Справа № 140/4798/24
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 рокуЛьвівСправа № 140/4798/24 пров. № А/857/21303/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Онишкевича Т.В., Сеника Р.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 липня 2024 року у справі № 140/4798/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

суддя (судді) в суді першої інстанції Димарчук Т.М.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також позивач) звернулася у Волинський окружний адміністративний суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі також відповідач), в якому просила суд:

- визнати протиправними дії щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця за №81-ф від 21.02.2024, виданої ГУ ПФУ у Волинській області;

- зобов`язати ГУ ПФУ у Волинській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII з визначенням розміру пенсії відповідно до довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця за №81-ф від 21.02.2024, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України з дати звернення (08.01.2024).

Позов обґрунтовує тим, що досягнувши пенсійного віку та набувши право на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII звернулась за місцем останньої роботи на посаді державного службовця до ГУ ПФУ у Волинській області з заявою про видачу довідок про заробітну плату для призначення пенсії.

Відповідачем були видані довідки про складові заробітної плати державного службовця за останньою займаною посадою «головний спеціаліст» від 08.01.2024р за № 19-ф та №20-ф у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» у формі передбаченій Постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям». Однак, при видачі вказаних довідок, відповідачем не враховано вимоги Постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2023№ 1409 «Питання оплати праці державних службовців на основі класифікації посад у 2024 році», що призвело в подальшому до зменшення суми пенсійної виплати, яка була обрахована на підставі поданих довідок.

Разом з тим, у відповідності до штатного розпису ГУ ПФУ у Волинській області на 2024 рік, який був введений в дію з 01.01.2024 посадовий оклад головного спеціаліста відділу перерахунків пенсій №2 складає 11855, 00 грн, однак у довідці (виданій позивачу) зазначений посадовий оклад в розмірі 5800, 00 грн, що не відповідало сумі посадового окладу зазначеному в штатному розписі. На вимогу позивача щодо заміни довідки з урахуванням вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2023 № 1409 «Питання оплати праці державних службовців на основі класифікації посад у 2024 році» відповідач довідку замінив та надав нову довідку з урахуванням змін у законодавстві за №81-ф від 21.02.2024. Однак, перерахунок пенсії не провів, посилаючись на відсутність законодавчого врегулювання обчислення заробітної плати для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10 12.2015 № 889- VIII, у зв`язку з набуттям чинності постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2024 №1409 «Питання оплати праці державних службовців на основі класифікації посад у 2024 році» про що повідомив листом від 27.03.2024.

З таким діями відповідача позивач не погоджується, вважає їх неправомірними та такими, що не відповідають діючому законодавству, порушують її конституційне право на пенсійне забезпечення у належному розмірі.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 16 липня 2024 року позовні вимоги задоволено.

Визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії по віку ОСОБА_2 відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця за №81-ф від 21.02.2024, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України, протиправними.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити перерахунок та виплату пенсії по віку ОСОБА_2 відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII з визначенням розміру пенсії відповідно до довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця за №81-ф від 21.02.2024, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України з дати звернення (08.01.2024), з урахуванням виплачених сум.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області судовий збір в сумі 1211,20 грн (одну тисячу двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга. Доводи апеляційної скарги апелянт обґрунтовує невірним застосуванням судом першої інстанції норми матеріального права, що привело до порушення в свою чергу норми процесуального права. Зазначає, судом першої інстанції не враховано ту обставину, що розмір пенсії за віком позивачки ОСОБА_1 обчислений з урахуванням додаткових виплат (надбавка за інтенсивність праці, місячна премія, матеріальна допомога) за груднь 2023 року, а спірна довідка за №81-Ф від про складові заробітної плати (посадовий оклад, ранг та надбавка за вислуга років) визначені за січень 2024 року, що суперечить абзацу п`ятому п.4-1 Порядку №622.

Просить рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 липня 2024 року у справі № 140/4798/24 скасувати та ухвалити нове законне та обґрунтоване рішення, яким в задоволені позову відмовити.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області, та отримує пенсію по віку відповідно до Закону №889-VIII.

Позивач 08.01.2024 звернулась до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про звільнення та проханням перевести на пенсію за віком, відповідно до Закону №889-VIII (а.с.8).

Рішенням від 12.01.2024 №43 ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії у зв`язку із звільненням та одночасно переведено на пенсію по віку, відповідно до Закону №889-VIII. При цьому, у відповідності до розрахунку спеціального стажу, що дає право на пенсію за віком держслужбовця, відповідачем встановлено, що у ОСОБА_1 наявний стаж 19 років 9 місяців (а.с.32). ОСОБА_1 , не погоджуючись із рішенням відповідача, щодо не зарахування до стажу державної служби періоду роботи в органах місцевого самоврядування, звернулася з позовом до суду.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 29.04.2024 в адміністративній справ №140/2191/24 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним дій та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 12.01.2024 №43 в частині не зарахування до стажу державної служби періоду роботи на посаді посадової особи органу місцевого самоврядування з 04.07.2001 по 15.07.2002 та не проведенні розрахунку пенсії по віку ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про державну службу» у порядку визначеному для осіб, що мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 розрахунок розміру пенсії позивачу за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» у порядку визначеному для осіб, що мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, з дати звернення (08 січня 2024 року) та зарахувати до стажу державної служби період роботи в органах місцевого самоврядування з 04 липня 2001 року по 15 липня 2002 року відповідно до наданої із заявою довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області від 08.01.2024 №20-ф. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Позивач, отримавши довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №81-Ф від 21.02.2024 (на заміну раніше виданої довідки №19 від 08.01.2024) звернулась до відповідача з проханням врахувати вказану довідку при призначенні пенсії державного службовця.

Листом №0300-0306-8/18822 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило позивача, що до заяви №167 від 08.01.2024 позивачем було надано довідки №19 від 08.01.2024 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) станом на 08 січня 2024 року та № 40-Ф від 11.01.2024 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) та довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби № 20-Ф від 08.01.2024. Перерахунок проведено згідно наданих документів та довідок, заміни довідок чинним законодавством не передбачено.

Відповідач у листі вказав, що у зв`язку з відсутністю законодавчого врегулювання обчислення заробітної плати для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» у зв`язку з набуттям чинності постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2024 №1409 «Питання оплати праці державних службовців на основі класифікації посад у 2024 році», станом на теперішній час немає підстав для перегляду прийнятого рішення в частині обчислення розміру пенсії ОСОБА_1 .

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач має врахувати спірну довідку та здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії державного службовця за віком на підставі всіх поданих позивачем документів. Окрім того, суд звертає увагу на ту обставину, що саме відповідач ГУ ПФУ у Волинській області (а не будь-який інший уповноважений орган) видав позивачу довідку 81-Ф від 21.02.2024 (взамін раніше виданої довідки №19-Ф від 08.01.2024) у якій вказав складові заробітної плати головного спеціаліста, зазначивши, що на всі види оплати праці, включені у довідку, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Крім цього, суд першої інстанції зробив висновок, що у справі №140/2191/24 позивач була не згідна з незарахуванням відповідачем до стажу державної служби періоду роботи в органах місцевого самоврядування з 04.07.2001 по 15.07.2002, а в справі, що розглядається судом у даному провадженні позивач не згідна з неврахуванням відповідачем довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця за №81-ф від 21.02.2024. Натомість у справі № 140/2191/24 судом не досліджувалось питання врахування (чи неврахування) позивачці при призначенні пенсії державного службовця спірної довідки.

За таких обставин, суд першої інстанції зазначив, що висновки відповідача про те, що вимоги, заявлені позивачем, вже були предметом розгляду у справі № 140/2191/24 та їх вирішено по суті, є помилковими.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІУ (далі також Закон № 1058-ІУ).

Стаття 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Законом, який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій є Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ (далі-Закон №1788-ХІІ).

Відповідно до п.п.1 п.2 розділу ХІ Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 р. № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII) Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 р. № 3723-ХІІ (далі - Закон № 3723-ХІІ) втратив чинність, крім ст.37, що застосовується до осіб, зазначених у пункті 10 і 12 розділу ХІ цього Закону.

Згідно п.10 Розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до п.12 Розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно ч.1 ст.37 Закону № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз.1 ч.1 ст.28 Закону № 1058-IV, та мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Тобто, за умови перебування станом на 01.05.2016 на посаді, віднесеної до державної служби, за наявності станом на 01.05.2016 стажу не менш 10 років на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, позивач мала право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

З матеріалів справи слідує, що відповідачем реалізовано право позивача на отримання пенсії відповідно до ст.37 Закону № 3723-ХІІ.

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону № 3723-ХІІ пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно ч.8 ст.37 Закону № 3723-ХІІ визначення заробітної плати для обчислення пенсій державним службовцям здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 затверджений Порядок призначення пенсії деяким категоріям осіб (далі також Порядок № 622).

Пунктом 4 Порядку № 622 встановлено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

При цьому:

посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць;

матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

Постановою Правління Пенсійного фонду України «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям» від 17.01.2017 № 1-3, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08.02.2017 за № 180/30048, затверджено форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII «Про державну службу» пенсії відповідно до ст.37 Закону № 3723-XII, що додаються: форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років); форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією); форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Таким чином, до заробітку для обчислення пенсії включаються не тільки посадовий оклад, надбавка за ранг та надбавка за вислугу років, а й інші виплати, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідачем були видані довідки про складові заробітної плати державного службовця за останньою займаною посадою «головний спеціаліст» від 08.01.2024р за № 19-ф та №20-ф у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» у формі передбаченій Постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям».

Однак, при видачі вказаних довідок, відповідачем не враховано вимоги Постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2023№ 1409 «Питання оплати праці державних службовців на основі класифікації посад у 2024 році», що призвело в подальшому до зменшення суми пенсійної виплати, яка була обрахована на підставі поданих довідок.

Разом з тим, у відповідності до штатного розпису ГУ ПФУ у Волинській області на 2024 рік, який був введений в дію з 01.01.2024 посадовий оклад головного спеціаліста відділу перерахунків пенсій №2 складає 11855, 00 грн, однак у довідці (виданій позивачу) зазначений посадовий оклад в розмірі 5800, 00 грн, що не відповідало сумі посадового окладу зазначеному в штатному розписі.

На вимогу позивача щодо заміни довідки з урахуванням вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2023 № 1409 «Питання оплати праці державних службовців на основі класифікації посад у 2024 році» відповідач довідку замінив та надав нову довідку з урахуванням змін у законодавстві за №81-ф від 21.02.2024.

Згідно матеріалів адміністративної справи, довідка №81-ф від 21.02.2024 видана у відповідності до діючого штатного розпису установи та до вимог Постанови № 622, складена за формою, затвердженою постановою правління ПФ України № 1-3 від 17.01.2017 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям» та містить відображення складових заробітної плати, на які нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

З огляду на викладене, правильними є висновки суду першої інстанції про те, що відповідач має врахувати спірну довідку та здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії державного службовця за віком на підставі всіх поданих позивачем документів. Окрім того, суд звертає увагу на ту обставину, що саме відповідач ГУ ПФУ у Волинській області (а не будь-який інший уповноважений орган) видав позивачу довідку 81-Ф від 21.02.2024 (взамін раніше виданої довідки №19-Ф від 08.01.2024) у якій вказав складові заробітної плати головного спеціаліста, зазначивши, що на всі види оплати праці, включені у довідку, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Таким чином, колегія суддів погоджується із способом відновлення порушеного права позивачки шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити перерахунок та виплату пенсії по віку ОСОБА_2 відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII з визначенням розміру пенсії відповідно до довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця за №81-ф від 21.02.2024, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України з дати звернення (08.01.2024), з урахуванням виплачених сум.

Відтак, правильними є висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерела права.

Так, у рішенні від 10 лютого 2010 у справі «Серявін та інші проти України» ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 09 грудня 1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland) від 01 липня 2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland) від 27 вересня 2001).

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області залишити без задоволення.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 липня 2024 року у справі № 140/4798/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Т. В. Онишкевич
Р. П. Сеник