Справа № 520/35242/23
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2025-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 лютого 2025 року м. Дніпросправа № 520/35242/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Корсун Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2024 року (суддя Ільков В.В.) у справі №520/35242/23 за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила:

- визнати дії ОСОБА_1 , якими завдано збитки військовій частині НОМЕР_1 протиправними;

- зобов`язати ОСОБА_1 відшкодувати на користь військової частини НОМЕР_1 шкоду у сумі 38835 гривень.

В обгрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що під час проведення перевірки було виявлено неналежне виконання своїх службових (посадових) обов`язків відповідачем, під час виконання ним службових обов`язків, що призвело до незаконних витрат державних ресурсів та коштів. Вказував, що відповідач будучи на посаді начальника складу пального військової частини НОМЕР_1 , не перевіривши право на отримання паливно-мастильних матеріалів ДП СБ Слобожанщина, зокрема не витребувавши у служби забезпечення органу військового управління наряди (розпорядження, рознарядки) на видачу військовою частиною НОМЕР_1 пального ДП СБ "Слобожанщина", в порушення своїх службових обов`язків, та визначених Керівництвом № 509, Дисциплінарного Статуту, Статуту Внутрішньої служби, Інструкції №440, своїми неправомірними діями завдав збитків державі у сумі 4 768 116,60 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону про Дисциплінарний Статут особа за завдану з необережності шкоду несе матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб, крім випадків, коли цим Законом передбачено повну чи підвищену матеріальну відповідальність. Позивач зазначав, що так як завдана шкода на багато перевищує розмір матеріальної відповідальності, яку може понести відповідач, то відповідач повинен відшкодувати шкоду в розмірі п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб в 2023. На день визначення нестачі палива прожитковий мінімум складав 2589 грн, розмір шкоди складав: 15*2589=38835 гривень.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2024 року позов задоволено частково, а саме:

стягнуто з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1

заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 38835 гривень.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що проведеним аудитом Військової частини НОМЕР_1 встановлені безпідставні втрати пального на суму 4 768 116,60 грн. Вказаний факт знайшов своє підтвердження і під час проведеного службового розслідування Військовою частиною НОМЕР_1 . Відповідач, під час перебування на військовій службі, обіймав посаду начальника складу пального та мастильних матеріалів та в силу своїх посадових обов`язків ніс безпосередню відповідальність за зберігання паливного-мастильних матеріалів. З цих підстав суд зазначив, що оскільки факт втрати пального є встановленим, а відповідач є особою відповідальною за вказане порушення, то з відповідача підлягає стягненню матеріальна шкода у розмірі встановленої для військовослужбовця відповідальності. При цьому, суд зазначив, що відповідач не скористався своїм правом щодо оскарження результатів проведеного аудиту та службового розслідування, якими встановлено факт втрати пального.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач зазначав, що судом першої інстанції залишено поза увагою ті обставини, які прямо зазначені в акті аудиторської перевірки, у висновках службового розслідування та які свідчать про те, що пальне видавалося на виконання розпорядження з логістичного забезпечення командувача угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 08.05.2022 « 169/2дск, в частині забезпечення пальним ДП «СБ «Слобожанщина». Пальне видавалося на підставі довіреностей, які не визнанні нечинними у встановленому порядку. Тобто, пальне видавалося ДП «СБ «Слобожанщина» на підставі розпорядження вищого військового керівництва та видача цього пального документально підтверджена. А тому, як зазначає відповідач, суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про вину відповідача у розтраті пального. При цьому, відповідач також звертає увагу на безпідставні висновки суду першої інстанції щодо не оскарження відповідачем результатів проведеного аудиту та службового розслідування, якими встановлено факт втрати пального. З цього приводу відповідач звертає увагу, зокрема, на те, що а ні висновком аудиту, а ні висновками службового розслідування не було встановлено вини саме відповідача у неправомірній видачі ДП «СБ «Слобожанщина» пального, у зв`язку з чим були відсутні підстави для оскарження таких результатів.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін з огляду на його законність та обгрунтованість.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що Другим територіальним управлінням внутрішнього аудиту у військовій частині НОМЕР_1 проводився внутрішній аудит.

Аудитом було досліджено діяльність складу пального та мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_1 за період з 01.08.2019 року по 31.12.2022 року.

У ході аудиту ідентифіковано порушення, що призвели до втрат, внаслідок незаконного відчуження з державної власності пального на суму 4768116,60 грн. та передача його до добровольчих формувань територіальних громад.

На підставі звіту аудиту та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 20.03.2023 року № 213 "Про призначення службового розслідування було розпочато з`ясування обставин, щодо видачі пального за період з червня по жовтень 2022 року Добровольчому підрозділі СБ " ІНФОРМАЦІЯ_2 " від військової частини НОМЕР_1 .

Актом розслідування, затвердженим наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 28.03.2023 року № 240 "Про результати службового розслідування" встановлено про такі обставини.

У відповідності до розпорядження з логістичного забезпечені командувача угрупування військ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 08.05.2022 року №169/2дск військовій частині НОМЕР_1 було поставлено завдання щодо забезпечення пально-мастильними матеріалами підрозділів, які приймають безпосередню участь в обороні міста Харків, в тому числі ДП СБ Слобожанщина.

За період з червня по жовтень 2022 року ДП СБ "Слобожанщина" отримано у військовій частині НОМЕР_1 пальне на загальну суму 4768116,60 грн., що підтверджується первинними документами (дорученнями, накладними, роздавальними (здавальними) відомостями).

У ході розслідування було встановлено, що пальне відвантажувалось шляхом заправлення на заправному пункті, який зазначений у роздавальних (здавальних) відомостях, водіям автомобільного транспорту які представлялись співробітниками ДП СБ "Слобожанщина". Дозаправка здійснювалась на підставі розпоряджень начальника складу пального підполковника ОСОБА_1 , який завчасно надавав списки автомобільного транспорту, що буде прибувати до складу пального з метою отримання пального, із зазначенням даних про кількість автомобілів, їх марок та моделей. Вид та кількість виданого пального фіксувалось у роздавальних (здавальних) відомостях, з подальшою випискою в кінці кожного місяця узагальненої накладної, яка підписувалась та надавалась представнику ДП СБ "Слобожанщина" на підставі наданої ним довіреності.

Аудитом та службовим розслідуванням встановлено, що Цетральним управлінням забезпечення пально-мастильними матеріалами Тилу Командування сил Логістики ЗС України (служба забезпечення органу військового управління) наряди (розпорядження, рознарядки) на видачу військовою частиною НОМЕР_1 пального ДП СБ "Слобожанщина" не

виписувались.

Позивач вважав, що відповідач, в порушення вимог статей 16, 58 Статут внутрішньої служби та Своїх функціональних обов`язків, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, організувати приймання, зберігання і видачу (відвантаження) пального у суворій відповідності до керівних документів, не допускати нестач та втрат матеріально - технічних засобів, не витребував у служби забезпечення органу військового управління наряди розпорядження, рознарядки) на видачу військовою частиною НОМЕР_1 пального ДП СБ "Слобожанщина", не направив жодного письмового запиту щодо правомірності цієї операції, чи допустив безпідставні витрати пального.

Встановлені обставини справи також свідчать про те, що відповідача було звільнено з лав Збройних Сил України до моменту встановлення неправомірних дій, проведення службового розслідування та визначення його результатів.

Згідно матеріалів справи на відповідача, під час здійснення ним свої посадових обов`язків, було покладено неповну матеріальну відповідальності за збереження паливно-мастильних матеріалів у відповідний період.

Встановлено, що позивачем було видано наказ командира військової частини від 31.07.2018 року №505 Про затвердження функціональних обов`язків та посадових інструкцій військовослужбовців та працівників, яким затверджена функціональні обов`язки та посадова інструкція начальника складу пального і мастильних матеріалів.

Згідно затвердженої посадової інструкції начальника складу пального і мастильних матеріалів, він відповідає за законність прийому та видачі військового майна, збереження і належний якісний стан матеріальних засобів, зберігаються у сховищах відділів зберігання, своєчасне і правильне відпускання матеріальних засобів.

З цих підстав позивачем зроблено висновок, з яким погодився суд першої інстанції, про те, що відповідач повинен нести матеріальну відповідальність у вигляді відшкодування шкоди, пов`язаної з виявленою нестачею пального.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками з огляду на таке.

Відповідно до п.4 ст.1 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (Закон №160-ІХ) матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

У відповідності до ч.1 ст.3 Закону №160-ІХ підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Частиною 2 статті 3 Закону №160-ІХ визначено, що умовами притягнення до матеріальної відповідальності є:

1) наявність шкоди;

2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків;

3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою;

4) вина особи в завданні шкоди.

Згідно із ч.1 ст.9 Закону №160-ІХ завдана шкода не підлягає відшкодуванню, а особи звільняються від матеріальної відповідальності у разі, якщо шкоду завдано внаслідок:

1) дії непереборної сили;

2) необхідної оборони;

3) крайньої необхідності;

4) виконання наказу або розпорядження командира (начальника), крім випадків виконання явно злочинного наказу або розпорядження;

5) виправданого службового ризику;

6) затримання особи, що вчинила злочин, фізичний або психічний примус;

7) виконання спеціального завдання з попередження чи розкриття злочинної діяльності організованої групи чи злочинної організації.

Отже, з огляду на вказані норми права, можливо дійти висновку про те, що відповідальність військовослужбовця може мати місце за наявності його вини у заподіянні шкоди шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків та за умови відсутності обставин, які визначаються Законом як підстави для звільнення військовослужбовця від матеріальної відповідальності.

У спірному випадку встановлено, що відповідачем не вчинялися винні дії чи не допускалася протиправна бездіяльність, які призвели до заподіяння шкоди шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна.

Як проведеним аудитом так і службовим розслідуванням, що підтверджено представниками позивача в судовому засіданні, було встановлено те, що пальне, витрати якого становлять суть заподіяної шкоди, яку і просять стягнути з відповідача, було передано добровольчому підрозділу СБ «Слобожанщина». Факт передачі пального задокументовано відповідними накладними на відпуск пального та довіреностями на ім`я осіб, які таке пальне отримано, що також знайшло своє підтвердження за наслідками проведеного аудиту та службового розслідування.

При цьому, передача пального ДП СБ «Слобожанщина» обумовлена тим, що з 08.05.2022 відповідно до розпорядження з логістичного забезпечення командувача угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 08.05.2022 №169/2дск військовій частині НОМЕР_1 було поставлено завдання щодо забезпечення ПММ підрозділів, які приймають безпосередню участь в обороні міста Харків, в тому числі ДП СБ «Слобожанщина».

Вказані обставини знайшли своє відображення в акті аудиту та в акті службового розслідування. У свою чергу, представники позивача в судовому засіданні підтвердили факт надходження вказаного розпорядження до військової частини та доведення цього розпорядження командиром військово частини до особового складу.

Отже, встановлені обставини справи свідчать про те, що відповідачем відпускалося пальне на виконання розпорядження з логістичного забезпечення командувача угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 08.05.2022 №169/2дск і відпуск пального підтверджено документально (накладні, довіреності).

Таким чином, у спірному випадку відсутні підстави стверджувати про те, що витрати пального пов`язані саме з винними та незаконними діями відповідача.

Як зазначено вище, завдана шкода не підлягає відшкодуванню, а особи звільняються від матеріальної відповідальності у разі, якщо шкоду завдано внаслідок: виконання наказу або розпорядження командира (начальника), крім випадків виконання явно злочинного наказу або розпорядження (п.4 ч.1 ст.9 Закону №160-ІХ).

Отже, у спірному випадку наявні підстави стверджувати про те, що відповідач діяв в умовах, які є підставою для звільнення від відповідальності за заподіяну шкоду.

При цьому, слід звернути увагу на те, що наявність заподіяної шкоди, в аудиторському звіті, пов`язується з тим, що на думку аудиторів розпорядження з логістичного забезпечення командувача угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 08.05.2022 №169/2дск видано неправомірно, оскільки ДП СБ «Слобожанщина» не входило до структури ЗСУ.

З приводу цього слід звернути увагу на те, що суду не було надано доказів того, що розпорядження від 08.05.2022 №169/2дск скасовано в установленому порядку як неправомірне, як не було надано доказів і визнання недійсними (нечинними) довіреностей, на підставі яких ДП СБ «Слобожанщина» отримувало пальне. Також, слід зазначити і те, що загально відомим є факт того, що поряд зі Збройними Силами України активну участь в обороні міста Харків приймали і добровольчі об`єднання, а тому отримання відповідачем розпорядження від 08.05.2022 №169/2дск, в той час коли Держава у будь-який спосіб намагалася запобігти окупації міста Харків, не могло викликати у відповідача сумніви щодо законності такого розпорядження.

Отже, оскільки у цій справі не було встановлено обставин, які б свідчили саме про явну злочинність розпорядження від 08.05.2022 №169/2дск (п.4 ч.1 ст.9 Закону №160-ІХ), то відпуск відповідачем пального, на виконання вказаного розпорядження, не можливо кваліфікувати як винні дії, що призвели до заподіяння шкоди.

З цих підстав суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача заподіяної матеріальної шкоди.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст.317, 321, 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2024 року у справі №520/35242/23 скасувати та прийняти нову постанову.

В задоволенні позову Військовій частині НОМЕР_1 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Вступну та резолютивну частини проголошено 18.02.2025

Повне судове рішення складено 19.02.2025

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк