Справа № 380/45/25
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2025-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2025 рокусправа № 380/45/25

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого-судді Мартинюка В.Я., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи у м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення від 20 грудня 2024 року про відмову у призначенні та виплаті щомісячних страхових виплат у зв`язку зі смертю годувальника;

зобов`язати призначити та виплатити щомісячні страхові виплати у зв`язку зі смертю годувальника в розмірі 10 887 грн. 94 коп. щомісячно, починаючи з дня смерті його сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з подальшою індексацією.

В обґрунтування позову зазначає, що оскаржуване рішення відповідача в частині подання мною документу, який би підтверджував факт перебування позивача на утриманні свого померлого сина є необгрунтоване та протиправне та не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки жодним нормативним актом не передбачено подачу такого документа. Більше того, відповідач у письмовій відмові покликається на те, що при призначенні страхових виплат потерпілим (членам їх сімей) Пенсійний фонд України керується Законом України «Про загальнообов`язкове державне страхування» від 23.09.1999 року № 1105-XIV далі Закон № 1105-XIV та Порядком призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженим постановою правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 року № 11 далі Порядок № 11. Жоден з цих нормативних актів не передбачає подачі такого документу, який вимагає відповідач, і який би підтверджував факт перебування позивача на утриманні свого померлого сина. Позивач має право на щомісячні страхові виплати у зв`язку зі смертю годувальника, як непрацездатна особа, яка навіть могла не перебувати на утриманні свого померлого сина батько померлого, незалежно навіть від того, проживали вони разом чи окремо і доводити такий факт для батьків померлого (в даному випадку сина) про перебуванні на утриманні не має жодного обов`язку в силу пункту 5.2.5 Порядку № 11, на який же сам відповідач покликається, однак ігнорує та свідомо порушує.

Відповідач у відзиві зазначає, що у нього відсутні правові підстави для призначення позивачу щомісячної страхової виплати, як особі яка має на неї право, в зв`язку зі смертю годувальника, для вирішення питання щодо призначення Позивачу щомісячної страхової виплати, в зв`язку зі смертю годувальника може бути розглянуте Головним управлінням після надання документів, які б підтверджували факт перебування Позивача на утриманні померлого сина ОСОБА_2 . Позивач на момент настання нещасного випадку з ОСОБА_2 , а саме станом на 28.07.2020, працював на Товаристві з обмеженою відповідальністю Червоноградський деревообробний комбінат, де здійснювалося нарахування заробітної плати, а також отримував та отримує на даний час пенсію за віком, відповідно його сукупний дохід перевищував розмір прожиткового мінімуму, встановлений законодавством. На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04.07.2024 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31.10.2024 у справі №380/7973/24 позивачу нарахована та виплачена страхова виплата відповідно до частини 6 статті 42 Закону №1105 в сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 20.01.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Дослідивши наявні у справі докази та давши їм оцінку, суд встановив наступні обставини справи.

ОСОБА_2 працював на ВП «Шахта «Червоноградська» з 08.04.2002 року по 29.07.2020 року. Робота припинена у зв`язку із смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач є батьком померлого ОСОБА_2 (свідоцтво про народження, яке наявне в матеріалах справи).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04.07.2024 року у справі №380/7973/24 адміністративний позов задоволено повністю; визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті страхової виплати відповідно до частини 6 статті 42 Закону України від 23.09.1999 №1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у вигляді одноразової допомоги сім`ї потерпілого у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 страхову виплату відповідно до частини 6 статті 42 Закону України від 23.09.1999 №1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у вигляді одноразової допомоги сім`ї потерпілого у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату у зв`язку зі смертю сина ОСОБА_2 .

Позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив призначити щомісячні страхові виплати у зв`язку з смертю годувальника ОСОБА_2 .

Листом від 20.12.2024 року у відповідь на заяву позивача відповідач повідомив його, що рішенням суду у справі №380/7973/24 зобов`язань щодо здійснення щомісячної страхової виплати як особі, яка має на неї право у зв`язку із смертю годувальника, не покладено.

Змістом спірних правовідносин є відмова у призначенні та виплаті щомісячних страхових виплат у зв`язку зі смертю годувальника.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом, що регулює основи законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, в тому числі, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я, є Закон України від 23.09.1999 року №1105-XIV Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі Закон №1105).

Відповідно до ч.1 ст.41 Закону №1105 у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті.

Такими непрацездатними особами є: 1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання, - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років; 2) особи, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якщо вони не працюють; 3) особи з інвалідністю - члени сім`ї потерпілого на час інвалідності; 4) неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов`язаний виплачувати аліменти; 5) непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право (ч.2 ст.41 Закону №1105).

Відповідно до ч.3 цієї норми право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім`ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли восьмирічного віку.

Постановою Правління фонду соціального страхування України №11 від 19.07.2018 року затверджено Порядок призначення, перерахування та проведення страхових виплат (був чинним на момент виникнення спірних правовідносин; далі Порядок №11).

Управління (відділення) Фонду розглядає справи про призначення одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати в разі смерті потерпілого сім`ї та особам, які мають на це право (абзац перший п.5.1 розділу V Порядку №11).

Відповідно до підп.5.2.1 п.5.2 розділу V Порядку №11 право на страхові виплати в разі смерті потерпілого мають особи, визначені статтею 41 Закону.

Згідно із підп. 5.2.2 п.5.2 розділу V Порядку №11 право на отримання страхових виплат у осіб, які мають право на страхові виплати, настає з дня смерті потерпілого, але не раніше дня виникнення права на їх виплату.

З наведених норм можна прийти до висновку, що право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого, а також це право виникає з дня смерті потерпілого.

З долученої відповідачем до матеріалів справи відомості про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб вбачається, що позивач у період з 04.10.2018 року по 10.12.2020 року працював у товаристві з обмеженою відповідальність «Червоноградський деревообробний комбінат».

Зазначена обставина вказує на те, що позивач на день смерті свого сина ОСОБА_2 29.07.2020 року перебував у трудових відносинах із згаданим товариством.

Як наслідок, суд дійшов висновку, що позивач у відповідності до ст.41 Закону №1105 не є особою, яка має право на одержання щомісячних страхових виплат, оскільки на момент смерті потерпілого був працюючим пенсіонером.

Відтак, суд вважає, що у даному випадку позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими.

За таких обставин, судом не встановлено порушень у діях відповідача критеріїв правомірності, визначених ч.2 ст.2 КАС України, а тому у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Щодо судових витрат, то відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, такі не підлягають стягненню зі сторін.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяМартинюк Віталій Ярославович