Справа № 173/3056/24
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2025-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 лютого 2025 року м.Дніпросправа № 173/3056/24 2-а/173/40/2024

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2024 року у справі № 173/3056/24 (2-а/173/40/2024) (суддя Кожевник О.А.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії АА № 00021747 від 22.08.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 8 500 грн., та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В позовній заяві позивач зазначала, що відповідачем при винесенні оскарженої постанови не враховано, що перевезення вантажу здійснювалося автопоїздом у складі тягача та спеціалізованого напівпричепа н/пр-контейнеровоза, для якого максимальна дозволена маса складає 44 тони, а не 40 тон, як помилково вказала уповноважена особа відповідача в оскарженій постанові.

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2024 року позовні вимоги позивача були задоволені, суд визнав протиправною та скасував оскаржену позивачем постанову та закрив провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

З рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач, ним була подана апеляційна скарга. В апеляційній скарзі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5.525% (2.21 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вказує, що позивачем не надано доказів використання спеціального колісного транспортного засобу контейнеровоза для перевезення контейнера із відповідним маркуванням. Відсутність контейнеру підтверджується і фотознімками, зробленими під час фіксації факту порушення.

Позивачем було подано письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідача, у відзиві просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу відповідача без задоволення. У відзиві зазначає, що контейнер був придбаний власником транспортного засобу WІELTON ДОЧІРНІМ ПІДПРИЄМСТВОМ ЛОГІСТИЧНА КОМПАНІЯ «ЕКСІМ-ЮНІВЕРС» у ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЗМІЇВ-ТРАНС», згідно з договором купівлі-продажу №03/102022 від 03.10.2022. Відповідно до п.1.1 договору купівлі-продажу ТОВ «ЗМІЇВ-ТРАНС» передало ДП ЛК «ЕКСІМ-ЮНІВЕРС» кузови для моторних транспортних засобів. Згідно із п.2.1 договору купівлі-продажу товар, що поставлявся за цим договором, був належної якості та відповідав комплектації згідно технічних умов (ТУ У 29.2-1:2018 від 28.11.2018 «Контейнери до вантажних автомобільних напівпричепів. Технічні умови»). На кожний поставлений кузов для моторного транспортного засобу було надано технічний паспорт, в якому міститься інформація про габарити (розмір, вага) контейнеру, заводський номер, креслення (на якому зокрема вказані кутові фітинги для кріплення контейнеру) та відповідність умовам ТУ У 29.2-39989905- 001:2018 від 28.11.2018. Перевезення вантажу здійснювалося ДП ЛК «ЕКСІМ-ЮНІВЕРС» в знімних кузовах (контейнерах), що відповідають нормативам ТУ У 29.2-39989905- 001:2018 від 28.11.2018 «Контейнери до вантажних автомобільних напівпричепів. Технічні умови». Вважає, що зазначене підтверджує розміщення на спеціалізованому напівпричепі-платформі контейнеру. Вказує, що доводи відповідача про недотримання перевізником вимог щодо маркування контейнеру є необґрунтованими, оскільки з наданих відповідачем знімків автотранспортного засобу в момент проїзду через WIM комплекс, що містяться за посиланням https://wim.dsbt.gov.ua/r/AA00021747/ (ідентифікатор доступу: 4ggNDBtXTMyqT), вбачається, що спеціалізований контейнер, розміщений на причепі-контейнеровозі був відповідним чином промаркірований (знімок 4).

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід скасувати, з огляду на наступне.

З матеріалів справи встановлено, що постановою у справі про адміністративне правопорушення від 22.08.2024 № 00021747 позивача притягнено до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП.

З фабулою постанови, 10.08.2024 о 14 год. 31 хв., за адресою М-30, км 949+608 (М-04, км 186+337), Дніпропетровська обл., зафіксовано транспортний засіб МАN ТGХ 26.440, державний номерний знак НОМЕР_1 , відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,525% (2,21 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вищевказане правопорушення зафіксоване в автоматичному режимі за допомогою комплексного технічного засобу марки WIM 20, WAGA -WIM35, зав № 7, свідоцтво про повірку транспортного засобу та строк його дії № 04/4445; 1627; 1626 до 22.11.2024. В постанові зафіксовані параметри транспортного засобу в момент фото фіксації: Кількість вісей - 6 шт.; спарені колеса - 3 вісь. Відстань між вісями 1-2: 2610 мм; 2-3:1340 мм; 3-4: 5700 мм; 4-5:1310 мм; 5-6: 1310 мм. Навантаження на вісь 1 - 6600 кг, 2 - 4650 кг, 3- 8400 кг, 4 - 9150 кг, 5- 9050 кг, 6 - 9050 кг. - загальна маса - 46900 кг. Виміряні з урахуванням похибки вагові або габаритні параметри транспортного засобу в момент учинення адміністративного правопорушення склали: загальна маса - 42210 кг. В постанові зазначено посилання в Інтернеті на веб-сайт, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом (за наявності) транспортного засобу в момент учинення правопорушення та постановою в електронній формі (https://wim.dsbt.gov.ua/r/a/AA21747/ (ідентифікатор доступу: 4ggNDBtXTMygT), що підтверджується копією постанови.

Позивач, вважаючи постанову протиправною та незаконною, звернулася до суду з позовом про її скасування та закриття провадження у справі.

Суд першої інстанції задовольняючи позов, скасовуючи спірну постанову та закриваючи провадження у справі, дійшов висновку, що оскаржена постанова від 22 серпня 2024 року не містить даних щодо марки, моделі, державного номерного знаку напівпричепу-контейнеровозу, приєднаного до сідельного тягачу MAN TGX 26.440 днз НОМЕР_1 . Надані матеріали інформаційного файлу спросовують дотримання посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті вимог Інструкції щодо наявності повноти інформації про зафіксований транспортний засіб та його реєстраційні данні. Фотографія, яка міститься у постанові, що оскаржується, також не дає можливості достовірно визначити, ані категорію транспортного засобу, ані його тип, оскільки не зафіксовано державного номерного знаку транспортного засобу приєднаного до тягача. Також, прилад на який здійснювалась фіксація не ідентифікував державний реєстраційний номер другого транспортного засобу, яким міг бути контейнеровоз. Вказував, що відповідачем при прийнятті оскарженої постанови не враховано факт проїзду означеного вище транспортного засобу з напівпричепом-контейнеровозом. Останнє також підтверджується свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів, тому доводи відповідача з цього приводу є були безпідставними.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII (далі Закон № 3353-ХІІ), відповідно до частини першої статті 29 якого до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Частиною четвертою статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року № 2344-III (далі Закон № 2344-ІІІ) встановлено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

У розумінні Закону № 2344-ІІІ великоваговий транспортний засіб - транспортний засіб з вантажем або без вантажу, хоча б один з вагових параметрів якого перевищує встановлені на території України допустиму максимальну масу чи осьове навантаження; великогабаритний транспортний засіб - транспортний засіб з вантажем або без вантажу, хоча б один з габаритних параметрів якого перевищує встановлені на території України допустимі параметри.

Відповідно до пункту 22.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, (далі Правила дорожнього руху) маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08 вересня 2005 року № 2862-IV рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом «б» пункту 22.5 Правил дорожнього руху в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено нормативні вагові параметри транспортних засобів, рух яких допускається, у разі, коли їх параметри не перевищують визначеного.

Частиною другою статті 132-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Порядок фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі затверджено постановою Кабінету Міністрів України №1174 від 27 грудня 2019 року (далі Порядок № 1174).

Пунктом 7 Порядку № 1174 передбачено, що фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку.

Відповідно до пункту 17 Порядку № 1174 у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

Інформаційні файли з винесеними постановами передаються до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.

Відповідно до статті 229 КУпАП посадові особи Державної служби України з безпеки на транспорті розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частинами 2, 3 статті 132-1 КУпАП.

Згідно зі статтею 249 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованих за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), та випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці.

Частиною першою статті 279-5 КУпАП передбачено, що в разі якщо адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною 2 статті 122-2, частинами 2, 3 статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі в автоматичному режимі, або в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, уповноважені на те посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, за даними єдиного державного реєстру транспортних засобів, а в разі необхідності за даними єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців, встановлюють відповідальну особу, зазначену в частині 1 статті 14-3 цього Кодексу, або вантажовідправника.

Подані відповідачем до матеріалів справи метадані, на підставі яких сформовано оскаржену в цій справі постанову, містять найменування засобу вимірювальної техніки - назва засобу вимірювальної техніки та його умовне позначення, серійний номер, документи про відповідність та/або результати повірки (дата повірки, строк дії повірки); місце фіксації (кілометр + метр); найменування автомобільної дороги загального користування; дані про максимальне дозволене навантаження на вісь, категорію транспортного засобу, тип транспортного засобу, повну масу транспортного засобу, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу.

Оскаржена позивачем постанова містить виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги.

Відтак, оскаржена позивачем постанова у справі про адміністративне правопорушення містить усі складові, необхідні в достатній мірі для його кваліфікації, зокрема, повну масу транспортного засобу, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу, тому суд не може погодити висновок суду першої інстанції про недоведеність факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 132-1 КУпАП.

У спростування доводів позивача, підтриманих судом першої інстанції, стосовно того, що постанова не відповідає вимогам Інструкції № 512, колегія зазначає, що Інструкцією № 512 затверджено форму (бланк) постанови, а не вимоги до її змісту, а вимоги до змісту постанови у справі про адміністративне правопорушення визначені саме статтею 283 КУпАП, дотримання вимог якої встановлено судом вище.

Доводи позивача про те, що в постанові відсутні відомості щодо марки, моделі, державного знаку причепу, категорії, типу, повної маси транспортного засобу є також незмістовними, адже відсутність в постанові цієї інформації не спростовує факту перевищення нормативно допустимої загальної маси транспортного засобу.

Також колегія суддів зазначає, що всі необхідні відомості для визначення складу правопорушення містяться в метаданих, на підставі яких сформовано оскаржену в цій справі постанову. Крім того, власне постанова містить фактичні зафіксовані параметри транспортного засобу.

Зафіксований факт вчинення правопорушення та постанова містить інформацію про 6 вісей, а також фотофіксацію транспортного засобу як тягача так і причепу, а отже доводи позивача про відсутність фіксації причепу є безпідставними.

Надаючи оцінку підставам позову, що транспортний засіб є контейнеровозом, та, відповідно, має більшу дозволену вагу, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 марки WIELTON, комерційний опис NS34ST, 2013 року випуску, тип ТЗ - спеціалізований напівпричіп н/пр-платформа переобладнаний у 2022 році для перевезення контейнерів/сипких вантажів (зернових культур), реєстраційний номер НОМЕР_3 , маса без навантаження становить 4100 кг., повна маса становить 36000 кг.

Згідно з п.22.5 ПДР України, рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують фактичної маси для комбінованих транспортних засобів: двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом 40 т (для автомобільних доріг державного значення), 24 т (для автомобільних доріг місцевого значення); трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом 40 т (для автомобільних доріг державного значення), 24 т (для автомобільних доріг місцевого значення); двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра 42 т (для автомобільних доріг державного значення), 24 т (для автомобільних доріг місцевого значення); трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра 44 т (для автомобільних доріг державного значення), 24 т (для автомобільних доріг місцевого значення).

У відповідності до п.1.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», наземними транспортними засобами визнаються пристрої, призначені для перевезення людей та/або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, які підлягають державній реєстрації та обліку у територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та/або допущені до дорожнього руху, а також ввезені на митну територію України для тимчасового користування, зареєстровані в інших країнах.

Стаття 1 Закону №2344-III установлює, що транспортний засіб спеціалізованого призначення - це транспортний засіб, який призначений для перевезення певних категорій пасажирів чи вантажів (автобус для перевезення дітей, осіб з інвалідністю, пасажирів певних професій, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, спеціалізований санітарний автомобіль екстреної медичної допомоги, автомобіль інкасації, ритуальний автомобіль тощо) та має спеціальне обладнання (таксі, броньований, обладнаний спеціальними світловими і звуковими сигнальними пристроями тощо).

Напівпричепом є причіп, вісь (осі) якого розміщено позаду центра маси транспортного засобу (за умови рівномірного завантаження) і який обладнано зчіпним пристроєм, що забезпечує передачу горизонтальних і вертикальних зусиль на інший транспортний засіб, що виконує функції тягача.

У ст.1 «Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» (затв. наказом Міністерства транспорту України 14.10.1997 №363) визначено, що сідельний тягач - це автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для буксирування напівпричепа.

Відповідно до п.1.10 ПДР України, причіп - це транспортний засіб, призначений для руху тільки в з`єднанні з іншим транспортним засобом. До цього виду транспортного засобу належать напівпричепи і причепи-розпуски.

Транспортним засобом є пристрій, призначений для перевезення людей та (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Вантажним автомобілем є автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів.

Автопоїзд (транспортний состав) - це механічний транспортний засіб, що з`єднаний з одним або кількома причепами за допомогою зчіпного пристрою, а експлуатацією транспортного состава є транспортування тягачем причепа згідно із інструкцією відносно його використання (відповідність причепа тягачу, наявність страхового з`єднання, єдиної системи сигналізації, освітлення тощо).

Сідельний тягач в поєднанні з напівпричепом складають автомобільний поїзд та являються транспортним засобом, єдиним призначенням якого є перевезення вантажів, відтак, відносяться до категорії вантажних автомобілів.

Наведене кореспондується із п.2.13 ПДР України, відповідно до якого транспортний засіб для перевезення вантажів складається з тягача відповідної категорії та причепу.

Аналіз вищевказаних норм в сукупності дає підстави вважати, що повна маса 42 т, згідно із п.22.5 ПДР України, дійсно встановлена у разі здійснення перевезення вантажу в одному або більше контейнерах або в змінних кузовах.

Водночас, у Правилах №363, дано визначення н/причеп-контейнеровоз - транспортний засіб спеціалізованого призначення, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів певних категорій - контейнерів.

При цьому, означеними вище Правилами наведено визначення: вантажний контейнер - це одиниця транспортного обладнання багаторазового використання, призначена для перевезення та короткочасного зберігання вантажів без проміжних перевантажень, зручна для механізованого навантаження та розвантаження, завантаження та вивантаження (внутрішній об`єм дорівнює 1 куб.м і більше).

Відповідно до пп.17.1-17.5 Правил №363, універсальні автомобільні контейнери призначені для перевезення дрібних партій вантажів без тари, у первинній або у полегшеній тарі. В цих контейнерах перевозяться продовольчі і промислові товари широкого споживання, продукція виробничо-технічного призначення, сільськогосподарські продукти і домашні речі громадян.

Забороняється перевозити в універсальних контейнерах вантажі, які швидко псуються, сипучі вантажі без тари, вибухові, займисті, їдкі та отруйні речовини, смердючі вантажі та ті, які забруднюють стіни і підлогу контейнера, а також вантажі, які не можуть бути завантажені в контейнер або вивантажені з нього без застосування вантажно-розвантажувальних механізмів. Окремі вантажні місця, які подаються для перевезення в контейнері, мають бути масою не більше 80 кг.

Спеціальні контейнери належать вантажовідправникам, вантажоодержувачам і призначаються для перевезення автомобільним транспортом певних видів вантажів, які потребують додержання особливих умов під час транспортування.

Універсальні автомобільні контейнери, які належать перевізникам, повинні мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, таке маркування: розпізнавальний знак; номер контейнера; найменування власника контейнера; вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб. м; місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера.

При цьому, номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера. Універсальні автомобільні та спеціальні контейнери, які належать власникам вантажу, повинні мати маркування, яке запроваджене власником майна. Разом з цим, обов`язково наноситься вантажність і маса тари контейнера, а також внутрішній об`єм контейнера (куб. м).

Відповідно до вимог п.17.15 Правил №363, після завантаження вантажу вантажовідправник повинен зачинити контейнер, закріпити ручку замка контейнера дротом діаметром не менше 2 мм, опломбувати контейнер у порядку, передбаченому розділом 9 цих Правил навісити бірку довжиною 120-150 мм і шириною 80-100 мм, на якій зазначаються пункти відправлення та призначення вантажу і найменування вантажоодержувача.

Однак, у матеріалах даної справи відсутні будь-які докази, що під час проведення габаритно-вагового контролю транспортним засобом позивача, здійснювалися безпечні вантажні перевезення в універсальних контейнерах, згідно з їх призначенням. Позивачем також не надано доказів того, що на розміщеному напівпричепі знаходився контейнер із відповідним маркуванням.

Пунктом 15 «Правил перевезень вантажів у спеціальних та спеціалізованих контейнерах відправників і одержувачів» (затв. наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. за №644) передбачено, що спеціалізовані великовантажні контейнери: рефрижераторні (ізотермічні), танки-контейнери (контейнери-цистерни), хопери-контейнери повинні відповідати вимогам міжнародного стандарту ІСО. На них повинні бути нанесені такі трафарети: - код власника і номер контейнера; - код країни, код типорозміру контейнера; - маса брутто і власна маса контейнера; - табличка про допущення контейнера до експлуатації за умовами безпеки згідно з ГОСТ-25588-83; - табличка про допущення перевезення вантажів за митними печатками та пломбами згідно з ГОСТ-25588-83; - дата чергового планового ремонту.

У свою чергу, позивачем не представлені до суду докази, що під час проведення габаритно-вагового контролю його транспортним засобом здійснювалися безпечні вантажні перевезення в спеціалізованих контейнерах, згідно з їх призначенням.

Позивач на підтвердження своїх аргументів надав такі докази: договір купівлі-продажу кузова від 03.10.2022; копію сертифіката відповідності, що виданий Товариством з обмеженою відповідальністю «ОС «ЄВРОСТАНДАРТ» Товариству з обмеженою відповідальністю «Зміїв Транс» з терміном дії з 25.07.2023 по 24.07.2024.

Проте надані позивачем докази суперечать один одному враховуючи дату реєстрації причепу згідно свідоцтва про його реєстрацію, дату купівлі-продажу та дату дії сертифікату.

Крім того, з фото неможливо дійти висновку, що перевезення здійснено саме контейнером.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про доведеність перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами та про доведеність наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 132-1 КУпАП.

Позивач, в свою чергу, не спростувала факту виявленого правопорушення, судом встановлено правомірність притягнення останньої до адміністративної відповідальності, тому відсутні підстави як для скасування оскарженої постанови відповідача, так і для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Висновки суду першої інстанції суперечать матеріалам справи, а доводи апеляційної скарги відповідача знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржене судове рішення скасуванню, з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ч.3 ст.272, ст.311, п.2 ч.1 ст.315, 317, ст.ст.322, 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті - задовольнити.

Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2024 року у справі № 173/3056/24 (2-а/173/40/2024) - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити у повному обсязі.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч.3 ст.272 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак