Справа № 554/9035/24
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2025-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 р.Справа № 554/9035/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Макаренко Я.М. ,

за участю секретаря судового засідання Щурової К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 13.01.2025 (суддя: Яковенко Н.Л., м. Полтава) по справі № 554/9035/24

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2

про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі по тексту відповідач-1, ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі по тексту відповідач-2, ІНФОРМАЦІЯ_3 ), в якому просить суд скасувати постанову № 837 від 16.08.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП, провадження у справі закрити.

В обґрунтування позовних вимог вказує на протиправність спірної постанови № 837 від 16.08.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 210 КУпАП.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 13.01.2025 року по справі № 554/9035/24 клопотання ІНФОРМАЦІЯ_1 про залишення позову без розгляду залишено без задоволення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови в справі притягнення до адміністративної відповідальності відмовлено.

Позивач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин у справі та порушення норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Київського районного суду м. Полтави від 13.01.2025 року по справі № 554/9035/24 скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_1 не має обов`язку надавати інформацію про зміну своїх персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», оскільки на обліку в ТЦК та СП не перебуває, так як є інвалідом ІІІ групи з дитинства безтерміново, тобто позивач не є суб`єктом правопорушення, передбачено ч.1 ст. 201 КУпАП.

Вказує, що позивач 24 червня 2024 року звернувся до Центру надання адміністративних послуг Управління надання адміністративних послуг Полтавської міської ради та отримав витяг №2024 з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, тобто виконав обов`язок, передбачений законодавством.

Крім того, з викладених підстав, вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_3 мав можливість отримати персональні дані громадянина України шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Також, звертає увагу суду на неналежне оформлення копії врученої йому постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 №837 від 16.08.2024 та порушення вимог статей 283, 285, 268 КУпАП.

Вказує, що матеріали справи не містять жодних доказів про те, що спірний документ є проектом.

Відповідач-2, у надісланому відзиві на апеляційну скаргу, з викладених підстав, просить суд апеляційну скаргу відхилити, а рішення Київського районного суду м. Полтава від 13.01.2025 по справі №554/9035/24 залишити без змін.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У відповідності до ч.2 ст.313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянин України, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , є особою з інвалідністю 3 групи.

Позивач, вважаючи свої права порушеними у зв`язку з прийняттям постанови № 837 від 16.08.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП,, звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення відповідачем не приймалося, предмет оскарження відсутній, відповідачем права та охоронювані законом інтереси позивача не порушувалися.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом оскарження у даній справі є постанова начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 № 837 від 16.08.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП.

Статтею 20 КАС України передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні, зокрема, адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, як вбачається з пояснень представника відповідача, начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 рішення від 16.08.2024 № 837 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не приймалось, не підписане, до виконавчої служби для примусового стягнення штрафу з ОСОБА_1 не направлялась.

Статтею 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки оскаржуване рішення відповідачем не приймалось, предмет оскарження відсутній, відповідачем права та охоронювані законом інтереси позивача не порушувались, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 13.01.2025 по справі № 554/9035/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя С.П. Жигилій
Судді О.А. Спаскін Я.М. Макаренко