Справа № 592/19799/24
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2025-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 р.Справа № 592/19799/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Любчич Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумської митниці Державної митної служби України на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 31.12.2024, головуючий суддя І інстанції: Литовченко О.В., вул. Першотравнева, 12, м. Суми, Сумська, 40009, по справі № 592/19799/24

за позовом ОСОБА_1

до Сумської митниці Державної митної служби України

про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з адміністративним позовом до Сумської митниці Державної митної служби України, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Сумської митниці Державної митної служби від 31.07.2024 по справі про порушення митних правил №0085/80500/24 від про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 4 ст. 469 МК України і накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34000 грн.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 31.12.2024 позовні вимоги задоволено.

Постанову у справі про порушення митних правил №0085/80500/24 від 31.07.2024, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 469 МК України і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34000 грн, - скасовано, а провадження у справі закрито.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Сумської митниці Державної митної служби () судовий збір у сумі 605,60 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 31.12.2024 та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що правопорушення виявлено 25.04.2024 (отримання Сумською митницею письмового повідомлення Конотопського РВП ГУНП в Сумській області № 9731/61 від 08.04.2024 з копіями матеріалів кримінального провадження №0000519) та зафіксовано посадовою особою митного органу протоколом про порушення митних правил від 18.06.2024 №0085/80500/24. Тобто, позивачем було скоєно триваюче правопорушення, яке виявлене 25.04.2024, коли відповідальність за ч. 4 ст. 469 МК України вже була встановлена Законом України від 08 листопада 2018 року «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України».

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст. 308 КАС України та керуючись ст. 229 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що з постанови Сумської митниці від 31.07.2024 р. по справі про порушення митних правил № 0085/80500/24 вбачається, що «25.04.2024 на адресу Сумської митниці надійшло письмове повідомлення Конотопського РВП ГУНП в Сумській області № 9731/61 від 08.04.2024 з копіями матеріалів кримінального провадження № 0000519. Відповідно до матеріалів кримінального провадження № 0000519 встановлено, що 12.04.2017 автомобіль марки «VW GOLF», VIN - НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 , було вилучено працівниками Конотопського РВП ГУНП в Сумській області в м. Конотоп, у громадянина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (мешкає АДРЕСА_1 ), який не ввозив, вищезазначений автомобіль, на митну територію України, не розміщував його у відповідний митний режим, фактично їм володів та користувався.

Постановою Сумської митниці Державної митної служби від 31.07.2024 р. по справі про порушення митних правил № 0085/80500/24 притягнуто ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 4 ст. 469 МК України і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34 000 грн.

Позивач вважаючи спірну постанову незаконною, звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що моментом виявлення факту передачі ОСОБА_1 автомобілю марки «VW GOLF», VIN - НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 громадянину ОСОБА_2 є 12.04.2017, проте тільки з 22.08.2019 було введено відповідальність за передачу транспортного засобу особистого користування, який було тимчасово ввезено в Україну або поміщено в митний режим транзиту, особі, яка не ввозила такий транспортний засіб чи не поміщувала його в митний режим транзиту, таким чином не надано суду доказів, які б ствердно і достеменно підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного проступку, передбаченого ч. 4 ст. 469 МК України.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 458 Митного кодексу України (далі - МК України) порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Частиною 4 ст. 469 МК України встановлено відповідальність за передачу транспортного засобу особистого користування, тимчасово ввезеного на митну територію України чи поміщеного у митний режим транзиту, у володіння, користування або розпорядження особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим транзиту, за винятком випадків, коли в транспортному засобі знаходиться особа, яка безпосередньо ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи поміщувала його у митний режим транзиту, а так само використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні.

Згідно ст. 380 МК України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

При цьому, тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно тими громадянами, які ввезли їх в Україну, для їх особистих потреб, не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності в Україні, бути розкомплектовані, а також відчужені чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Частиною 5 даної статті визначено, що на особу, яка тимчасово ввезла транспортний засіб особистого користування, покладено обов`язок вивезти за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, цей транспортний засіб, або помістити у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи оформити для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Таким чином, на особу покладається обов`язок вчинити низку дій з метою дотримання вимог законодавства України.

Згідно ч. 1 ст. 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України.

Частиною 4 ст. 255 МК України визначено, що митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму.

Таким чином, невиконання особою дій, визначених законодавством України, унеможливлює надання митним органом дозволу на користування та/або розпорядження товарами, щодо яких здійснюється митне оформлення. Митне оформлення в такому випадку не може вважатись закінченим.

Тобто, у разі встановлення фактів відчуження чи передачі у володіння, користування або розпорядження іншим особам транспортних засобів особистого користування, ввезених особами-нерезидентами, є підстави для розгляду питання щодо наявності ознак правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 469 МК України.

Судовим розглядом встановлено та згідно постанови №158/80700/14 від 10.06.2014 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 8500 грн.

08.11.2018 старшим державним виконавцем Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області, виконавче проваджння №43944410 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу у розмірі 8500 грн. закінчено.

Згідно постанови у справі про порушення митних правил №0085/80500/24 від 31.07.2024, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.469 МК України та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 34000 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що здійсненою перевіркою було встановлено, що згідно даних ЄАІС Держмитслужби та АСМО «Інспектор», транспортний засіб особистого користування - автомобіль марки «VW GOLF», VIN - НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 ввезений на митну територію України 11.12.2013 у митному режимі «транзит» в зоні діяльності митного поста «Гоптівка», пункт пропуску «Гоптівка - Нехотєєвка». Станом на 17.06.2024 транспортний засіб марки «VW GOLF», VIN - НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , не було вивезено за межі митної території України, у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування, імпорту (випуск для вільного обігу), вищезазначений транспортний засіб, не поміщений, та продовжує перебувати на території України з перевищенням строку, визначеного ст. 95 МК України. ОСОБА_1 вчинив неправомірні операції з транспортним засобом особистого користування - автомобілем марки «VW GOLF», VIN - НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_3 , ввезеного на митну територію України в митному режимі «транзит», а саме передав транспортний засіб особистого користування, поміщений в митний режим «транзит», у володіння, користування або розпорядження особі, яка безпосередньо не поміщувала його у митний режим транзиту.

Правопорушення виявлено 25.04.2024 (отримання Сумською митницею письмового повідомлення Конотопського РВП ГУНП в Сумській області № 9731/61 від 08.04.2024 з копіями матеріалів кримінального провадження №0000519) та зафіксовано посадовою особою митного органу протоколом про порушення митних правил від 18.06.2024 №0085/80500/24.

Статтею 467 Митного кодексу України установлено, що якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення.

Як зазначалось вище, зміст виявленого митним органом порушення полягає у тому, що позивач, здійснивши ввезення транспортного засобу на митну територію України, передав його іншій особі.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що ключовим в даній справі є встановлення моменту передачі ввезеного позивачем на територію України транспортного засобу, що має істотне значення для вирішення питання щодо наявності підстав для притягнення останнього до відповідальності за ч. 4 ст. 469 МК України, адже вказана норма права була введена в дію вже після ввезення позивачем відповідного транспортного засобу на митну територію України.

Так, п. 7 розділу I Закону України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» до ст. 469 Митного кодексу України було внесено зміни, а саме - назву статті викладено в такій редакції: «Стаття 469. Неправомірні операції з товарами, митне оформлення яких не закінчено, або з товарами, що перебувають на тимчасовому зберіганні під митним контролем, або з транспортними засобами особистого користування, тимчасово ввезеними на митну територію України чи поміщеними у митний режим транзиту» та доповнено новою частиною четвертою такого змісту: «Передача транспортного засобу особистого користування, тимчасово ввезеного на митну територію України чи поміщеного у митний режим транзиту, у володіння, користування або розпорядження особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим транзиту, за винятком випадків, коли в транспортному засобі знаходиться особа, яка безпосередньо ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи поміщувала його у митний режим транзиту, а так само використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

Пункт 7 розділу I Закону України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» набрав чинності 22.08.2019 року, в той час як транспортний засіб особистого користування - автомобіль марки «VW GOLF», VIN - НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 ввезений позивачем на митну територію України 11.12.2013 у митному режимі «транзит» в зоні діяльності митного поста «Гоптівка», пункт пропуску «Гоптівка - Нехотєєвка».

Крім того, як встановлено судом, 12.04.2017 автомобіль марки «VW GOLF», VIN - НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 , було вилучено працівниками Конотопського РВП ГУНП в Сумській області в м. Конотоп.

Таким чином, моментом виявлення факту передачі ОСОБА_1 автомобілю марки «VW GOLF», VIN - НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 громадянину ОСОБА_2 є 12.04.2017, тобто до 22.08.2019 - введення відповідальності за передачу транспортного засобу особистого користування, який було тимчасово ввезено в Україну або поміщено в митний режим транзиту, особі, яка не ввозила такий транспортний засіб чи не поміщувала його в митний режим транзиту.

Колегія суддів не погоджується з доводами митного органу, що позивачем скоєно триваюче правопорушення, яке виявлене 25.04.2024 (отримання Сумською митницею письмового повідомлення Конотопського РВП ГУНП в Сумській області № 9731/61 від 08.04.2024 з копіями матеріалів кримінального провадження №0000519), оскільки ця дата не фіксує момент передачі спірного транспортного засобу безпосередньо від позивача.

При цьому, такі доводи були б доречними у разі дії ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України на момент ввезення позивачем транспортного засобу в Україну, оскільки, як наголошувалось вище, строк притягнення до відповідальності за цією нормою починається з моменту виявлення правопорушення.

Згідно зі ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Митним органом не доведено коли та за яких обставин конкретно відбулася передача вказаного транспортного засобу позивачем іншій особі.

Разом з тим, як зазначено вище, встановлення такої обставини має істотне значення для вирішення питання щодо наявності підстав для притягнення позивача до відповідальності за ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України, адже вказана норма права була введена в дію вже після ввезення позивачем відповідного транспортного засобу на митну територію України.

З урахуванням наведеного, вірним є висновок суду першої інстанції щодо недоведеності відповідачем наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 469 МК України.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, саме на відповідача як суб`єкта владних повноважень покладено обов`язок доказування правомірності постанови про порушення митних правил №0085/80500/24 від 31.07.2024, у тому числі в частині застосування ч.4 ст.469 Митного кодексу України з урахуванням обмежень, встановлених ст.58 Конституції України.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що моментом виявлення факту передачі ОСОБА_1 автомобілю марки «VW GOLF», VIN - НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 громадянину ОСОБА_2 є 12.04.2017, проте тільки з 22.08.2019 було введено відповідальність за передачу транспортного засобу особистого користування, який було тимчасово ввезено в Україну або поміщено в митний режим транзиту, особі, яка не ввозила такий транспортний засіб чи не поміщувала його в митний режим транзиту, таким чином не надано суду доказів, які б ствердно і достеменно підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного проступку, передбаченого ч. 4 ст. 469 МК України.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що постанова у справі про порушення митних правил №0085/80500/24 від 31.07.2024, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 469 МК України і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34000 грн., - підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків рішення суду першої інстанції не спростовують.

За правилами частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та свідчать про незгоду із правовою оцінкою суду першої інстанції обставин справи, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Таким чином, колегія суддів, згідно ст. 316 КАС України вирішила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 270-272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сумської митниці Державної митної служби України залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 31.12.2024 по справі №592/19799/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді О.В. Присяжнюк Л.В. Любчич