Справа № 368/1765/24
Суддя: Іванюта Т. Є.
Дата ухвалення: 2025-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 368/1765/24
Рішення

Іменем України

"11" лютого 2025 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Іван юти Т.Є.

при секретарі Вареник О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлику в режимі відеоконференції справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Департаменту патрульної поліції (м.Київ, вул. Федора Ернста,3) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

встановив :

Позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що поліцейським взводу №1 роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції Шулімом О.М. неправомірно винесено відносно нього постанову про адміністративне правопорушення від 31.10.2024 серії ЕНА №3384912 за ч.1 ст.121 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

В гр.5 оскаржуваної постанови зазначено, що позивач «керував транспортним засобом ... з технічною несправністю, а саме не працювала ліва фара в режимі ближнього світла в темну пору доби, чим порушив п. 31.4.3. в ПР».

При цьому, в постанові інспектором зроблено висновок, що зазначеними діями позивач начебто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП - «Керування водієм транспортним засобом, що має ... інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється . ». яке передбачає накладення штрафу в розмірі 340 грн.

Позивач вважає, що оскаржувана постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності винесена протиправно та підлягає скасуванню, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення за ч.1 ст.121 КУпАП - під час руху на освітленій дорозі він не міг виявити несправність однієї фари, оскільки все було чітко видно, тому в його діях відсутні жодні вина і умисел, через те, що йому не було відомо про цю несправність: виявивши несправну одну з двох фар, він невідкладно у відповідності до вимог ПДР полагодив контакти лампи на місці зупинки в присутності працівника поліції: несправність однієї з двох фар не є підставною для заборони руху і відповідно не є підставою для застосування штрафу на підставі ч.1 сг.121 КУпАП як при повній забороні руху, а згідно з п. 31.5 ПДР це є приводом для усунення несправності на місці та продовження руху (Розділ II позову); відсутні та не зазначені у постанові жодні фото чи відео, чи будь-які інші докази ймовірного правопорушення.

А тому, просить суд скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав і суду пояснив, що коли його зупинили працівники поліції, він вийшов з машини, і побачив, що дійсно в автомобілі не горіла фара, але він усунув недоліки на місці..

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила, надіслала відзив в якому просить відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з слідуючих підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 31 жовтня 2024 року о 22 год. 51 хв. в м. Корець по автодорозі М-06 КИЇВ-ЧОП, 267 км, ОСОБА_1 керував транспортним засобом DАF ХF105/510, державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом KRONE SD (державний номерний знак НОМЕР_2 ), з технічною несправністю, а саме не працювала ліва фара у режимі ближнього світла фар в темну пору доби, чим порушив п. 31.4.3.в ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачені ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством».

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-УШ.

За приписами статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - ЗУ Про Національну поліцію), поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» (далі - ЗУ "Про дорожній рух") зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 52 ЗУ «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про Національну поліцію» (в редакції на момент виникнення спірних відносин), поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

У відповідності до частини першої статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив ПДР.

Відповідно до п. 1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.3 ПДР України зобов`язує водія бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну.

Пунктом 31.4.3. «в» ПДР України визначено, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності такої технічної несправності як: не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з підпункту "д" пункту 2.3 ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Частиною 1 статті 121 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил керування водієм транспортним засобом, що має несправності

системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Щодо повноважень поліцейського

Звертаю увагу суду, що одним з основних повноважень поліцейського, згідно ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» є :

- вжиття заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникають внаслідок вчинення кримінального чи адміністративного правопорушення;

- поліцейський регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі;

- у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

В разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, поліцейський зобов`язаний згідно «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 07.11.2015 №1395, винести постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Поліцейський патрульної поліції здійснює свою діяльність перебуваючи під Присягою складеною на вірність українському народові і несе кримінальну відповідальність за її порушення.

Поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права. Під час виконання завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини. Поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

В свою чергу, Правила дорожнього руху України зобов`язують учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила (п. 1.4 ПДР).

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків (п. 1.5 ПДР).

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9 ПДР).

Ст. 7 КУпАП зазначає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Таким чином, підсумовуючи вищенаведене в сукупності, слідує, що підстави для задоволення адміністративного позову відсутні, оскаржувана постанова є правомірною та винесеною у повній відповідності нормам чинного законодавства в межах компетенції поліцейського.

Щодо фото- та відеофіксації обставин вчиненняа дміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до приписів ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом (ч. 2 ст. 30 ЗУ "Про Національну поліцію").

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 31 ЗУ "Про Національну поліцію" (далі - Закон) один із превентивних заходів що може застосовувати працівник поліції - це застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ст. 40 Закону поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; 2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз; 3) безпілотні літальні апарати та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню; 4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння; 5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.

Згідно з Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, що затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 № 1026, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.

Щодо тверджень представника позивача буцімто не вписаного технічного засобу (пристрою), за допомогою якого могло б здійснюватись чи здійснено відеозапис чи фотофіксація, хочемо зазначити наступне.

Формальна відсутність у змісті складеної постанови застереження про технічні засоби, якими здійснені відеозаписи, не може слугувати за розглядуваних відносин достатньою підставою для неврахування цих доказів.

Отже, принципового значення у розглядуваній справі має правова оцінка представлених відповідачем відеозаписів, які фіксували хід розгляду інспектором патрульної поліції адміністративної справи.

Постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі № 338/249/24 від 21.05.2024.

Тому, суд вважає, що оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам закону.

До відзиву долучаються відеоматеріали з портативного відеореєстратора поліцейського, в яких відображене наступне:

1. Поліцейський повідомляє, про розгляд справи для водія назвав особу, яка буде проводити справу, місце розгляду справи (від 09 хв. 58 сек. по 10 хв. 22 сек. Відеозапису с1ір-0, технічний засіб: 469363).

2. Поліцейський повідомив права особи відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП (від 10 хв. 23 сек. по 10 хв. 59 сек. відеозапису с1ір-0, технічний засіб: 469363).

3. Поліцейський оголосив, що прийняв рішення притягнути особу до адміністративної відповідальності та оголосив про завершення розгляду адміністративної справи (від 12 хв. 21 сек. по 12 хв. 50сек. відеозаписус1ір-0, технічнийзасіб: 469363).

Дані долучені матеріали є доказами в справі про адміністративне правопорушення в розумінні статті 251 КУпАП.

Такої ж думки притримується Верховний Суд у своїй постанові по справі №536/583/17 від 14.02.2018р.

Відповідно до Правил дорожнього руху України темна пора доби - частина доби від заходу до сходу сонця. Розуміння даного терміну дозволяє учасникам дорожнього руху однозначно трактувати час, коли розпочинається темна або світла пора доби.

Постановою серії ЕНА №3384612 від 31.10.2024 року зафіксовано час вчинення адміністративного правопорушення, а саме 22 год. 51 хв., тобто, на час скоєння правопорушення позивачем була темна пора доби.

Пунктом 10 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Кабінетом міністрів України 07.11.2015 № 1395, передбачено, що

поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 31.4.3 ПДР встановлено заборону експлуатації транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема, щодо зовнішніх світлових приладів: а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу; б) порушено регулювання фар; в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла; г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу; ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

Згідно пункту 3 частини першої статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Фактично у викладених поясненнях ОСОБА_1 не заперечує те, що в транспортному засобі DАF ХF105/510, державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом KRONE SD (державний номерний знак НОМЕР_2 ), дійсно на момент зупинки працівниками поліції (31.10.2024 року) була наявна несправність у вигляді "не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла".

Також з долучених відеофайлів із портативного відеореєстратора патрульного поліцейського вбачається перебування гр. ОСОБА_1 у своєму транспортному засобі при розгляді адміністративних матеріалів відносно нього, а також підтвердження того, що ніяких дій не було вжито аби усунути дану технічну несправність транспортного засобу котрим керував.

Транспортний засіб, який має несправні світлові прибори, несе небезпеку транспортним засобам в будь-який час доби, оскільки може спричинити аварійну обстановку під час дорожнього руху.

Правилами дорожнього руху водій зобов`язаний усунути технічні неполадки освітлювальних приладів на місці або в іншому найближчому місті, призначеному для ремонту, однак це не позбавляє водія відповідальності.

Пунктом 2.3 а ПДР чітко визначено першочергову дію водія задля збереження безпеки дорожнього руху, а саме водій зобов`язаний перед виїздом перевірити та забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Технічний стан транспортних засобів та їх обладнання відповідно до п. 31.1 ПДР повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Освітлення дуже важлива деталь в кожному автомобілі. Від якості освітлення безпосередньо залежить не тільки комфорт водіння, але і безпека водія та його пасажирів.

ОСОБА_1 , як водій у ситуації, що склалась, зобов`язаний був діяти відповідно до пп. "а" та "б" п. 2.3 Правил дорожнього руху, згідно яких: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. З приписів ПДР вбачається, що обов`язок дбати про справність транспортного засобу та відповідальність за певні недоліки його стану покладається саме на водія, а тому доводи позивача про те, що він не усвідомлював і не міг усвідомлювати факт руху в автомобілі з неосвітленим заднім номерним знаком на правомірність постанови не впливають.

Такої ж думки притримується Сьомий апеляційний адміністративний суд у своїй постанові по справі № 296/9495/21.

П. 31.1 ПДР України визначає, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств виробників та іншої нормативно-технічної документації.

З огляду на викладене, поліцейський виявив порушення ПДР, на яке належним чином відреагував, результатом чого стало винесення постанови у справі про адміністративні правопорушення.

Поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права. Під час виконання завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини. Поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Звертаємо увагу суду на те, що поліцейський патрульної поліції здійснює свої діяльність перебуваючи під Присягою складеною на вірність українському народові і несе кримінальну відповідальність за її порушення.

Частиною 2 ст. 283 КУпАП визначено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Водночас, процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за №1408/27853.

За приписами пункту 5 розділу IV Інструкції, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Зразок постанови про накладення адміністративного стягнення, наведений у додатку 5 до Інструкції, не передбачає внесення до нього відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. Тому, такі відомості зазначаються у постанові, що виноситься у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зміст оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3384912 від 31.10.2024 року винесена щодо ОСОБА_1 в повній мірі відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, в ній зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, вірно застосовано межі санкції статті щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Тому, суд вважає, що оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам закону.

Отже, вищенаведене в сукупності, слідує, що підстави для задоволення адміністративного позову відсутні, оскаржувана постанова є правомірною та винесеною у повній відповідності нормам чинного законодавства в межах компетенції поліцейського патрульної поліції.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Тож, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 77 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Аналогічний правовий висновок щодо обов`язку доказування в адміністративному процесі викладено в постанові Верховного Суду від 14 березня 2018 року (справа № 760/2846/17)

Частиною 4 статті 161 КАС України зобов`язано позивача додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

З врахуванням приписів Кодексу адміністративного судочинства України, даний процес здійснюється з дотриманням основних принципів судочинства (ст. 8, 9, 10 КАС України), зокрема, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин справи.

Стаття 68 Конституції України проголошує, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Частина 1 статті 8 КУпАП вказує, що особа, яка вчинила правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі «О`Наllоrаn and Francis v. The United Kingdom» будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 15 "Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення" суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Разом з тим, відповідно до висновку Великої палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 25 червня 2020 року по справі № 520/2261/19, визначений статтею 77 КАС України обов`язок відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Враховуючи те, що під час судового розгляду відповідачем були надані належні та допустимі докази вчинення адміністративного правопорушення позивачем, спростовано твердження останнього про його не причетність до вчинення інкримінованого йому адміністративного правопорушення, тому суд вважає, що вина позивача у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст.121 КУпАП, була доведена в повному обсязі.

За таких обставин суд вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 прийнято без порушення вимог ст. 2 КАС України, що в свою чергу є підставою для залишення позовної заяви без задоволення.

Враховуючи виклакдене, керуючись ст. 243,244, 245, 246, 250 КАС України, суд,-

вирішив: :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення- відмовити.

Рішення може бути оскаржена до Шостого Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів.

Повний текст рішення виготовлено 11.02.2025 року.

Суддя: Т.Є. Іванюта.