Справа № 640/14490/22
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2025-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Аліменка В.О.

Ключковича В.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в частині застосування максимальної величини бази нарахування єдиного соціального внеску, зменшення відсоткового значення основного розміру пенсії з 90% до 70% та обмеження пенсії її максимальним розміром під час виконання 01.06.2016 перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки МВС України про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 04 серпня 2017 року №22/6-70766;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 01.06.2016 перерахунок та виплату основного розміру пенсії ОСОБА_1 у розмірі 90 відсотків від суми грошового забезпечення - 40750 грн., вказаного в Довідці МВС України про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 04.08.2017 №22/6-70766, перерахунок та виплату пенсії з 01.06.2016 здійснити без застосування максимальної величини бази нарахування єдиного соціального внеску та без обмеження пенсії її максимальним розміром, а виплату загальної недоотриманої з 01.06.2016 щомісячної суми пенсійного боргу (різниця між нарахованою та фактично виплаченою сумами пенсії, станом на дату виплати за даним рішенням суду) здійснити Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, з урахуванням виплачених сум.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії ОСОБА_1 з 90% до 70% сум грошового забезпечення та обмеження пенсії максимальним розміром під час перерахунку пенсії на підставі довідки Міністерства внутрішніх справ України від 04.08.2017 №22/6-70766.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 01.06.2016 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Міністерства внутрішніх справ України від 04.08.2017 №22/6-70766 виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення, без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 01.06.2016 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 у розмірі 90 відсотків від суми грошового забезпечення - 40750 грн., вказаного в Довідці від 04.08.2017 №22/6-70766 МВС України без застосування максимальної величини бази нарахування єдиного соціального внеску та без обмеження пенсії її максимальним розміром, з урахуванням вже виплачених сум.

Зокрема, апелянт вказує, що суд першої інстанції помилково відмовив у задоволенні позовної вимоги щодо здійснення перерахунку пенсії з 01.06.2016 без застосування максимальної величини бази нарахування єдиного соціального внеску, вважаючи її передчасною (вимогою на майбутнє). Згідно даних Довідки про перерахунок пенсії по пенсійній справі , дата розрахунку 04.09.2017, загальний розмір грошового забезпечення позивача в рядку «ВСЬОГО» становить 40750 грн., проте, суму грошового забезпечення для обчислення пенсії відповідачем визначено у розмірі - 36250 грн., тобто, із застосуванням обмеження. Таким чином, апелянт вказує, що перерахунок пенсії позивача відбувся 04.09.2017, під час такого перерахунку відповідач самостійно на свій розсуд зменшив розмір грошового забезпечення з 40750 грн до 36250 грн., що, в свою чергу, є протиправним та підлягає судовому захисту.

У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги на строк достатній для всебічного та повного розгляду справи, згідно норм ст. 309 КАС України.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, в апеляційному порядку підлягає перегляду рішення суду першої інстанції виключно в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо перерахунку та виплати пенсії без обмеження максимальним розміром.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII.

При обчисленні пенсії ОСОБА_1 встановлений основний розмір пенсії 90% грошового забезпечення (37 років вислуги), станом на дату призначення.

З листа Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 31.08.2022 вбачається, що у вересні 2017 року відповідачам проведено з 01.06.2016 перерахунок пенсії ОСОБА_1 , згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 №304, на підставі наданої уповноваженим органом довідки про розмір грошового забезпечення за нормами, чинними з 01.05.2016, з урахуванням посадового окладу 14000,00 грн. Розмір пенсійної виплати після проведеного перерахунку з 01.06.2016 склав 16048,99 грн.

З розрахунку пенсії ОСОБА_1 станом на 01.06.2016 вбачається, що її виплата проводиться з урахуванням максимального розміру.

У відповідь на звернення ОСОБА_1 , Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом від 31.08.2022 повідомило, що при проведенні перерахунку пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 №304 розмір пенсії позивача з 01.06.2016 обчислений виходячи з 70% сум грошового забезпечення відповідно до редакції Закону, чинної на дату, з якої проводився перерахунок пенсії.

Також, в листі вказано, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Не погоджуючись такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії без застосування максимальної величини бази нарахування єдиного соціального внеску, суд першої інстанції виходив з того, що такі вимоги передчасними, оскільки, позивачу відповідний перерахунок ще не був здійснений, то в цій частині права позивача не порушені.

На переконання суду першої інстанції, підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при здійсненні такого перерахунку та виплаті перерахованих сум на виконання цього рішення будуть порушені, на момент вирішення даного спору, у суду відсутні.

Також, суд першої інстанції зазначив, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що права позивача порушені в зазначеній частині.

Колегія суддів не погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ, є Закон України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону №2262-ХІІ, пенсії, які призначаються відповідно до цього Закону особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей, обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, який одержували військовослужбовці до призову на строкову військову службу чи після звільнення з військової служби до звернення за пенсією, або до середньомісячного грошового забезпечення, одержуваного військовослужбовцями в період проходження військової служби за контрактом. При цьому середньомісячний заробіток (грошове забезпечення) для обчислення їм пенсій визначається в порядку, встановленому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За приписами частини третьої статті 43 Закону №2262-ХІІ, пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 2 та 4 частини першої статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464, станом на дату здійснення перерахунку пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 04.08.2017 №22/6-70766, а саме 01.06.2016), у цьому Законі нижченаведені терміни вживаються в такому значенні:

- єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування;

- максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює двадцяти п`яти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом, на яку нараховується єдиний внесок.

Частиною третьою статті 7 Закону №2464 визначено, що нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

Згідно приписів частини 1 статті 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються, зокрема, суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.

Так, з вищенаведених вимог чинного законодавства слідує, що максимальна величина бази нарахування єдиного внеску встановлює обмеження лише щодо нарахування та сплати єдиного внеску і не може слугувати підставою для обмеження розміру грошового забезпечення для перерахунку пенсії, оскільки у випадку отримання доходу, який перевищує максимальну величину бази нарахування, сплата єдиного внеску, розрахованого в межах максимальної величини бази нарахування, вважається належною.

Слід звернути увагу на те, що положення частини третьої статті 43 Закону №2262-ХІІ не передбачає обмеження розміру грошового забезпечення для перерахунку пенсії максимальною величиною бази нарахування єдиного соціального внеску, а лише встановлює вичерпний перелік складових грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 №928-VІІІ, прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.05.2016 складає 1450,00 грн.

Таким чином, максимальна величина бази нарахування єдиного внеску станом на 01.05.2016 (максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює двадцяти п`яти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом, на яку нараховується єдиний внесок) - 36250,00 грн (1450,00 грн х25).

Як вбачається з матеріалів справи, 04 серпня 2021 року Департаментом персоналу Міністерства внутрішніх справ України на ім`я ОСОБА_1 видано довідку №22/6-70766 про розмір грошового забезпечення станом на 01 травня 2016 року, визначеного відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 № 304 «Про умови оплати праці посадових осіб, керівників та керівних працівників окремих державних органів, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну службу» (а.с. 17).

Із вищевказаної довідки слідує, що грошове забезпечення позивача складається з: посадового окладу - 14000,00 грн.; окладу за військове звання - 150,00 грн.; процентної надбавки за вислугу років 50% - 7000,00 грн.; надбавки за інтенсивність праці (100%) - 14000,00 грн.; надбавки за службу в умовах режимних обмежень (40%) - 5600,00 грн. Усього 40750,00 грн.

Отже, розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , визначеного у довідці Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності Міністерства внутрішніх справ України від 04.08.2017 за № 22/6-70766 про розмір грошового забезпечення станом на 01.05.2016 є більшим, ніж максимальна величина бази нарахування єдиного соціального внеску, яка була визначена для обрахунку максимального розміру єдиного внеску, що підлягає сплаті.

Із Розрахунку пенсії за вислугу років станом на 01.06.2016 по пенсії за вислугу років по пенсійній справі № вбачається, що відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача з 01.06.2016 на підставі довідки Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності Міністерства внутрішніх справ України від 04.08.2017 за № 22/6-70766 про розмір грошового забезпечення станом на 01.05.2016. При цьому, грошове забезпечення при перерахунку пенсії позивача з 01.06.2016 на підставі довідки від 04.08.2017 за № 22/6-70766 про розмір грошового забезпечення обмежено відповідачем максимальною величиною бази нарахування єдиного внеску та визначено на рівні 36250,00 грн., в той час як сума грошового забезпечення згідно довідки від 04.08.2017 за № 22/6-70766 про розмір грошового забезпечення складає 40750,00 грн. (а.с. 16).

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що під час здійснення перерахунку пенсії позивача з 01.06.2016 на підставі довідки Міністерства внутрішніх справ України від 04.08.2017 №22/6-70766 Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві обмежено суму грошового забезпечення, визначеного у довідці, максимальною величиною бази нарахування єдиного внеску та визначено її на рівні 36250,00 грн. (що дорівнювало 25 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб. В той час, як сума грошового забезпечення, згідно довідки від 04.08.2017 за № 22/6-70766, складала 40750,00 грн.

З огляду на викладене, помилковим є висновок суду першої інстанції про передчасність позовних вимог в цій частині.

Відповідно до частини 1 статті 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються, зокрема, суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.

З вищенаведених вимог законодавства слідує, що максимальна величина бази нарахування єдиного внеску встановлює обмеження лише щодо нарахування та сплати єдиного внеску і не може слугувати підставою для обмеження розміру грошового забезпечення для перерахунку пенсії, оскільки, у випадку отримання доходу, який перевищує максимальну величину бази нарахування, сплата єдиного внеску, розрахованого в межах максимальної величини бази нарахування, вважається належною.

Колегія суддів зазначає, що положення частини третьої статті 43 Закону №2262-ХІ1 не передбачають обмеження розміру грошового забезпечення для перерахунку пенсії максимальною величиною бази нарахування єдиного соціального внеску, а лише встановлює вичерпний перелік складових грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

Враховуючи вищезазначене, здійснення Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві обрахунку пенсії ОСОБА_1 з обмеженням розміру грошового забезпечення, виходячи з максимальної величини бази нарахування єдиного соціального внеску, є протиправним та суперечить вимогам чинного законодавства.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновків про обґрунтованість доводів апеляційної скарги, однак, з урахуванням обставин справи, вважає за необхідне змінити рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2024 року, виклавши абзаци перший та третій резолютивної частини рішення наступного змісту:

«Адміністративний позов задовольнити повністю.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 01.06.2016 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Міністерства внутрішніх справ України від 04.08.2017 №22/6-70766 виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення, без застосування максимальної величини бази нарахування єдиного соціального внеску та без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум.».

Абзац четвертий резолютивної частини рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2024 року - виключити.

В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2024 року слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи викладені в апеляційній скарзі спростовують висновки суду першої інстанції та знайшли своє належне підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції частково не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому, оскаржуване рішення підлягає зміні в частині.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2024 року змінити, виклавши абзаци перший та третій резолютивної частини рішення наступного змісту:

«Адміністративний позов задовольнити повністю.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 01.06.2016 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Міністерства внутрішніх справ України від 04.08.2017 №22/6-70766 виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення, без застосування максимальної величини бази нарахування єдиного соціального внеску та без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум.».

Абзац четвертий резолютивної частини рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2024 року - виключити.

В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2024 року слід залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Аліменко В.О.

Ключкович В.Ю.