Справа № 520/27730/24
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2025-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2025 р. № 520/27730/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Полях Н.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся представник позивача з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним і скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України від 27.12.2022 року №298 в частині увільнення позивача від посади штаб-сержанта 3 категорії групи зв`язку та інформаційних систем військової частини НОМЕР_2 , ВОС-600723А і призначення на нижчу посаду - призначено на посаду стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , ВОС-Ю0915А;

- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України видати наказ про здійснення перерахунку позивачу грошового забезпечення за період з 27 грудня 2022 року до 31 січня 2023 року і здійснити виплату втрачених в результаті переведення на нижчу посаду коштів.

В обґрунтування позову зазначено, що наказ командира військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України від 27.12.2022 року №298 в частині увільнення позивача від посади штаб-сержанта 3 категорії групи зв`язку та інформаційних систем військової частини НОМЕР_2 , ВОС-600723А і призначення на нижчу посаду - призначено на посаду стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , ВОС-Ю0915А, на думку позивача, є протиправним.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Сторони були належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі.

Відповідач подав до суду пояснення на позовну заяву, в яких зазначив, що у спірних правовідносинах він діяв згідно чинного законодавства.

Керуючись приписами ст. 171, 257, 262 КАС України, суд зазначає, що розгляд позовної заяви здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З огляду на вказане вище, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи згідно із приписами ст. 258 КАС України, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , проходив військову службу за контрактом з 12.02.2015 року по 28.05.2019 рік у військовій частині НОМЕР_4 Національної гвардії України ОЗСП « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та проходив військову службу за призовом під час мобілізації в умовах воєнного стану з 17.03.2022 року по 07.06.2024 рік в лавах Збройних Сил України.

У військовій частині НОМЕР_2 Збройних Сил України проходив військову службу з 17.03.2022 року по 31.01.2023 рік.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 , отримав посвідчення учасника бойових дій, серія НОМЕР_5 та відповідно має право на пільги, встановлені відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Позивач приймав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. Під час участі у бойових діях в зоні АТО у в/ч НОМЕР_4 НГУ ОЗСП « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з 13.05.2016 року по 28.05.2019 року проходив на посадах телефоніста ВОС-403942П. Витяги з наказів №101 від 13.05.2016 року, №163 від 01.08.2016 року, №193 від 11.09.2017 року, №187 від 03.09.2018 року та №102 від 28.05.2019 року.

3 2022 року позивач приймав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Згідно витягу з наказу військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України №15 від 17.03.2022 року, позивач прийнятий на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Призначений на посаду штаб-сержанта 3 категорії групи зв`язку та інформаційних систем військової частини НОМЕР_6 , ВОС-600723А, з 17 березня 2022 року зарахований до списків особового складу, на всі види забезпечення і вважати таким, що з 17 березня 2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків з посадовим окладом за 12 тарифним розрядом у розмірі 3440 гривень на місяць, шпк «старший сержант», з виплатою щомісячної премії за особливий внесок у загальні результати служби у розмірі 202% від посадового окладу, надбавки за особливості проходження служби у розмірі 65% з урахуванням посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років. Підстава рапорт старшого солдата ОСОБА_1 , поіменний список ІНФОРМАЦІЯ_3 від 17.03.2022 року №1314.

Відповідно довідки військової частини НОМЕР_2 ЗСУ про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України від 30.08.2024 року №1627/2601, позивач дійсно в період з 18.08.2022 по 14.11.2022, з 20.11.2022 по 17.01.2023 та з 23.01.2023 по 27.01.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи у Донецькій області, м.Краматорськ, Лиманська МТГ.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 27.12.2022 року №298 позивача - молодшого сержанта ОСОБА_1 , призначено на посаду стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , ВОС-100915А. В наказі зазначено, що з 27 грудня 2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом за 4 тарифним розрядом у розмірі 2730 гривень на місяць, шпк «солдат», з виплатою щомісячної премії за особистий внесок у загальні результати служби у розмірі 247% від посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% з урахуванням посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років. Підстава наказ командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 27 грудня 2022 року №23-РС.

Позивач в адміністративному позові також посилається на те, що посаду штаб-сержанта 3 категорії групи зв`язку та інформаційних систем військової частини НОМЕР_2 , ВОС-600723А не здавав та з наказом №298 від 27.12.2022 року не ознайомлювався. Відповідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) №23-РС від 27.12.2022 року також не ознайомився.

Як зазначає позивач, його було в усному порядку поставлено перед фактом що він вже переміщений на іншу посаду не за своїм фахом, без його згоди та складання відповідних рапортів.

Визнати протиправним наказом командира військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України від 27.12.2022 року №298 в частині увільнення позивача від посади штаб-сержанта 3 категорії групи зв`язку та інформаційних систем військової частини НОМЕР_2 , ВОС-600723А і призначення на нижчу посаду - призначено на посаду стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , ВОС-Ю0915А, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (в подальшому Закон № 2232-XII).

Згідно з ч.1 ст. 2 Закону № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 4 ст. 2 Закону № 2232-XII визначено, що Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Стратегія залучення, розвитку та утримання людського капіталу в силах оборони України визначається Міністерством оборони України.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлені ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі Закон № 3543-XII).

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 оголошено загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.

У подальшому, Указами Президента України воєнний стан продовжувався. Станом на дату розгляду справи воєнний стан в Україні триває.

Порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з виконанням громадянами військового обов`язку в запасі визначено Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153 (надалі - Положення №1153).

Пунктом 12 Положення №1153 передбачено, що встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Продовження дії контрактів із військовослужбовцями, які звільняються, у випадках, визначених законодавством, затвердження військовослужбовців на посади за мобілізаційним планом, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, призупинення військової служби або звільнення з військової служби осіб, які проходять строкову військову службу, переведення військовослужбовців строкової військової служби на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, оформлюється письмовими наказами по стройовій частині. Також наказами по стройовій частині в особливий період оформлюється продовження військової служби та дії контракту понад встановлені строки до термінів, визначених частиною дев`ятою статті 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Порядок підготовки та видання наказів з питань проходження військової служби встановлюється Міністерством оборони України.

Згідно пп1 п.81 Положення №1153, призначення на посади здійснюється: військовослужбовців, які проходять військову службу (крім військовослужбовців строкової військової служби) Міністром оборони України та посадовими особами відповідно до номенклатури посад для призначення військовослужбовців (далі номенклатура посад), яка затверджується Міністром оборони України.

Відповідно до підпункту 3 пункту 82 Положення №1153 призначення військовослужбовців на нижчі посади здійснюється: у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії; з урахуванням професійних, ділових і моральних якостей - на підставі висновку атестування; за віком або сімейними обставинами - на особисте прохання; у зв`язку з перебуванням із близькими особами у відносинах прямої організаційної та правової залежності - у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; у порядку виконання накладеного дисциплінарного стягнення - відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України; у разі скасування військовослужбовцю допуску до державної таємниці - на посаду, що не передбачає такого допуску, - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України, у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; вагітних військовослужбовців-жінок за їх клопотанням відповідно до медичного висновку - на посади з меншим обсягом роботи, а також військовослужбовців-жінок, які мають дітей віком до трьох років, за їх клопотанням у разі неможливості виконання ними обов`язків на займаних посадах та за відсутності рівнозначних посад; за ініціативою військовослужбовця (крім військовослужбовців, які займають посади, за якими передбачені первинні військові звання офіцерського, сержантського і старшинського складу) на нижчу на один ступінь посаду на підставі рішення посадової особи відповідно до номенклатури посад.

Згідно п.83 Положення №1153 військовослужбовці призначаються на посади і переміщуються по службі за основною або спорідненою спеціальністю з урахуванням досвіду служби, рівня їх професійної компетентності, особистих якостей і досягнень та відповідності характеристикам посад, визначених Міністерством оборони України. У разі коли є потреба призначення військовослужбовців на посади за новою спеціальністю, їх призначенню на ці посади має передувати відповідна підготовка (перепідготовка). Для доукомплектування Збройних Сил України в умовах особливого періоду військовослужбовці можуть призначатися на посади, передбачені штатами воєнного часу, за новою спеціальністю з урахуванням набутого досвіду.

Військовослужбовці, які займають посади військових капеланів, призначаються на посади і переміщуються по службі виключно в межах посад Служби військового капеланства.

Механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України , затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153 визначено Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі Інструкція № 170), яка затверджена наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170.

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції №170 військовослужбовці Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту призначаються на посади, передбачені штатами (штатними розписами) військових частин. Військовослужбовці, які займають посади військових капеланів, призначаються на посади і переміщуються по службі в межах посад Служби військового капеланства за погодженням з начальником Служби військового капеланства. Призначення військовослужбовців на посади керівників (керівні посади) юридичних служб Міністерства оборони України здійснюється за погодженням з керівником юридичної служби апарату Міністерства оборони України. Призначення військовослужбовців на посади і переміщення по службі здійснюються з урахуванням результатів оцінювання на підставі Резерву кандидатів для просування по службі (далі - Резерв для просування по службі), Плану переміщення на посади, подань, службових документів, визначених пунктами 1.5, 1.6 розділу I цієї Інструкції (якщо в умовах воєнного часу неможливо оформити подання), та клопотань посадових осіб, а також рішень колегіальних органів, утворених відповідно до чинного законодавства України.

До цих колегіальних органів належать: колегія і Вища комісія Міністерства оборони України з питань проходження військової служби, комісія Міністерства оборони України з питань проходження військової служби, комісія Збройних Сил України з питань проходження військової служби, Вища комісія Державної спеціальної служби транспорту з питань проходження військової служби, комісія військової частини НОМЕР_7 з питань проходження військової служби, комісії з питань проходження військової служби органів військового управління, з`єднань та військових частин; комісії Міністерства оборони України, Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту з відбору кандидатів до призначення на посади; Рада сержантів Збройних Сил України, Рада сержантів Державної спеціальної служби транспорту, Ради сержантів (Ради старшин) військових частин; конкурсні, відбіркові та приймальні комісії, а також вчені (педагогічні) ради військових навчальних закладів та науково-дослідних установ.

Основні завдання, склад, обов`язки і повноваження та особливості організації роботи відповідних комісій (Рад) визначаються їх Положеннями, які затверджуються у: Міністерстві оборони України - Міністром оборони України; Генеральному штабі Збройних Сил України - Головнокомандувачем Збройних Сил України; Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту - Головою Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту; органах військового управління видів Збройних Сил України - відповідним командувачем (командиром); командуваннях видів, окремих родів військ (сил) та в органах військового управління Збройних Сил України, військових частинах НОМЕР_7 , НОМЕР_8 - відповідним командувачем (командиром, начальником); з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах, установах і організаціях - відповідним командиром (начальником).

Відповідно до п.4.11 Інструкції № 170 підставами для видання наказів по особовому складу про призначення і переміщення військовослужбовців є: на вищі посади - витяг із Резерву для просування по службі та (або) витяг із рішення колегіального органу, визначеного пунктом 4.1. цієї Інструкції, а в разі здійснення незапланованого переміщення - подання; на рівнозначні посади - витяг із Плану переміщення на посади або у разі здійснення не запланованого переміщення - подання; на нижчі посади - витяг із Плану переміщення на посади або в разі здійснення позапланового переміщення - подання; при зарахуванні на навчання до військового навчального закладу, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання - рішення приймальної комісії та комісії з розподілу і призначення випускників відповідно; у зв`язку із закінченням строку перебування на посаді - витяг із Плану переміщення на посади; в умовах особливого періоду - документи, визначені пунктом 1.5 розділу І цієї Інструкції.

Подання підписується командиром військової частини й надсилається до служб персоналу вищого органу військового управління за підпорядкованістю.

Крім вказаних документів, залежно від підстав призначення і переміщення, для видання наказів по особовому складу подаються документи, визначені у додатку 20.

Згідно п.7.14 Інструкції № 170, залежно від результатів оцінювання службової діяльності військовослужбовців за рік посадові особи, які складають на військовослужбовців оцінні картки, роблять висновки щодо відповідності посадам, які вони займають, а також надають рекомендації стосовно їх подальшого службового використання, а саме: присвоєння військового звання; просування по службі із зазначенням перспективних посад; залишення на займаній посаді або продовження строку перебування на посаді; призначення на рівнозначну посаду із зазначенням причин, визначених підпунктом 2 пункту 82 Положення; призначення на нижчу посаду із зазначенням причин, визначених підпунктом 3 пункту 82 Положення; направлення на навчання, підготовку (перепідготовку); залишення на військовій службі понад граничний вік; звільнення з військової служби із зазначенням підстав, визначених статтею 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу.

У разі розбіжності висновків і рекомендацій безпосереднього і прямого начальників, які здійснювали щорічне оцінювання, та посадової особи, яка здійснювала незалежне оцінювання у випадках, визначених пунктом 7.5 цього розділу, оцінна картка розглядається на засіданні комісій з питань проходження військової служби, підзвітної посадовій особі, до повноважень якої належить право виконання висновків комплексного оцінювання військовослужбовця. Висновок цієї комісії заноситься до розділу 10 оцінної картки і є остаточним.

У разі непроведення в календарному році незалежного оцінювання військовослужбовця результати комплексного оцінювання за поточний рік визначаються результатами щорічного оцінювання військовослужбовця.

В особливий період у разі розбіжності висновків та рекомендацій безпосереднього і прямого командирів (начальників), які здійснювали щорічне оцінювання, скорочена оцінна картка розглядається на засіданні комісій з питань проходження військової служби, підзвітної посадовій особі, до повноважень якої належить право виконання висновків оцінювання військовослужбовця. Висновок цієї комісії заноситься до розділу 7 скороченої оцінної картки і є остаточним.

Командири (начальники), які складають на своїх підлеглих оцінні картки або службові характеристики, відповідають за об`єктивність оцінювання та обґрунтованість наданих висновків і рекомендацій.

Крім того, у відповідності з вимогами наказу Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року №170 «Про затвердження Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» (зі змінами) з метою надання практичної допомоги командирам (начальникам) у здійсненні щорічного оцінювання та періодичного атестування військовослужбовців Збройних Сил України розроблені Методичні рекомендації.

Методичні рекомендації з порядку організації і проведення атестування військовослужбовців Збройних Сил України, затверджені директором Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України від 11 вересня 2009 року №8426 (далі - «Методичні рекомендації»).

Відповідно до пункту 4.1 вказаних Методичних рекомендацій, службова характеристика - це службовий документ, який визначає відповідність військовослужбовця займаній посаді, якість і результативність виконання ним посадових обов`язків; професійну підготовленість; індивідуальні риси в поведінці; результати службової діяльності та отриманого бойового досвіду військовослужбовцем.

Службова характеристика оформлюється на військовослужбовця в особливий період з метою встановлення, зміни або припинення правових відносин з громадянами України, які реалізуються наказами посадових осіб по особовому складу щодо призначення на посади, переміщення, звільнення з посад і зарахування у розпорядження, звільнення з військової служби та присвоєння їм військових звань (крім громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, та осіб, які призначені або призначаються на посади вищого офіцерського складу).

Підпункт 4.1.1 пункту 4.1 Методичних рекомендацій визначає, що службова характеристика включає: відомості про службове становище військовослужбовця; текст службової характеристики, висновок і рекомендації безпосереднього командира; рішення посадової особи, яка затверджує службову характеристику; ознайомлення особи, на яку складається службова характеристика.

Також Методичними рекомендаціями визначено порядок складання службової характеристики, який зазначено у пункті 4.2.

Так, відповідно до пункту 4.2 Методичних рекомендацій службову характеристику складає безпосередній командир (начальник) для обґрунтування чітко визначеного кадрового рішення стосовно військовослужбовця, з визначенням висновку щодо відповідності займаній посаді та рекомендацій стосовно подальшого службового використання або його заохочення, зокрема, переміщення на нижчу посаду із зазначенням причин, визначених підпунктом 3 пункту 82 Положення.

Безпосередній командир (начальник), після складання службової характеристики, надає її по команді для затвердження командиру (начальнику) військової частини (установи). Підпис командира (начальника), який затвердив службову характеристику, скріплюється гербовою печаткою.

У разі, якщо командир (начальник) військової частини (установи) має право на прийняття кадрового рішення стосовно військовослужбовця, затвердження службової характеристики здійснює прямий командир (начальник), який перебуває на посаді на одну ступень нижче, ніж командир (начальник) військової частини (установи).

Після затвердження службової характеристики, безпосередній командир (начальник) ознайомлює з нею військовослужбовця.

Затверджена та доведена до військовослужбовця встановленим порядком службова характеристика направляється до посадової особи з правом прийняття кадрового рішення відносно військовослужбовця, на якого складена характеристика.

У разі розбіжності висновків та рекомендацій безпосереднього і прямого командира (начальника), які здійснювали складання службової характеристики, виконання кадрового рішення, з приводу якого була складена службова характеристика військовослужбовця, не проводиться.

В залежності від зазначеного типу кадрового рішення службова характеристика повинна мати і відповідну спрямованість.

Порядок призупинення та продовження військової служби визначається Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, яке затверджено Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (в подальшому Положення № 1153/2008).

Відповідно до п.110 Положення № 1153/2008 переміщення військовослужбовців здійснюється в разі, коли звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних посадових осіб.

Переміщення осіб рядового складу, сержантського та старшинського складу за наявності обґрунтованих підстав з урахуванням висновків атестування, рекомендацій їх безпосередніх і прямих начальників на підставі клопотань командирів (начальників), які порушили питання про переміщення, здійснюється: між з`єднаннями, військовими частинами, оперативними командуваннями - наказами посадової особи, якій підпорядковані відповідні з`єднання, військові частини та оперативні командування; між видами Збройних Сил України, окремими родами військ (сил) Збройних Сил України та військовими частинами, які підпорядковані начальникам структурних підрозділів Генерального штабу Збройних Сил України, - наказом Головнокомандувача Збройних Сил України.

У період дії - воєнного стану таке переміщення здійснюється наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України; між військовими частинами видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України та військовими частинами, які підпорядковані Міністерству оборони України, - наказом керівника служби персоналу Міністерства оборони України.

Форма та порядок надання клопотання визначаються Міністерством оборони України.

Переміщення осіб офіцерського складу між видами, окремими родами військ (сил) Збройних Сил України, органами військового управління, з`єднаннями, військовими частинами, вищими військовими навчальними закладами, військовими навчальними підрозділами закладів вищої освіти, установами та організаціями, що не належать до видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, здійснюється наказами посадової особи, якій підпорядковані відповідні види, окремі роди військ (сил) Збройних Сил України, органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, крім посад, що належать до повноважень вищої посадової особи. У період дії воєнного стану переміщення осіб офіцерського складу у військових званнях до підполковника (капітана 2 рангу) включно між видами, окремими родами військ (сил) Збройних Сил України, органами військового управління, з`єднаннями, військовими частинами, вищими військовими навчальними закладами, військовими навчальними підрозділами закладів вищої освіти, установами та організаціями, що підпорядковані Головнокомандувачу Збройних Сил України, здійснюється наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України.

Призначення на посади, що належать до номенклатури посад нижчої посадової особи, здійснюється наказами тих командирів (начальників), до номенклатури призначення яких належать посади, з яких переміщуються військовослужбовці.

З матеріалів справи судом встановлено, що 31.01.2023 року, наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 31, ОСОБА_1 , стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , звільнено із займаної посади наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 27 січня 2023 року №98-PC, зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_9 , вважати таким, що справи та посаду здав і вибув до нового місця служби у АДРЕСА_2 .

31 січня 2023 року позивач виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення та забезпечили добовим польовим набором продуктів (норма №15) на 1 добу.

27.12.2022 року, наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 298 від 27.12.2022 року ОСОБА_1 , призначено наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 27 грудня 2022 року №23-РC на посаду стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , ВОС-100915А, вважати таким, що з 27 грудня 2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів на підтвердження ознайомлення позивача із вищевказаним наказом.

У поясненнях на адміністративний позов, відповідач, зокрема, зазначив, що оскільки у військовій частині НОМЕР_2 відсутні зареєстровані звернення позивача, а також, усі посадові особи військової частини НОМЕР_2 , які у вищевказаний період перебували на керівних посадах, станом на сьогоднішній день виключені зі списків військової частини НОМЕР_2 (за різними підставами), то перевірити твердження позивача про його усне звернення до керівництва частини щодо ознайомлення із наказом, нове керівництво військової частини НОМЕР_2 , не має можливості.

Суд зазначає, що відповідно до викладених вище норм права, призначення на посади, що належать до номенклатури посад нижчої посадової особи, здійснюється наказами тих командирів (начальників), до номенклатури призначення яких належать посади, з яких переміщуються військовослужбовці.

Для переміщення за власним бажанням в інший підрозділ військовому необхідно подати письмовий рапорт на ім`я свого безпосереднього командира.

Військовослужбовцем складається відповідний рапорт про прийняття справ та посади. Такий рапорт є підставою для включення військовослужбовця до наказу про призначення на посаду. Військовослужбовець вважається таким, котрий прийняв посаду, з моменту складення рапорту та розгляду його командиром. Якщо посада передбачає матеріальну відповідальність, в такому разі до рапорту необхідно додаються акти прийому передачі посади.

Відповідачем усупереч положенням ст.ст.72-77 КАС України до матеріалів справи не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивачем складався відповідний рапорт на його переміщення, а також про здачу посади штаб-сержанта 3 категорії групи зв`язку та інформаційних систем військової частини НОМЕР_2 .

Позивач в адміністративному позові посилається на те, що неодноразово звертався до командування військової частини щодо ознайомлення з наказом №298 від 27.12.2022 року, проте посадовими особами військової частини НОМЕР_2 рапорти не зареєстровані та в усному порядку позивачу відмовлено у ознайомленні з наказом, посилаючись на те, що вказана інформація є тільки для службового користування.

Вказані обставини відповідачем не спростовані. Як зазначалося, у поясненнях на адміністративний позов, відповідач, зазначив, що перевірити твердження позивача про його звернення до керівництва частини щодо ознайомлення із наказом, немає можливості через виключення зі списків військової частини НОМЕР_2 керівників, які перебували на посадах в частині під час звернення позивача щодо ознайомлення з наказом.

При цьому, суд зазначає, що твердження командира військової частини НОМЕР_6 про те, що доведення даного факту законодавством покладено на позивача, не може бути визнаний обґрунтованим, оскільки таке не узгоджується з положеннями вищезазначених норм права.

Доказів ознайомлення ОСОБА_1 з наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) №23-РС від 27.12.2022, матеріали справи, також не містять.

Так, у відповідача були відсутні підстави без добровільної згоди та здачі посади штаб-сержанта 3 категорії групи зв`язку та інформаційних систем військової частини НОМЕР_6 , ВОС- 600723А на переміщення позивача на посаду стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_6 ,BOC-100915A.

Ненадання наказу (витягу з наказу) №298 від 27.12.2022 та неознайомлення з наказом №298 від 27.12.2022, є порушенням Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 та прав позивача.

Крім того, відповідачем не надано і доказів на підтвердження доведення службової характеристики командиром військової частини НОМЕР_2 ЗСУ до відома ОСОБА_1 . При цьому відсутні дані про наявність у позивача дисциплінарних стягнень за весь період служби.

Суд констатує, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що прямо випливає з положень ч.2 ст.19 Конституції України встановлено.

Аналізуючи положення наведених норм Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Положення №1153/2008, та Інструкції №170, а також дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що відповідачем переміщення позивача на нижчу посаду здійснено з порушенням способу, передбаченого вищевикладеними положеннями правових норм, а тому суд дійшов висновку про визнання протиправним і скасування наказу командира військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України від 27.12.2022 року №298 про призначення позивача на посаду стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , ВОС-100915А.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи викладені обставини, висновок суду про визнання протиправним і скасування наказу командира військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України від 27.12.2022 року №298 про призначення позивача на посаду стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , ВОС-100915А, суд дійшов висновку, що для ефективного захисту прав позивача потрібно вийти за межі позовних вимог, відновивши порушені права позивача шляхом зобов`язання відповідача поновити позивача на посаді, яку він займав до реалізації указаного наказу.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язати командира військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України видати наказ про здійснення перерахунку позивачу грошового забезпечення за період з 27 грудня 2022 року до 31 січня 2023 року і здійснити виплату втрачених в результаті переведення на нижчу посаду коштів, суд зазначає наступне.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Так, рішенням у даній справі визнано протиправним і скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України від 27.12.2022 року №298 про призначення позивача на посаду стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , ВОС-100915А, зобов`язано відповідача поновити позивача на посаді, яку він займав до реалізації указаного наказу.

Суд зазначає, що вирішення питання щодо здійснення перерахунку позивачу грошового забезпечення за вказаний період і здійснення виплати втрачених в результаті переведення на нижчу посаду коштів, відповідач має здійснити після фактичного виконання судового рішення у цій справі, шляхом вчинення органом, уповноваженим на проведення розрахунків, відповідних дій та формування відповідного наказу.

Таким чином, враховуючи, що на момент розгляду справи рішення про виплату позивачу відповідних коштів не прийняте у встановленому законом порядку, вимога в цій частині є такою, що заявлена на майбутнє, а тому не підлягає задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

18.11.2024 позивачем до суду були подані клопотання, в яких він просив:

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України повну суму витрат на поштові відправлення в розмірі 260 гривні;

- включити до судових витрат, стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України повну суму витрат на професійну правничу допомогу - адвоката Муратової Ольги Олексіївни в розмірі 15000,00 гривень.

02.12.2024 від позивача до суду надійшло клопотання, в якому він просив:

- включити до судових витрат, стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України повну суму витрат на професійну правничу допомогу - адвоката Муратової Ольги Олексіївни в розмірі 3517,59 гривень.

Розглянувши подані позивачем клопотання, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно зі ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1 ст.134 КАС України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.2 ст.134 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат у справі до суду надано копію договору б/н про надання адвокатських послуг від 06.08.2024, копію акту приймання-передачі послуг, наданих адвокатом від 13.11.2024, згідно з Договором про надання послуг від 06.08.2024, копію платіжної інструкції від 06.08.2024 (призначення платежу: переказ власних коштів; за послуги адвоката ОСОБА_2 ) на суму 15050 грн.; копію договору б/н про надання адвокатських послуг від 23.11.2024 року; копію акту приймання-передачі послуг, наданих адвокатом від 25.11.2025, згідно з Договором про надання послуг від 23.11.2024; копію платіжної інструкції від 25.11.2024 (призначення переказу: переказ власних коштів; за послуги адвоката Муратової О.О., згідно договору від 23.11.24) на суму 3517,59 грн.

Положеннями ч.5 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд зазначає, що дана справа розглядалась судом в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін до судового засідання. При цьому, дана справа в розумінні ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України віднесена до справ незначної складності.

Таким чином, врахуючи суть спірних правовідносин, складність справи, зміст підготовлених адвокатом процесуальних документів, враховуючи, що розгляд даної справи було проведено у спрощеному провадженні без повідомлення сторін, суд доходить висновку, що клопотання позивача про розподіл судових витрат, понесених на правничу допомогу, підлягає частковому задоволенню та стягненню на користь позивача суми витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 8500 грн.

Щодо клопотання позивача про стягнення з відповідача понесені позивачем витрати на поштові відправлення у розмірі 260 гривень, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

На підтвердження витрат на поштові відправлення в розмірі 260 грн., позивачем до матеріалів справи надані: описи вкладень у цінні листи та фіскальні чеки на загальну суму 260 гривень.

З огляду на викладене, враховуючи положення ч.1 ст.139 КАС України, суд дійшов висновку про задоволення клопотання позивача про стягнення витрат на поштові відправлення у розмірі 260 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України від 27.12.2022 року №298 про призначення ОСОБА_1 на посаду стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , ВОС-100915А.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 Збройних Сил України поновити ОСОБА_1 на посаді, яку він займав до реалізації наказу командира військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України від 27.12.2022 року №298 про призначення ОСОБА_1 на посаду стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , ВОС-100915А.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8500 грн. (вісім тисяч п`ятсот гривень), а також витрати, пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи (витрат на поштові відправлення) у розмірі 260 (двісті шістдесят) грн.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 20 лютого 2025 року.

Суддя Н.А. Полях