Справа № 420/2092/25
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2025-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2092/25
УХВАЛА

19 лютого 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Завальнюка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними дій, стягнення додаткової винагороди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 №204 від 04.11.2024 року "Про результати службового розслідування"; визнати протиправним та скасувати Акт службового розслідування щодо самовільного залишення військової частини начальника такелажної команди відділення забезпечення продовольством військової частини НОМЕР_1 головного корабельного старшини ОСОБА_1 ; визнати протиправним дії військової частини НОМЕР_1 щодо утримання з грошового забезпечення начальника такелажної команди відділення забезпечення продовольством військової частини НОМЕР_1 головного корабельного старшини ОСОБА_1 додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за жовтень, листопад 2024 року в розмірі 30 000 грн щомісячно; стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 додаткову винагороду передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за жовтень, листопад 2024 року в розмірі 30 000 грн щомісячно.

Ухвалою судді від 27.01.2025 відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження по справі за його позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування акту службового розслідування щодо самовільного залишення військової частини начальника такелажної команди відділення забезпечення продовольством військової частини НОМЕР_1 головного корабельного старшини ОСОБА_1 ; в іншій частині позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді від 07.02.2025 в іншій частині позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін; витребувано від Військової частини НОМЕР_1 завірені належним чином копії грошового атестату військовослужбовця ОСОБА_2 та наказів, на підставі яких ОСОБА_1 було зменшено розмір його грошового забезпечення за жовтень та листопад 2024 року.

18.02.2025 до суду від військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити.

У відзиві, серед іншого, зазначено, що за фактом самовільного залишення ОСОБА_1 військової частини начальником відділення забезпечення продовольством військової частини НОМЕР_1 капітан-лейтенантом ОСОБА_3 було проведено службове розслідування.

За результатами зазначеного службового розслідування наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04.11.2024 № 204 головного корабельного старшини ОСОБА_1 за порушення вимог 11, 16, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України притягнуто до дисциплінарної відповідальності понижено у військовому званні на один ступінь. З метою реалізації вищезазначеного наказу від 04.11.2024 № 204, командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ від 09.11.2024 № 35-РС про пониження головного корабельного старшину ОСОБА_1 у військовому званні на один ступінь, який 14.12.2024 було доведено до ОСОБА_1 у присутності військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 капітан лейтенанта ОСОБА_4 , старшини 2 статті ОСОБА_5 та капітан лейтенанта ОСОБА_6 , про що вищевказаними військовослужбовцями було складено та підписано відповідний акт (Копії наказу від 09.11.2024 № 35-РС та акту додаються до відзиву).

Таким чином, станом на 14.12.2024 військовослужбовець ОСОБА_1 був обізнаний про існування наказу командира військової частини НОМЕР_1 про його пониження у військовому званні, однак звернувся до суду з позовною заявою у строк, який перевищує встановлений законом місячний строк для його оскарження.

Вирішуючи питання щодо пропуску позивачем строку на звернення до суду із даними вимогами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист визначеним законом шляхом.

За змістом частини третьої статті 2 КАС України основними засадами (принципами) адміністративного судочинства, зокрема, є верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Процесуальна природа та призначення строків звернення до суду зумовлюють при вирішенні питання їх застосування до спірних правовідносин необхідність звертати увагу не лише на визначені в нормативних приписах відповідних статей загальні темпоральні характеристики умов реалізації права на судовий захист - строк звернення та момент обчислення його початку, але й природу спірних правовідносин щодо захисту прав, свобод та інтересів, у яких особа звертається до суду.

Визначення строку звернення до адміністративного суду в системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Загальні норми процедури судового оскарження в рамках розгляду публічно-правових спорів регулюються КАС України.

Вирішуючи питання про дотримання строку звернення до суду у кожному конкретному випадку, необхідно виходити не лише з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, але й з об`єктивної можливості особи знати про такі факти.

Слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли їй стало відомо про прийняття певного рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, внаслідок чого відбулося порушення прав, свобод чи інтересів особи. Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дії, і у неї не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові по справі № 380/2355/20 від 28 травня 2021 року.

При цьому, позивачем не наведено жодної підстави, яка б об`єктивно перешкоджала (утворювала обставини непереборної сили) йому звернутися до суду у строк із даними вимогами.

Оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду із заявою, слід виходити з того, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, в межах кожної конкретної справи, суд повинен надати оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку із: тривалістю строку, який пропущено; поведінкою сторони протягом цього строку; діями, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

З огляду на викладене суд вважає, що позовні вимоги подані з порушенням місячного строку звернення до адміністративного суду, оскільки позивач до суду звернувся з позовом 22.01.2025 (документ «адміністративний позов» сформований в системі «Електронний суд» 21.01.2025), а про порушення своїх прав та інтересів оскаржуваним наказом був обізнаний 14.12.2024, на підтвердження чого відповідачем до відзиву додано копію акту від 14.12.2024 щодо доведення до відома позивача змісту спірного наказу в присутності капітан-лейтенанта ОСОБА_4 та старшого лейтенанта ОСОБА_7 .

Обмеження на законодавчому рівні права звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів відповідними строками узгоджується із принципом «Leges vigilantibus non dormientibus subveniunt», згідно з яким закони допомагають тим, хто пильнує.

З урахуванням наведеного, реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Отже, позивачу необхідно подати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням причин пропуску такого строку та наданням відповідних доказів.

Відповідно до ч. 13 ст. 171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст. 171 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними дій, стягнення додаткової винагороди залишити без руху, надавши п`ятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення зазначених вище недоліків.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовну заяву залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Завальнюк