Справа № 380/13374/24
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2025-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2025 рокусправа № 380/13374/24
м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Коморного О.І. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «Соловій-Транс» про визнання протиправною та скасування постанови відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Обставини справи.

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного підприємства «Соловій-Транс`з вимогою:

- визнати протиправною та скасувати постанову відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПІП 055272 від 17.04.2024 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до вимог законодавства, водієм ОСОБА_1 було представлено працівникам Відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія, документи на вантаж, трудовий договір, наказ (розпорядження) про прийняття на роботу водія ОСОБА_1 з 05.03.2024. Окрім цього зазначає, що водієм було допущено працівників відповідача до перевірки тахографа та надано роздруковувано на паперовому носії інформації про роботу та відпочинок водіїв за запитуваний період. Вказане підтверджується матеріалами справи № 697 Державної служби України з безпеки на транспорті, з яким позивач ознайомився відповідно запиту № 2504/1 від 25.04.2024 та відеозаписами з портативних відеореєстраторів посадових осіб Укртрансбезпеки, а саме: моменту здійснення перевірки та складання Акта, щодо транспортного засобу VOLVO/SCHMITZ з номерними знаками НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , що належить ПП «СОЛОВІЙ-ТРАНС» - 05.03.2024 о 15.год10 хв. на А/Д М-06 «Київ-Чоп», 756 км+800м. У Акті перевірки не фіксувалися порушення норм визначених статтею 53 ЗУ «Про автомобільний транспорт». Тобто, перевізником ПП «Соловій-Транс» під час здійснення міжнародних перевезень вантажів забезпечено водієві умови праці та відпочинку згідно з вимогами угоди ЄУТР. Вважає, що вказаний працівниками відповідача у Акті № АР041426 від 05.03.2024 факт відсутності у водія документів, передбачених ст.53 Закону України №2344-ІІІ, не обґрунтований та такий що не відповідає дійсності. Та перевірка додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснювала у перший робочий день водія ОСОБА_1 та як вбачається з вище викладеного, для перевірки працівниками відповідача вимагалася інформація щодо часу роботи та відпочинку водія ОСОБА_1 до настання моменту вступу ним у трудові відносини з позивачем. Також зазначає, що у своїх поясненнях щодо Акта № АР041426 від 05.03.2024, водій ОСОБА_1 зазначив наступне: «Вставивши чіпкарту мене погукав заправщик тому не зміг зробити ручний ввід». Зазначає, що ручне введення даних до тахографа є виключно роботою водія, і неправильне внесення даних чи їх невнесення може статись із-за незнань чи неуважності чи халатного відношення до обов`язків самого водія. Виходячи з основних принципів юридичної відповідальності, за вчинене правопорушення повинна відповідати тільки та особа, яка його вчинила, за умови доведення її провини. Особа може бути притягнута до юридичної відповідальності лише за її власні дії. Виняток становить тільки протиправна поведінка неповнолітніх, які завдали майнової шкоди. З огляду на викладене при наявності вини водія юридичну відповідальність має нести саме водій, а не власник транспорту. За таких обставин постанова складена на юридичну особу, яка не вчиняла жодних неправомірних дій. Враховуючи наведене, просить суд позов задовольнити.

Ухвалою від 26 червня 2024 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін.

Від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну в якому він зазначив, що посадовою особою Укртрансбезпеки було зазначено в акті проведення перевірки № АР 041426 відсутність роздруківки інформації щодо режиму праці та відпочинку водія з 05.03.24 з 00 год. по 05.03.2024 08 год. 24 хв. (в акті вказані години по часу UTC) згідно аналізу даних наданої роздруківки від 05.03.2024 о 14 год 55 хв. (за київським часом). Вказує, що позивач не врахував різницю в часі UTC при подачі позовної заяви та з цього слідує, що водій будучи вже найманою особою, виконуючи обов`язки водія 05.03.2024, не надав під час перевірки а ні роздруківки за 05.03.2024 з 02 год. 00 хв. по 05.03.2024 10 год. 24 хв. (по київському часу), а ні бланку підтвердження діяльності водія за вказаний період часу, оскільки як вказано було вище, бланк підтвердження діяльності водія заповняється і в разі коли водій виконував іншу роботу відмінну від керування транспортним засобом, або перебував в очікуванні. Згідно вимог ЄУТР водій має використовувати картку, власником якої є він, та надавати інспектуючим особам роздруківку щодо режиму праці та відпочинку з його особистої картки водія, яка використовувалася в слоті цифрового тахографу. Роздруківка на паперовому носії інформації про роботу та відпочинок водіїв неможлива за відсутності особистої картки водія у слоті тахографа. Тому водій транспортного засобу зобов`язаний був використовувати свою особисту картку водія до цифрового тахографу та на вимогу інспектора роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок за період вказаний в ЄУТР. Просить суд відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача подав відповідь на відзив в якому зазначає, що усі перелічені вище документи під час перевірки працівниками відповідача 05.03.2024 о 15 год.10 хв. водієм автотранспортних засобів ПП «Соловій-Транс» ОСОБА_1 представлено. Законом № 4621-VI від 22 березня 2012 року статтю 53 було доповнено частиною восьмою та вважає, що вказана норма містить положення про обов`язки водія, а не є продовженням переліку списку документів, які повинен мати резидент-перевізник. Зазначає, що водієм позивача, було допущено працівників відповідача до перевірки тахографа та надано роздруковувано на паперовому носії інформації про роботу та відпочинок водіїв за запитуваний період. Однак, працівниками відповідача не надано оцінку інформації отриманої із роздруківки цифрового тахографу, а вказується ними про її відсутність.

Представник відповідача подав до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому вказує, що роздруківка на паперовому носії про інформацію про роботу та відпочинок водіїв є документом, передбаченим статтею 53 Закону України «Про автомобільний транспорт» необхідним для виконання міжнародних перевезень для усіх перевізників (і резидентів, і нерезидентів) та видів перевезень (і пасажирських, і вантажних), які використовують у своїх ТЗ цифровий тахограф.

Суд всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на позов, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та

встановив:

Посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області, здійснювались заходи державного нагляду (контролю) на автомобільному транспорті, шляхом проведення перевірки транспортного засобу: спеціалізованого вантажного сідлового тягача марки VOLVO номерними знаками НОМЕР_1 та причепа марки SCHMITZ з номерними знаками НОМЕР_2 , що належить на праві власності ПП «СОЛОВІЙ-ТРАНС» (Позивачу), під керуванням водія ОСОБА_1 .

За результатами перевірки, старшими державними інспекторами ВДН(К) Максимович С.І. та Сливка В.В. складено Акт № АР041426 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 05.03.2024.

На підставі вказаного Акта, 17.04.2024 виконуючим обов`язки начальника відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті - Дмитром Чиженко винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ 055272, якою визнано винним в порушенні, а саме: за виконання резидентами та/ або нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена частиною 1 абзацу 6 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» та накладено стягнення у вигляді адміністративно господарського штрафу у сумі 34 000,00 гривень.

Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Закріплений у ч. 1 ст.9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Постанова № 103).

Відповідно до пункту 1 Постанови №103 Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно з підпунктом 1 пункту 4 Постанови №103 основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.

Відповідно до пункту 8 Постанови №103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України Про автомобільний транспорт від 05.04.2001 №2344-ІІІ (далі Закон №2344-ІІІ, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 2 Закону № 2344-ІІІ передбачено, що законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України Про транспорт, Про дорожній рух, чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

Відповідно до ст.5 Закону №2344-ІІІ основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Згідно з ст.6 Закону №2344-ІІІ державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Статтею 53 Закону №2344-ІІІ визначено вимоги до організації міжнародних перевезень пасажирів і вантажів.

Відповідно до частини 3 статті 53 Закону № 2344 при виконанні міжнародних перевезень вантажів резиденти України повинні мати: дозволи іноземних країн, по території яких буде здійснюватися перевезення; дозвіл щодо узгодження умов та режимів перевезення в разі перевищення вагових або габаритних обмежень чи документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових (габаритних) обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; сертифікат відповідності транспортного засобу щодо безпеки руху та екологічної безпеки вимогам країн, територією яких буде здійснюватися перевезення, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України; документи на вантаж.

У транспортних засобах, що здійснюють міжнародні перевезення пасажирів та/або вантажів, установлюються і використовуються контрольні пристрої тахографи (частини 7 статті 53 цього Закону).

Відповідно до частини 8 статті 53 Закону № 2344 водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобов`язані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв.

Таким чином, автомобільні перевізники мають обов`язок забезпечити, а водії пред`явити особам, які здійснюють контроль за дотриманням законодавства про автомобільний транспорт, документи, на підставі яких здійснюються міжнародні перевезення. Крім того, на водіїв покладається обов`язок допускати до перевірки тахографів посадових осіб Укртрансбезпеки, надавати їм тахокарти, а також у разі, якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздрукувати інформацію про роботу та відпочинок водіїв.

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 24.06.2010, картка - картка контрольного пристрою (тахографа) з вбудованою мікросхемою, призначена для використання в цифровому тахографі; контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв; тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР).

Пунктом 3.3 цієї Інструкції передбачено, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Відповідно до пункту 3.5 зазначеної Інструкції перевізники: забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії; аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.

Окрім цього, 11.10.2005 набув чинності Закон України № 2819-IV від 07.09.2005 «Про приєднання України до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР)».

20.12.2010 набрала чинності Поправка № 6 до ЄУТР у частині надання до контролю реєстраційних листків (тахограм) за поточний день та попередні 28 календарних дні, а в разі відсутності тахокарт - надання Бланка підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом.

Отже, норми ЄУТР розмежовують такі документи як реєстраційний листок та роздруківка.

Зокрема, частиною 8 статті 53 Закону № 2344 передбачено, що водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобов`язані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв.

Щоденні реєстраційні листки режимів праці та відпочинку водія - це тахокарти, які використовуються в аналоговому тахографі. У свою чергу, для цифрових тахографів не використовуються щоденні реєстраційні листки режимів праці та відпочинку водія; для цього приладу необхідно використовувати карту водія, роздруківку на паперовому носії інформації про роботу та відпочинок водія.

Згідно фактичних обставин справи на автомобілі позивача облаштовано цифровий тахометр, який не використовує щоденні реєстраційні листки режимів праці та відпочинку водія, а використовує карту водія, роздруківку на паперовому носії інформації про роботу та відпочинок водія.

Під час виконання перевезень водій за допомогою персональної картки водія має можливість за допомогою ручного вводу особисто та без використання спеціальних засобів ввести інформацію про певні періоди та відпочинку.

Отже, під час проведення рейдової перевірки виявлено відсутність даних стосовно підтвердження дотримання режиму праці та відпочинку водія за 11 травня 2023 року, які мають бути зафіксовані тахографом (у випадку несправності цифрового тахографа чи пошкодження картки дані записуються від руки на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у тахографі).

Відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт установлена приписами статті 60 Закону № 2344.

Зокрема, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за:

виконання резидентами та/або нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених статтею 53 цього Закону, - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (абзац 6 частини 1);

управління транспортними засобами при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень без контрольних пристроїв (тахографів) реєстрації режимів праці чи відпочинку водіїв транспортних засобів чи вимкненими такими контрольними пристроями (тахографами) або без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку - штраф у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (абзац 11 частина 1).

Зазначеними нормами передбачена кваліфікацію різних за своїм складом порушень: відсутність документів, передбачених статтею 53 вказаного Закону, та порушення вимог використання тахографа, які полягають у виконанні міжнародного автомобільного перевезення без контрольного пристрою (тахографу) або з вимкненим тахографом; відсутності щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку водія.

Оскільки щоденні реєстраційні листки режимів праці та відпочинку водія не можна ототожнювати з роздруківками на паперовому носії інформації про роботу та відпочинок водія, тому норми абзацу 11 частини 1 статті 60 Закону № 2344 на розглядуваний випадок не поширюються.

У свою чергу, правильною кваліфікацією відсутності роздруківки на паперовому носії інформації про роботу та відпочинок водія є саме приписи абзацу 6 частини 1 статті 60 вказаного Закону.

Підтвердженням такого висновку слугує та обставина, що роздруківка на паперовому носії інформації про роботу та відпочинок водіїв є документом, передбаченим статті 53 Закону № 2344, необхідним для виконання міжнародних перевезень для усіх перевізників (резидентів та нерезидентів) та видів перевезень (пасажирських, вантажних), які використовують у своїх транспортних засобах цифровий тахограф. Тобто, вказаний документ, відсутність якого встановлено у позивача, є загальнообов`язковим при виконанні міжнародних перевезень транспортними засобами, обладнаним цифровим тахографом; інші документи, наведені в частинах 3-6 статті 53 Закону № 2344, є спеціальними для кожного з видів перевезень (вантажних/пасажирських) та особи перевізника (резидент/нерезидент).

Таким чином, роздруківка на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв є обов`язковим документом, передбаченим статтею 53 Закону України Про автомобільний транспорт необхідним для виконання міжнародних пасажирських/ вантажних перевезень для перевізників, які використовують у своїх ТЗ цифровий тахограф.

Абзацом 6 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ встановлено, що за виконання резидентами та/або нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених статтею 53 цього Закону, до автомобільних перевізників застосовується штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, положеннями спеціального закону покладено на перевізника обов`язок з забезпечення, а водія пред`явлення для перевірки відповідних документів.

Проте, долучені до матеріалів адміністративного позову документи не свідчать про пред`явлення всіх визначених вище документів на момент складання акта про проведення перевірки.

З матеріалів справи суд встановив, що під час проведення перевірки було встановлено, що належним позивачу транспортним засобом, обладнаним цифровим тахографом, здійснювалося міжнародне перевезення вантаажу.

Під час перевірки встановлено, що під час здійснення міжнародних перевезень вантажів перевізник ПП «Соловій-Транс» не забезпечив водієві умови праці та відпочинку згідно з вимогами угоди ЄУТР, а саме відсутня інформація на паперовому носії про режим праці та відпочинку водія ОСОБА_1 з 05.03.2024 з 00 год. 00 хв. по 05.03.2024 08 год. 24 хв., а також відсутній бланк підтвердження діяльності водія за вказаний період.

Факт відсутності роздруківки даних роботи водія, бланк підтвердження діяльності водія за вказаний період не заперечується водієм, про що зазначено в акті перевірки.

Таким чином позивач надавав послуги з перевезення пасажирів без оформлення усіх документів, які передбачені статтею 53 Закону № 2344, у зв`язку з чим позивача на підставі абз. 6 частини 1 статті 60 Закону № 2344-ІІІ було притягнуто до адміністративно-господарської відповідальності у вигляді адміністративно-господарського штрафу у розмірі 34 000 грн.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону № 2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Таким чином, відповідальність за порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів несуть саме перевізники.

Відповідно до частини першої статті 33 Закону № 2344-III автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

При цьому, відомості щодо перевізника зазначаються в CMR (міжнародній товарно-транспортної накладної), яка надається працівникам Укртрансбезпеки для перевірки, оскільки під час руху основним документом, який надає відомості про автомобільного перевізника і про перевезення вантажу, є товарно-транспортна накладна, яка використовується для міжнародного автомобільного перевезення вантажів.

Відповідно до частини 1 статті 9 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивач є автомобільним перевізником в розумінні Закону № 2344-III, оскільки він надавав послуги з перевезення на підставі чинного законодавства, має у власності транспортні засоби, а у видах діяльності є відповідний вид діяльності як перевезення вантажів, що підтверджується випискою з ЄДР.

Таким чином, відповідачем правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за порушення абзацу 6 частини 1 статті 60 Закону № 2344-III, через що є відсутніми правові підстави для скасування спірної постанови від 17.04.2024 № ПШ 055272 про застосування адміністративно-господарського штрафу до Приватного підприємства "Соловій-Транс".

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною першою статті 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів представників сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення, та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що поданий адміністративний позов не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати відповідно до статті 139 КАС України розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 255, 262, 294, 295, КАС України, суд

у х в а л и в :

1. В позові Приватного підприємства «Соловій-Транс» про визнання протиправною та скасування постанови відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу відмовити повністю.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 19.02.2025.

СуддяКоморний Олександр Ігорович