Справа № 280/7047/24
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 лютого 2025 року м. Дніпросправа № 280/7047/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Бишевської Н.А. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпро

апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2024 року

у справі №280/7047/24

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу, у зв`язку із порушенням строку виплати грошового забезпечення та індексації грошового забезпечення з 19.08.2017 року по дату здійснення виплати (10.06.2024);

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу, у зв`язку із порушенням строку виплати грошового забезпечення на підставі рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27.09.2023 №120/8356/23 та індексації грошового забезпечення на підставі рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10.10.2023 №120/8355/23 за період з 19.08.2017 по дату здійснення виплати (10.06.2024).

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2024 року у справі №280/7047/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення за період з 01.02.2020 по 31.12.2020, починаючи з 01.02.2020 по день фактичної виплати грошового забезпечення, а саме 10.05.2024 та індексації грошового забезпечення за період з 19.08.2017 по 01.03.2018 та з 01.03.2018 по 12.02.2021, починаючи з 19.08.2017 по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення, а саме 10.06.2024;

- зобов`язано військову частину Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення за період з 01.02.2020 по 31.12.2020, починаючи з 01.02.2020 по день фактичної виплати грошового забезпечення, а саме 10.05.2024 та індексації грошового забезпечення за період з 19.08.2017 по 01.03.2018 та з 01.03.2018 по 12.02.2021, починаючи з 19.08.2017 по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення, а саме 10.06.2024.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Судом зазначено, що на виконання рішень Вінницького окружного адміністративного суду у справах №120/8355/23 та №120/8356/23 Військовою частиною НОМЕР_1 нараховано та виплачено 10.06.2024 індексацію грошового забезпечення за період з 19.08.2017 по 01.03.2018 та з 01.03.2018 по 12.02.2021 у сумі 115586,39 грн та 10.05.2024 виплачено грошове забезпечення за період з 01.02.2020 по 31.12.2020 у сумі 33763,67 грн. Враховуючи наявність факту невиплати позивачу при звільненні належних сум, суд вважав, що позивач має право на компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення.

Не погодившись з рішенням суду, Військовою частиною НОМЕР_1 подано апеляційну скаргу, згідно якої скаржник просить скасувати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2024 року у справі №280/7047/24, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Скаржник вказує, що Законом № 1214-IX від 04.02.2021 внесені зміни до Закону № 2050-ІІІ та частину другу статті 2 доповнено абзацом шостим та доповнено в перелік доходів у зв`язку з порушенням строків виплати яких громадяни мають право на компенсацію втрати частини доходу, суму індексації грошових доходів. А також з метою приведення до відповідності норм діючого законодавства до Порядку № 159 Постановою КМУ № 355 від 14.04.2021 пункт 3 доповнено абзацом щодо суми індексації грошових доходів громадян. Отже на момент нарахування позивачу індексації, був відсутній механізм нарахування компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення, тому підстави для нарахування компенсації відсутні.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстави для задоволення апеляційної скарги, та зазначає:

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12.02.2021 №29 ОСОБА_1 виключено зі списків військової частини НОМЕР_1 та він вибув для подальшого проходження служби до Служби безпеки України м. Київ.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду у справі №120/8355/23, зокрема, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 19.08.2017 по 01.03.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року та з 01.03.2018 по 12.02.2021 з урахуванням абз. 4 п. 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду у справі №120/8356/23, зокрема, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 01.01.2020 по 12.02.2021, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб.

На виконання рішення суду у справі №120/8356/23, 10.05.2024 позивачу виплачено суму грошового забезпечення у розмірі 33 763,67 грн, та на виконання рішення суду у справі №120/8355/23 10.06.2024 позивачу виплачено індексацію грошового забезпечення за періоди з 19.08.2017 по 01.03.2018 та з 01.03.2018 по 12.02.2021 у розмірі 115 586,39 грн.

Листом від 27.06.2024 Військова частина НОМЕР_1 повідомила позивача, що у рішенні суду не визначено провести виплату компенсацію втрати частини доходів, тому для виплати компенсації немає підстав.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення, звернувся до суду із цим позовом.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, урегульовані Законом України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон №2050-ІІІ).

Згідно зі статтями 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Отже, дія зазначеного Закону поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності й господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), і стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України та які (відповідні доходи) не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону №2050-ІІІ компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. Своєю чергою компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку та підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Згідно зі статтею 4 зазначеного Закону виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З метою реалізації Закону № 2050-ІІІ Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.02.2001 № 159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок № 159), положення якого фактично відтворюють положення Закону № 2050-ІІІ, конкретизують підстави та механізм виплати компенсації.

Так, пунктом Порядку №159 визначено, що сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Таким чином, умовами для виплати суми компенсації у справі, що розглядається, є порушення встановлених строків виплати грошового забезпечення та нарахування доходів (у тому числі, за рішенням суду). А виплата компенсації втрати частини доходів повинна здійснюватися у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості.

При цьому норми Закону № 2050-ІІІ і Порядку № 159 не покладають на особу, якій несвоєчасно виплатили компенсацію втрати частини доходів, обов`язку додатково звертатися до органу Пенсійного фонду України за виплатою такої компенсації.

Аналіз норм статей 1, 2, 4 Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159 свідчить, що ними фактично встановлено (визначено) обов`язок відповідного підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання у разі порушення встановлених строків виплати доходу громадянам провести їх компенсацію (нарахувати та виплатити) у добровільному порядку в тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості.

Верховним Судом у справі №560/8194/20 (постанова від 02.04.2024) висловлено правову позицію суть якої полягає в тому, що відмова відповідача у виплаті компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розумінні статті 7 Закону №2050-ІІІ не обов`язково має висловлюватися через ухвалення окремого акта індивідуальної дії, оскільки це не передбачено законодавством. Зазначену норму варто тлумачити у її системному зв`язку з нормами статей 2-4 Закону № 2050-ІІІ, які визначають, що компенсація втрати частини доходів через порушення строку їх виплати повинна нараховуватись органами у місяці, в якому проведено виплату заборгованості. Відповідно невиплата компенсації у вказаний період свідчить про відмову виплатити таку згідно із Законом № 2050-ІІІ і не потребує оформлення відмови окремим рішенням.

Крім того, умовами для виплати суми компенсації у справі, що розглядається, є порушення встановлених строків виплати грошового забезпечення та нарахування доходів (у тому числі, за рішенням суду). А виплата компенсації втрати частини доходів повинна здійснюватися у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості.

У постановах від 15.10.2020 року у справі №240/11882/19, від 29 квітня 2021 року у справі №240/6583/20 Верховний Суд вказав, що використане у статті 3 Закону №2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Суд звертає увагу, що нарахування та виплата індексації грошового забезпечення відбулась в період коли, положення статі 2 Закону №2050-ІІІ визначали право на компенсацію втрати частини грошових доходів (зокрема, індексації грошового забезпечення) у зв`язку з порушенням строків їх виплати, а тому позивач має право на компенсацію втрати частини доходів.

Зворотні доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що в межах апеляційної скарги порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2024 року у справі №280/7047/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки передбачені ст.ст.328,329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко