Справа № 160/22262/23
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2025-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 лютого 2025 року м.Дніпросправа № 160/22262/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року у справі № 160/22262/23 (суддя Турлакова Н.В., справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку письмового провадження) за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом про визнання протиправною та скасування постанови Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач) № 004887 від 26.07.2023 про застосування адміністративно-господарського штрафу до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у сумі 17 000 грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що на момент перевірки належний транспортний засіб перебував під керуванням його родича ОСОБА_2 , який використовував транспортний засіб для власних потреб, а не на здійснення перевезень пасажирів/вантажу. Також позивач зазначає, що оскільки він не був обізнаний про розгляд акту №004092 від 07 липня 2023 року, то, відповідно, був позбавлений законного права бути присутній під час розгляду справи, подавати відповідні докази, висловити заперечення. Зауважує, що позивач в спірних правовідносинах не є автомобільним перевізником у розумінні положень Закону України «Про автомобільний транспорт» і не може нести відповідальність, передбачену абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Як наслідок, вважає застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу на підставі абзацу 3 частини 1 статті 60 цього закону є протиправним.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року позовні вимоги задоволено. Судом скасована оскаржена позивачем постанова відповідача.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неналежну оцінку доказів, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні вимог позову.

В обґрунтування апеляційної скарги вказано, що відповідач, не мав можливості надати до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, через неотримання ухвали про відкриття провадження та копії позовної заяви. Звертає увагу, що 13 липня 2023 року Відділ державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області направив на офіційну електронну адресу ФОП ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2), що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повідомлення про розгляд справи від 11.07.2023 № 51714/23/24-23 разом з копією акту № 004092 від 07.07.2023. Факт направлення підтверджується скріншотом зі скриньки електронної пошти, з якого вбачається, що повідомлення було направлено 13 липня 2023 року о 11:17:58.

Позивач своїм правом на подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ФОП ОСОБА_1 зареєстровано як фізичну особу-підприємця 28.08.2006, реєстраційний номер 0000413. Основний вид діяльності: 43.21 Електромонтажні роботи.

26.07.2023 Державною службою України з безпеки на транспорті, в особі його територіального органу - відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті, було винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №004887 від 26.07.2023, відповідно до якої постановлено стягнути з ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарський штраф у сумі 17 000 гривень, за порушення ст.ст.34, 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачено абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Вважаючи постанову протиправною, позивач звернувся до суду з позовом про її скасування.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, зазначив, що матеріали справи не містять доказів належного інформування позивача про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт. Вказане було підставою для скасування оскарженої постанови.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, проте, зазначає наступне.

Щодо твердження відповідача про неотримання ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з доданими до неї документами, колегія суддів зазначає наступне.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.09.2023 відкрито провадження у справі № 160/22262/23 та згідно ч.2 ст.257 КАС України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Цією ж ухвалою суд першої інстанції встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.

Вказана ухвала суду про відкриття провадження у справі від 05.09.2023 отримана відповідачем в його електронний кабінет, що підтверджується довідкою, наявною в матеріалах справи. Також вказана ухвала суду про відкриття провадження у справі та скан-копія адміністративного позову з додатками отримана відповідачем на його електронну адресу, що підтверджується довідками, наявними в матеріалах справи (а.с. 17-18).

Оскільки відповідач, відзив на позовну заяву або будь-яких пояснень з приводу заявлених позовних вимог не надав, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.11.2023:

- витребувано від Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті додаткові письмові докази, а саме: копії всіх документів на підставі, яких прийнято оскаржувану постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №004887 від 26.07.2023 року у розмірі 17 000 грн.;

- зупинено провадження в адміністративній справі №160/22262/23 за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті, про визнання протиправною та скасування постанови, до отримання від відповідача витребуваних доказів та/або відзиву на позовну заяву.

Вказана ухвала надіслана відповідачу в його електронний кабінет та доставлена до електронного кабінету 22.12.2023, що підтверджується довідкою Дніпропетровського окружного адміністративного суду про доставку електронного листа, яка міститься в матеріалах адміністративної справи (а.с. 22).

Колегія суддів зазначає, що 07.11.2023 відповідач через підсистему "Електронний Суд", подав заяву про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді, в якій просив надіслати на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 адміністративний позов у справі № 160/22262/23.

З матеріалів справи встановлено, що ухвалу суду від 03.11.2023 разом з ухвалою про відкриття провадження у справі від 05.09.2023 та скан-копію адміністративного позову з додатками 26.12.2023 повторно направлено на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 23).

Отже, доводи скаржника, що судом порушено принцип рівності та змагальності сторін, оскільки відповідачу не було надано можливості подати письмовий відзив та висловити власну позицію щодо заявлених позовних вимог, є безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Щодо повідомлення позивача про час і місце розгляду справи про порушення, колегія суддів зазначає наступне.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (надалі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, наявністю відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням ними ліцензійних умов, а також процедуру здійснення державного нагляду за забезпеченням такими суб`єктами господарювання безпеки автомобільних перевезень передбачено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року №1567 (далі - Порядок №1567).

За правилами, встановленими пунктами 25-27 Порядку №1567, справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника.

Про час і місце розгляду справи про порушення, уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.

З доданих відповідачем до апеляційної скарги доказів встановлено, що 13 липня 2023 року Відділ державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області направив на офіційну електронну адресу ФОП ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2), що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повідомлення про розгляд справи від 11.07.2023 № 51714/23/24-23 разом з копією акту № 004092 від 07.07.2023.

Зазначене підтверджує належне інформування позивача про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Щодо вчинення позивачем порушення законодавства про автомобільний транспорт, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 року № 2344-III (далі - Закон № 2344) автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - це перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.

Як передбачено частиною першою статтею 33 Закону № 2344 автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Згідно зі статтею 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до статті 910 Цивільного кодексу України за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов`язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов`язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення. Укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідно квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів).

Аналіз наведених норм законодавства свідчить, що:

- відповідальність у вигляді адміністративно-господарського штрафу передбачена саме за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 Закону № 2344-III;

- копія договору із замовником транспортних послуг обов`язково повинна бути наявною у водія юридичної особи або у водія фізичної особи - підприємця, що здійснює перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення.

Тобто відповідальність за наявність копії договору із замовником послуг при перевезенні пасажирів легковими автомобілями на замовлення несуть саме перевізники, які надають такі послуги з перевезення пасажирів.

На підставі статті 34 Закону № 2344 автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв; організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів. Автомобільні перевізники з кількістю транспортних засобів десять і більше зобов`язані організовувати підвищення кваліфікації керівників і спеціалістів автомобільного транспорту, діяльність яких пов`язана з наданням послуг автомобільного транспорту, у термін один раз на п`ять років, а з питань безпеки перевезень, охорони праці та пожежної безпеки - у термін один раз на три роки в порядку, який визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.

Частиною першою статті 39 Закону № 2344 визначено, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Відповідно до частин 2-12 статті 39 Закону № 2344 серед обов`язкових документів, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення, для водія автобуса визначено, зокрема, посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, а також інші документи, передбачені законодавством України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 № 176 було затверджено Правила надання послуг пасажирського автомобільного транспорту (далі - Правила в редакції, чинній на час проведення перевірки).

Згідно з пунктами 104 та 105 цих Правил для надання послуг з перевезення легковими автомобілями на замовлення (далі - перевезення на замовлення) автомобільний перевізник зобов`язаний використовувати транспортні засоби, які належать йому на праві власності чи користування, що підтверджується відповідними реєстраційними документами, а також мати відповідну ліцензію і ліцензійну картку на кожен автомобіль.

Організація перевезення на замовлення здійснюється за договором, який укладається між автомобільним перевізником, автомобільним самозайнятим перевізником та суб`єктом господарювання, у письмовій формі і повинен містити інформацію про основні характеристики обслуговування, відповідальність сторін, форму та строк проведення розрахунку, марку та клас транспортного засобу, його облаштування, наявність додаткового технічного обладнання.

Таким чином, водій, який здійснює перевезення пасажирів на замовлення, повинен мати при собі, серед іншого, копію договору із замовником транспортних послуг.

Згідно з пунктом 15 Порядку № 1567 при проведенні рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону № 2344-III документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 1567 виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

Абзацом першим пункту 21 Порядку № 1567 передбачено, що у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Відповідно до абзацу 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-III до автомобільних перевізників за порушення законодавства про автомобільний транспорт застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем не надано жодного належного доказу, що на момент перевірки позивач надавав послуги з перевезення пасажирів на замовлення: що транспортний засіб використовувався позивачем на момент перевірки у будь-яких комерційних цілях.

Отже, за наведених обставин відсутні докази здійснення перевезення позивачем пасажирів на замовлення, а також доказів використання транспортного засобу в будь-яких інших комерційних цілях.

Лише факт здійснення позивачем підприємницької діяльності за відсутності інших належних доказів надання таких послуг перевезення пасажирів не є автоматичною підставою для визнання позивача таким, що порушив приписи ст.ст.34 39 Закону № 2344 та притягнення його до відповідальності на підставі абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344.

Таким чином, висновок відповідача, що 07 липня 2023 позивач здійснював перевезення пасажирів на замовлення без відповідних документів є бездоказовим.

Беручи до уваги той факт, що у позивача був відсутній обов`язок мати відповідні документи для здійснення перевезення пасажирів, суд дійшов вірного висновку, що спірна постанова підлягала скасуванню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, рішення судом прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення суду першої інстанції у даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року у справі № 160/22262/23 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках та в строки, визначені статтями 328,329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак