Транс-Інвест" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, задоволено.

Визнано протиправним та скасовано, винесене Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області податкове повідомлення-рішення № від 25.07.2024 р.

Стягнуто з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Транс-Інвест» витрати по сплаті судового збору 23372 (двадцять три тисячі триста сімдесят дві) грн. 72 коп.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Транс-Інвест» подано заяву про прийняття додаткового рішення.

Позивач просить постановити додаткове рішення, яким стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Транс-Інвест» витрати на професійну правничу допомогу у сумі 30000,00 грн.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2025 призначено заяву ТОВ «Компанія Транс-Інвест» про ухвалення додаткового рішення у справі №160/28893/24 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Транс-Інвест» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, до розгляду в судовому засіданні на 18.02.2025 о 9:55.

Головне управління ДПС у Дніпропетровській області подало заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення.

Відповідач вважає, що заявлена позивачем сума до стягнення не є об`єктивною та співмірною відносно складності справи.

Представником позивача на підтвердження виконаних робіт надано акт прийому з передачі послугу, який поверхнево відображає фактичний стан вчинених дій для захисту інтересів позивача та містить лише загальні посилання на підготовку, вчинення процесуальних дій та таке інше в акті здачі-приймання робіт та рахунку на оплату робіт (послуг).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. При цьому, сама по собі справа є не складною, а спірні правовідносини - не новими у судовій практиці, а тому, підготовка до вказаної справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи, а також не потребувала витрат значного часу та коштів.

У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, перейдено до розгляду заяви в порядку письмового провадження.

Розглянувши подану заяву та матеріали справи, суд виходить з наступного.

Відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення відноситься до основних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до пункту 10 частини 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч.1,ч.2 ст. 16 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частин 1,2, 4, 5 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На виконання ч. 7 ст. 139 КАС України в позовній заяві позивачем було зазначено, що ним планується понести витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30000,00 грн.

Згідно ч.1. ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

За визначенням п.4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

03.03.2020 між Адвокатським об`єднанням «Глагос»» (Адвокатське об`єднання) і Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Транс-Інвест» (Клієнт) був укладений договір про надання правової допомоги №03/03/20-1, за умовами якого Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання щодо представництва інтересів Клієнта з будь-яких питань у правоохоронних та всіх судових органах, перед юридичними та фізичними особами, в тому числі з правом подання (надсилання) претензій щодо стягнення заборгованості, позовних заяв, заяв, скарг, апеляційних та касаційних скарг.

Відповідно до пунктів 3.6, 3.7 договору розмір винагороди (гонорару) за 1 годину надання Адвокатським об`єднанням послуг (виконання завдань Клієнта) становить 50 дол. США. Оплата за надані послуги здійснюється в гривні за курсом НБУ станом на день виставлення відповідного рахунку шляхом безготівкового розрахунку або готівкою за домовленістю сторін.

В пунктах 3.8, 3.10 договору сторони погодили, що факт надання послуг підтверджується актом здачі-приймання наданих послуг. Клієнт зобов`язаний здійснити оплату наданих послуг на підставі виставленого рахунку до 10 числі (включно), наступного за звітним.

Сторонами до договору 24.10.2024 складено додаткову угоду, в якій погодили, що доручення за цим договором включає представництво інтересів Клієнта в судових органах щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № від 25.07.2024.

Вартість послуг, передбачених у п. 1 цієї Додаткової угоди є фіксованою і становить 30000 грн. у разі представництва інтересів Клієнта в суді першої інстанції.

05.02.2025 сторонами підписано акт здачі-приймання наданих послуг за договором.

Відповідно до акту Адвокатським об`єднанням надано, а Клієнтом прийнято послуги з надання правової допомоги щодо представництва інтересів Клієнта в Дніпропетровському окружному адміністративному суді по справі №160/28893/24 щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № від 25.07.2024, а саме:

аналіз документів Клієнта;

аналіз судової практики, підготовка та подання позовної заяви від 29.10.2024;

підготовка та подання відповіді на відзив від 26.11.2024;

підготовка та подання інших процесуальних документів (заява про участь у судовому режимі відеоконференції від 26.11.2024, заява на виконання вимог суду від 07.01.2025);

участь у судових засіданнях 10.12.2024, 09.01.2025, 04.02.2025;

підготовка заяви про ухвалення додаткового рішення.

Вартість наданих послуг з правничої допомоги, у відповідності до п. 2 Додаткової угоди становить 30000,00 грн.

Сторонами погоджено, що оплата наданих послуг здійснюється Клієнтом протягом 60 календарних днів з моменту підписання цього акту (п. 3 Акту).

За правилами частин 6, 7 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За висновками Великої Палати Верховного Суду, наведеними у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування іншою стороною витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Суд у позовному провадженні є арбітром, що надає оцінку тим доказам і доводам, що наводяться сторонами у справі. Тобто суд не може діяти на користь будь-якої зі сторін, що не відповідатиме основним принципам судочинства. Таким чином, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, що підлягають розподілу, за клопотанням іншої сторони. Саме інша сторона зобов`язана довести неспівмірність заявлених опонентом витрат.

Як зазначено вище, відповідач не погодився із заявленими позивачем витратами на відшкодування професійної правничої допомоги та вважає, що їх розмір підлягає зменшенню.

Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 робить висновок, що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Також у постанові зазначено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Суд виходить з того, що не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 26.06.2019 по справі № 200/14113/18-а.

В частині доводів щодо складності справи, то суд бере до уваги те, що справа розглядалась в порядку загального позовного провадження з огляду на ціну позову, однак дана категорія справ є поширеною, підстави позовних вимог є досить типовими.

Виходячи з обставин розгляду цієї справи, її складності та виконаної роботи, критерію необхідності вчинення відповідних дій адвокатом та значимості таких дій у справі, зважаючи на критерій розумності розміру витрат, суд доходить висновку, що заявлений позивачем до відшкодування розмір правової допомоги є завищеним та підлягає зменшенню.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що витрати позивача на правничу допомогу можуть бути зменшені та підлягають частковому відшкодуванню, а саме в сумі 20000,00 грн. що відповідатиме вимогам співмірності, розумності та справедливості.

Керуючись ст. ст. 132, 134, 241, 243-245, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ТОВ «Компанія Транс-Інвест» про ухвалення додаткового рішення у справі №160/28893/24 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Транс-Інвест» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, буд. 17-А, м. Дніпро, 49005, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Транс-Інвест" (вул. Нікопольське шосе, буд. 165, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50055, код ЄДРПОК 38465370) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп.

В задоволенні решти заяви - відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона