Справа № 463/3737/24
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2025-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 рокуЛьвівСправа № 463/3737/24 пров. № А/857/32999/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гудима Л.Я.,Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Прачук І.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Шпакової Т.М.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 27 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради про визнання дій протиправними та стягнення матеріальної шкоди,

суддя (судді) в суді першої інстанції Мармаш В.Я.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення 27 листопада 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

29 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, в якому просив: визнати протиправним застосування інспектором з паркування управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради заходів забезпечення провадження у вигляді тимчасового затримання (евакуації) транспортного засобу «AudiA4», д.н.з. НОМЕР_1 , та поміщення його на спеціальний майданчик за адресою: м. Львів, вул. Кривоноса, 6; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача завдану шкоду, а саме: 365,00 грн сплаченого адміністративного стягнення за квитанцією № 19810-14 від 28 березня 2024 року з комісією банку; 2685,83 грн вартість послуг транспортування транспортного засобу за квитанцією № 19810-13 від 28 березня 2024 року з комісією банку; 169,00 грн вартість послуг зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику за квитанцією № 19810-10 від 28 березня 2024 року з комісією банку.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 28 березня 2024 року близько 17:10 здійснив зупинку належного йому транспортного засобу «AudiА4», д.н.з. НОМЕР_1 на пл. Старий Ринок, 5, не створюючи жодних перешкод руху, оскільки дорога має дві смуги руху в одному напрямку та жодних знаків про заборону паркування не містить, що підтверджується фотографіями з місця події. Вказує, що в цей день мав консультацію в лікарні поряд із місцем зупинки на вул. Ужгородській, 1. Близько 19:00 повернувся до припаркованого автомобіля, однак побачив, що він відсутній на місці парковки. В подальшому зателефонував у поліцію, де йому було надано інформацію, що його транспортний засіб знаходиться на штрафмайданчику на вул. Кривоноса, 6. Зазначає, що був вимушений здійснити оплату всіх послуг з евакуації та штрафу в повному обсязі, після чого автомобіль було йому повернуто. Звертає увагу на те, що єдиним доказом, що був йому наданий, є повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності до постанови серії ЛВ № 00598084 від 28 березня 2024 року, жодних інших доказів, які підтверджують факт суттєвого перешкоджання руху, яке передбачало можливість примусового затримання транспортного засобу включно з актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу йому не надавали.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 27 листопада 2024 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що із долучених до матеріалів справи фотографій слідує, що транспортний засіб позивача було зупинено в зоні пішохідного переходу. Згідно зі статтею 265-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб розташовано, зокрема, на пішохідних переходах і ближче 10 метрів до них з обох боків, крім випадків зупинки для надання переваги в русі. Судом першої інстанції встановлено, що 28 березня 2024 року о 17 год. 26 хв. водієм транспортного засобу«Audi a4», д.н.з. НОМЕР_1 здійснено зупинку на пішохідному переході, ближче 10 м від нього, за адресою: м. Львів, пл. Старий Ринок, 5, чим порушено вимоги пункту 15.9 розділу 15 Правил дорожнього руху України, тому відповідно до положення ст. 265-4 КУпАП тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик було вчинено правомірно.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що посилання суду першої інстанції на фотографії, на яких видно, що його транспортний засіб знаходиться в зоні дії знаку пішохідного переходу, жодним чином не спростовує необхідність доведення відповідачем здійснення суттєвого перешкоджання дорожнього руху або створення небезпеки руху, як того вимагає ч. 2 ст. 77 КАС України. Звертає увагу на те,що на вказаних фотографіях чітко видно, що автомобіль запаркований до початку пішохідного переходу, що жодним чином не чинить перешкод руху пішоходів та не перешкоджає руху транспортних засобів, оскільки є дві смуги руху в одному напрямку. Зауважує, що акт огляду на тимчасове затримання належного йому транспортного засобу не складався, а якщо складався, то не був йому вручений всупереч п 5, 6 Постанови КМУ від 14 листопада 2018 року № 990, що підтверджується адвокатським запитом, на який відповідач відмовився надавати відповідь.

Представником відповідача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про безпідставність позовних вимог. Вказує, що згідно зі статтею 265-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб розташовано, зокрема, на пішохідних переходах і ближче 10 метрів до них з обох боків, крім випадків зупинки для надання переваги в русі. З огляду на вказане, вважає, що транспортний засіб із державним номерним знаком НОМЕР_1 , зважаючи на його розміщення, підлягав тимчасовому затриманню.

В судовому засіданні позивач підтримав апеляційну скаргу, в своїх поясненнях покликався на доводи в ній викладені.

Представник відповідача щодо апеляційної скарги заперечила, просила залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, постановою інспектора з паркування сектору контролю майданчиків для платного паркування Відділу інспекторів з паркування Управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Гренюха Р.І. серії РАП № від 03 травня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП і накладено штраф у розмірі 680,00 грн за те, що 28 березня 2024 року о 17 год 26 хв водієм транспортного засобу «Audi A4 Allroad», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснено зупинку за адресою: м. Львів, пл. Старий Ринок, 5, чим порушено, вимоги пункту 15.9 розділу 15 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306 на пішохідному переході (а.с. 98-99).

Як слідує з матеріалів справи, до автомобіля «Audi A4 Allroad», д.н.з. НОМЕР_1 28 березня 2024 року було здійснено захід забезпечення провадження у вигляді тимчасового затримання (евакуації) транспортного засобу та поміщення останнього на спеціальний майданчик (стоянку).

Згідно з Актом прийняття-передачі тимчасово затриманого транспортного засобу для видачі (повернення) тимчасово затриманий транспорний засіб доставлений на спеціальний майданчик (стоянку) за адресою: м. Львів, вул. Кривоноса, 6, 28 березня 2024 року о 17 год 40 хв та зберігався з моменту доставлення 1 добу (а.с.16).

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з обгрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото -і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 3 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Підпунктом «г» пункту 15.9 Правил дорожнього руху України встановлено, що зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Як слідує з матеріалів справи, позивачем не оскаржується протиправність прийняття інспектором з паркування постанови про накладення адміністративного стягнення. Водночас, позивач вважає, що інспектором з паркування було неправомірно прийнято рішення про забезпечення провадження у вигляді тимчасового затримання (евакуації) транспортного засобу та поміщення останнього на спеціальний майданчик (стоянку).

Згідно зі ст. 265-4 КУпАП тимчасове затримання транспортного засобу інспектором з паркування здійснюється шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку за допомогою спеціального автомобіля евакуатора і дозволяється виключно у випадках, встановлених цією статтею. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України. У разі фіксації обставин тимчасового затримання транспортного засобу в режимі фотозйомки (відеозапису) таке затримання відбувається без присутності понятих.

Тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється у разі вчинення порушення, передбаченого частинами третьою та сьомою статті 122 (порушення правил зупинки, стоянки в межах відповідного населеного пункту), частиною першою статті 152-1 цього Кодексу, у випадках, передбачених частиною третьою цієї статті, а так само у разі вчинення порушень, передбачених частинами другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу.

Для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб, зокрема, розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме, на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

При тимчасовому затриманні транспортного засобу місце розташування такого транспортного засобу має бути обов`язково зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису).

Інспектори з паркування зобов`язані невідкладно інформувати про тимчасове затримання транспортного засобу відповідні підрозділи Національної поліції із зазначенням державного номера затриманого транспортного засобу, точного часу його затримання та місця зберігання (адреса та телефони спеціального майданчика чи стоянки), розміщувати цю інформацію на офіційному веб-сайті виконавчого органу відповідної місцевої ради, а також передавати повідомлення про тимчасове затримання транспортного засобу на абонентський номер рухомого (мобільного) зв`язку та адреси електронної пошти, зазначені належними користувачами або особами (від імені осіб), за якими зареєстровані транспортні засоби, відповідно до статті 279-4 цього Кодексу.

Повернення транспортного засобу, затриманого шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особі, яка ввезла транспортний засіб на територію України, або особі, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення правопорушення, відбувається невідкладно за зверненням такої особи після сплати штрафу за вчинене правопорушення та оплати вартості послуг із транспортування та/або зберігання транспортного засобу.

У разі заподіяння транспортному засобу шкоди при його транспортуванні та/або зберіганні завдані збитки відшкодовуються за рахунок суб`єкта господарювання, що надає такі послуги, та/або відповідного страхового відшкодування, що здійснюється за правовідносинами обов`язкового страхування цивільної відповідальності суб`єкта господарювання, що надає послуги із транспортування та/або зберігання транспортних засобів у разі їх тимчасового затримання.

Порядок тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів та їх зберігання встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів та їх зберігання, затверджений постановою Кабінетом Міністрів України від 14 листопада 2018 року № 990 (далі Порядок № 990).

Згідно з п. 1 Порядку № 990 цей Порядок визначає процедуру тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів, зберігання таких транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках, а також їх повернення.

Відповідно до п. 3-6 Порядку № доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється за допомогою спеціальних автомобілів-евакуаторів (далі - евакуатор), у тому числі тих, що належать підприємствам, установам та організаціям, які провадять діяльність, пов`язану із транспортуванням транспортних засобів, і з якими органами місцевого самоврядування укладено в установленому законодавством порядку договори.

Зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів здійснюється на спеціальних майданчиках чи стоянках Національної поліції, її територіальних (у тому числі міжрегіональних) органів, а також підприємств, установ та організацій, з якими територіальними (у тому числі міжрегіональними) органами Національної поліції укладено договори про надання послуг із зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

Для доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку інспектор з паркування викликає евакуатор.

Після прибуття евакуатора інспектор з паркування у присутності двох понятих і особи, яка виконує роботи з доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку, складає акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу згідно з додатком. У разі фіксації обставин тимчасового затримання транспортного засобу в режимі фотозйомки (відеозапису) таке затримання відбувається без присутності понятих.

Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу підписують інспектор з паркування, особа, що виконує роботи з доставлення такого засобу на спеціальний майданчик чи стоянку, та два понятих (крім випадку фіксації обставин тимчасового затримання транспортного засобу в режимі фотозйомки (відеозапису).

Один примірник акта надається відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, або особі, яка ввезла транспортний засіб на територію України, або особі, яка керувала транспортним засобом на момент учинення правопорушення.

Другий примірник акта зберігається в матеріалах справи про адміністративне правопорушення.

У разі тимчасового затримання транспортного засобу місце розташування такого транспортного засобу повинне бути обов`язково зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису).

Режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення інспектором з паркування за допомогою технічних засобів (із функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу щодо нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення. У разі здійснення фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає в несплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність під лобовим склом транспортного засобу документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування.

Проаналізувавши вищенаведені норми, суд апеляційної інстанції зауважує, що в розумінні статті 265-4 КУпАП розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб, зокрема, розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме, на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

З огляду на вказані норми закону, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, надає право інспектору з паркування вчинити заходи з тимчасового затримання транспортного засобу.

Із матеріалів справи слідує, що постановою інспектора з паркування сектору контролю майданчиків для платного паркування Відділу інспекторів з паркування Управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Гренюха Р.І. серії РАП № від 03 травня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП і накладено штраф у розмірі 680,00 грн за те, що 28 березня 2024 року о 17 год 26 хв водієм транспортного засобу «Audi A4 Allroad», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснено зупинку за адресою: м. Львів, пл. Старий Ринок, 5, чим порушено, вимоги пункту 15.9 розділу 15 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306 на пішохідному переході (а.с. 98-99).

У матеріалах справи наявні фотографії, з яких слідує, що транспортний засіб «Audi A4 Allroad», д.н.з. НОМЕР_1 28 березня 2024 року у часовому проміжку з 17:26 по 17:27 було зупинено в зоні пішохідного переходу (ближче 10 м від пішохідного переходу) (а.с.88-89).

Колегія суддів звертає увагу на те, що фотофіксацію здійснено з дотриманням правил, визначених Порядком № 990, зокрема із зазначенням дати, часу, місця розташування транспортного засобу щодо нерухомих об`єктів та географічних координат, наявні не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів.

Таким чином, судом першої інстанції правильно встановлено, що 28 березня 2024 року о 17 год 26 хв водієм транспортного засобу «Audi A4 Allroad», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснено зупинку за адресою: м. Львів, пл. Старий Ринок, 5, чим порушено, вимоги пункту 15.9 розділу 15 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306 на пішохідному переході, ближче 10 м від нього, тому відповідно до положень ст. 265-4 КУпАП тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик було вчинено правомірно.

Враховуючи наведене, необгрунтованими є доводи скаржника про те, що розташування його автомобіля не здійснювало перешкод для руху пішоходів та не перешкоджало руху транспортних засобів, оскільки норми статті 265-4 КУпАП імперативно визначають вичерпний перелік випадків розміщення транспортного засобу, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, до яких відноситься, зокрема, розміщення транспортного засобу на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Стосовно доводів скаржника про те, що акт огляду на тимчасове затримання належного йому транспортного засобу не складався, а якщо складався, то не був йому вручений, що підтверджується адвокатським запитом, на який відповідач відмовився надавати відповідь, колегія суддів зазначає наступне.

Із матеріалів справи слідує, що 04 квітня 2024 року, до подання адміністративного позову в цій справі, представником ОСОБА_1 адвокатом Орачем А.С. надсилався адвокатський запит до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури, в якому зокрема, просив повідомити чи складався Акт огляду на тимчасово затриманий транспортний засіб «Audi A4 Allroad», д.н.з. НОМЕР_1 під час тимчасового затримання та просив надати його завірену копію (а.с.17).

Скаржником долучено до апеляційної скарги відповідь Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури на вказаний запит № 3701-вих-52956 від 17 квітня 2024 року, згідно з якою оскільки до адвокатського запиту не було долучено копії ордера про надання правової допомоги, тому адвокатський запит вважається таким, що не відповідає вимогам, які встановлені ст. 24 Закону України « Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (а.с.124).

Колегія суддів звертає увагу на те, що лист-відповідь № 3701-вих-52956 від 17 квітня 2024 року не є відмовою у наданні затребуваних документів, оскільки адвокатський запит подано без дотримання встановленої форми. Крім того, у матеріалах справи відсутні будь-які інші адвокатські запити чи звернення.

На спростування вищевказаних доводів апеляційної скарги Департаментом міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради долучено до матеріалів справи копію Акту № 57-218 огляду та тимчасового затримання транспортного засобу до повідомленнч про притягнення до адміністративної відповідальності ЛВ № 00598084 від 28 березня 2024 року (далі Акт).

Згідно з Актом 28 березня 2024 року о 17 год 31 хв за адресою: м. Львів, пл. Старий Ринок, 5 інспектором з паркування управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Дружицьким О.Т. відповідно до положень ст. 265-4 КУпАП здійснено огляд та тимчасове затримання транспортного засобу Audi A4, д.н.з. НОМЕР_1 шляхом його доставлення для зберігання на спец. майданчик, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Кривоноса, 6 (а.с.162).

Суд апеляційної інстанції констатує, що Акт № 57-218 огляду та тимчасового затримання транспортного засобу до повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності ЛВ № 00598084 від 28 березня 2024 року складено згідно з формою, визначеною Порядком № 990.

Таким чином, необгрунтованими є доводи скаржника про те, що Акт огляду на тимчасово затриманий транспортний засіб не складався.

Колегія суддів звертає увагу на те, що нормами Порядку № 990 передбачено, що один примірник акта надається відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, або особі, яка ввезла транспортний засіб на територію України, або особі, яка керувала транспортним засобом на момент учинення правопорушення.

Проте, нормами Порядку № 990 не конкретизовано порядку надання такого Акту та не передбачено необхідності збереження доказів його надання, тому відсутність у матеріалах справи доказів вручення Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу не спростовує факту його складення та вручення позивачу під час прийняття-передачі тимчасово затриманого транспортного засобу для видачі (повернення), оскільки в іншому випадку Акт прийняття-передачі тимчасово затриманого транспортного засобу для видачі (повернення) не міг бути складений та автомобіль не міг бути повернутий позивачу.

Згідно з Актом прийняття-передачі тимчасово затриманого транспортного засобу для видачі (повернення) тимчасово затриманий транспорний засіб доставлений на спеціальний майданчик (стоянку) за адресою: м. Львів, вул. Кривоноса, 6, 28 березня 2024 року о 17 год 40 хв та зберігався з моменту доставлення 1 добу (а.с.16).

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог.

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 286, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 328 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Личаківського районного суду м. Львова від 27 листопада 2024 року у справі № 463/3737/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді Л. Я. Гудим
Т. В. Онишкевич