Справа № 600/563/25-а
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2025-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпечені адміністративного позову

19 лютого 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/563/25-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боднарюка О.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 , про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 31.01.2025;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 розглянути заяву від 31.01.2025 та надати ОСОБА_1 , відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» відповідно до заяви від 31.01.2025.

Ухвалою суду відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Разом з тим, позивач звернувся до суду із заявою, в якій просив вжити заходи щодо забезпечення позову, шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_4 , іншим ТЦК та СП, в особі їх посадових осіб та інших компетентних осіб вчиняти дії стосовно ОСОБА_1 , щодо проходження медичного огляду ВЛК з метою визначення придатності військовозобов`язаного до військової служби, а також призову на військову службу та переміщення до військової частини з метою проходження військової служби в Збройних Силах України, до набрання законної сили судового рішення у даній адміністративній справі.

В обґрунтування заяви позивач зазначив, окрім того, що ним оскаржується бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо залишення без розгляду його заяви ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 31.01.2025 - позивач є адвокатом, керуючим партнером адвокатського об`єднання, який практикує, зокрема, у галузі військового права.

Звертав увагу суду на те, що в рамках виконання зобов`язань за одним з договорів про надання правової допомоги 21.01.2025 в інтересах клієнта було направлено адвокатський запит до ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо надання інформації про результати розгляду заяви клієнта, про повторне проведення медичного огляду з урахуванням медичної документації.

У відповідь на адвокатський запит отримано дивного змісту лист № 8/635 від 06.02.2025 з безладними на думку позивача витримками з Великої української енциклопедії, Наказу АТ «Укрпошта», власними вимогами щодо порядку ведення адвокатської діяльності та голослівними обвинуваченнями у вчиненні тяжких злочинів.

Крім цього, у листі зазначено, що внаслідок подання адвокатського запиту ІНФОРМАЦІЯ_6 направлено запит щодо діяльності адвоката до Національної асоціації адвокатів України, а також повідомлено про направлення Позивачу повістки № 06/02/2025/7 від 06.02.2025.

Відповідно до документів, які перебувають у матеріалах справи, позивач вчасно оновив свої облікові дані, будь-які порушення військового обліку з його боку відсутні. З даних бази « ІНФОРМАЦІЯ_7 », доступ до якої має у тому числі і посадовець ІНФОРМАЦІЯ_8 , відомо, що позивач перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_9 , до ІНФОРМАЦІЯ_10 [дослівно по тексту] не має жодного відношення. Таким чином, на думку позивача, направлення згадуваної повістки є спробою представників органів ТЦК та СП чинити перешкоди його законній адвокатській діяльності, оскільки жодні підстави стверджувати про необхідність уточнити облікові дані позивача відсутні, а намагання вчиняти мобілізаційні заходи будь-яким ТЦК та СП щодо позивача на час розгляду його заяви про відстрочку є незаконними.

Крім того, направлення повістки є демонстрацією готовності вчинення й інших дій, спрямованих на перешкоджання законній адвокатській діяльності, які доступні представникам ТЦК та СП з огляду на їх повноваження.

Відтак, на думку позивача існують обґрунтовані підозри вважати, що протиправні рішення та дії ТЦК та СП, зокрема й відповідача, як елемента системи органів комплектування, направлені на те, щоб примусово здійснити мобілізаційні заходи щодо його призову на військову службу та переміщення до військової частини з метою проходження військової служби в Збройних Силах України.

Розглянувши заяву про забезпечення позову до пред`явлення позову та перевіривши додані до неї матеріали, суд зазначає таке.

Питання забезпечення позову регулюються главою 10 Розділу І Кодексу адміністративного судочинства України (статті 150-158) (далі - КАС України).

Згідно частини 1 статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 2 статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно частини 1-2 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Таким чином, забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Наведеними вище нормами процесуального закону передбачено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову і суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Водночас, будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам (роз`яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

При цьому, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 826/8556/17, від 24 квітня 2019 року у справі № 826/10936/18, які суд враховує згідно частини 5 статті 242 КАС України.

Аналіз змісту поданої заяви про забезпечення позову дає підстави для висновку про не наведення заявником обґрунтованих та переконливих доводів й, відповідно, не надання належних доказів, які б у своїй сукупності могли свідчити про те, що невжиття заходів, про які просить позивач, може істотно ускладнити чи унеможливити: 1) виконання рішення суду, прийнятого за результатом розгляду адміністративної справи; 2) ефективний захист порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся; 3) поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Отже, заявником не наведено переконливих підстав для забезпечення позову, передбачених пунктом 1 частини 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, суд звертає увагу на те, що у поданій заяві не наведено обставин та, відповідно, не надано доказів щодо вчинення відповідачем по відношенню до позивача дій, спрямованих на призов його на військову службу за мобілізацією, саме станом на час звернення до суду із заявою про забезпечення позову.

Твердження у поданій заяві про наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваних в майбутньому дій, як підстава для вжиття заходів забезпечення позову (пункт 2 частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України) наразі є передчасними тому, що наведення в ухвалі суду про забезпечення позову очевидних ознак протиправності оскаржуваних дій відповідача буде фактично означати вирішення спору по суті до ухвалення рішення в адміністративній справі, що в даному випадку є неприпустимим та порушуватиме такі визначальні принципи адміністративного судочинства як змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі (стаття 9 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суб`єктивне переконання заявника не може свідчити про явну протиправність оскаржуваних в майбутньому дій.

Крім того, суд звертає увагу на те, що пунктом 5 частини 3 статті 151 КАС України встановлено, що не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертаючись до суду в межах даної справи оскаржує протиправну бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 31.01.2025.

Разом з тим, забезпечення позову шляхом зупинення вчиняти дії стосовно ОСОБА_1 , щодо проходження медичного огляду ВЛК з метою визначення придатності військовозобов`язаного до військової служби, а також призову на військову службу та переміщення до військової частини з метою проходження військової служби в Збройних Силах України не є предметом даного спору, відтак і не може бути предметом розгляду в межах даної заяви, щодо зупинення таких дій.

З огляду на викладене, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів представника позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову та враховуючи приписи Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність поданої заяви про забезпечення позову, а тому така задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 150, 154, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , про забезпечення позову відмовити.

Згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Суддя О.В. Боднарюк