Справа № 520/6506/24
Суддя: Григоров Д.В.
Дата ухвалення: 2025-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

19 лютого 2025 року справа № 520/6506/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Григоров Д.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (в письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 13,м. Харків,Харківська обл., Харківський р-н,61002, ) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом та просив :

- визнати противоправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області (Код ) від 04.03.2024 № 208 «Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських ППОП ГУНП в Харківській області» в частині застосування до ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_2 ) дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;

- визнати противоправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області (Код ) від 07.03.2024 № 104 о/с по особовому складу, в частині звільнення з 8 березня 2024 року за пунктом 6 частини 1статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до дисциплінарного статуту Національної поліції України) сержанта поліції ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_2 ) поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону №2 полку поліції особливого призначення ГУНП в Харківській області;

- поновити сержанта поліції ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_2 ) на службі в поліції на посаді поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону № 2 полку поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції в Харківській області (Код ), з 08 березня 2024 року;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області (Код ) щодо не звільнення зі служби в поліції за рапортом від 13.02.2024 ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_2 );

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області винести наказ про звільнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_2 ) зі служби в поліції за рапортом від 13.02.2024, згідно з пунктом 7 ч.1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію».

В обгрунтування заявленого позову зазначено, що до винесення наведених вище оскаржуваних наказів, 13.02.2024р. позивачем на адресу Головного управління Національної поліції в Харківській області засобами поштового зв`язку «Укрпошта» був направлений рапорт, який, як вказує позивач, в подальшому, 17.02.2024р. був уточнений, згідно яких позивач просив звільнити його зі служби в Національній поліції України за власним бажанням на підставі ч.7 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Позивач вказував, що поштове відправлення від 19.02.2024р., яке містило рапорт було отримано повноважною особою відповідача 20.02.2024р., однак відповідач жодних дій щодо звільнення позивача зі служби за власним бажанням не вчинив та документів, які підтверджують звільнення з ГУ НП Харківської області не надав.

В подальшому позивач дізнався, що до нього застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, ймовірно, за результатом службового розслідування, начебто за невиконання ОСОБА_1 наказу начальника ГУНП в Харківській області від 16.02.2024р. «Про відрядження поліцейських ППОП ГУНП в Харківській області до м. Одеса».

Позивач стверджував, що станом на час звернення до суду він не володіє інформацією щодо конкретних підстав звільнення, його не було ознайомлено з висновком службової перевірки та наказом від 04.03.2024 № 208 щодо застосування дисциплінарного стягнення.

Ухвалою суду у складі судді Зоркіної Ю.В. від 18.03.2024р. відкрито спрощене провадження у справі.

Відповідач позов не визнав та надав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого зазначив, що підставою звільнення позивача зі служби послугували матеріали службового розслідування, за результатами якого начальником ГУНП в Харківській області 01.03.2024 р. був затверджений висновок службового розслідування, а в подальшому виданий наказ ГУНП в Харківській області від 04.03.2024р. № 208, яким до інспектора взводу № 2 роти № 1 батальйону № 2 полку поліції особливого призначення ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 за вчинення дисциплінарного проступку застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Відповідач вказував, що згідно з наказом ГУНП в Харківській області від 16.02.2024р. № 14 о/с дск «Про відрядження поліцейських ППОП ГУНП в Харківській області до м. Одеса» 17.02.2024р. повинні були виїхати у відрядження 10 поліцейських ППОП ГУНП в Харківській області, в тому числі і ОСОБА_1 17.02.2024 в період часу з 17.00 до 19.00 відбулось шикування поліцейських, задіяних на виїзд у відрядження до м. Одеси. Шикування зафіксоване на портативний відеореєстратор (інв. № /9), записи з якого надано як доказ до матеріалів справи. Позивач ОСОБА_1 відмовився виконувати наказ, мотивуючи це тим, що написав рапорт на звільнення, бо в лавах Національної поліції України службу проходити не бажає та буде проходити подальшу службу в лавах Національної гвардії України. В ході призначеного службового розслідування було встановлено, що позивач відмовився виконувати відданий йому наказ, а залишився вдома, тим самим знехтував Присягою, порушив обов`язок служити Українському народу, ставлячи при цьому свої власні інтереси вище, ніж інтереси Українського народу.

Щодо поданого позивачем рапорту на звільнення зі служби за власним бажанням відповідач вказував, що керівник не обмежений терміном розгляду рапортів поліцейських, а тому строк є таким, який є необхідним та достатнім для розгляду питань викладених у рапорті, виходячи з завантаженості керівника. Рапорт ОСОБА_1 ГУНП в Харківській області відділом документального забезпечення був отриманий в той самий день, коли був виданий наказ про відрядження (16.02.2024р.), а відділом кадрового забезпечення рапорт був отриманий лише 19.02.2024р. За результатами розгляду керівником ГУНП в Харківській області вказаного рапорту ОСОБА_1 про звільнення за власним бажанням, його було б повідомлено та відкликано з відрядження, отже на момент відбуття ОСОБА_1 у відрядження відповідний наказ про його звільнення виданий не був, а факт подання рапорту про звільнення за власним бажанням з поліції не позбавляв позивача обов`язку виконати наказ ГУНП в Харківській області від 16.02.2024р. № 14 о/с дск та відбути у відрядження до м. Одеси.

Відповідач також наголошував, що позивач був звільнений зі служби в поліції наказом ГУНП в Харківській області від 07.03.2024 № 108 о/с, натомість в позові просить скасувати наказ ГУНП в Харківській області від 07.03.2024 № 104 о/с, який до нього не має жодного відношення. Крім того, позовні вимоги заявника є не логічними одна до одної, бо в одній вимозі він просить поновити його на службі в поліції з 08.03.2024р. (хоча день, зазначений в наказі про звільнення є останнім робочим днем (ч. 3 ст. 77 Закону № 580-VIII)), тобто заявник просить поновити на службі в останній робочий день, а в іншій вимозі просить зобов`язати ГУНП в Харківській області видати наказ про звільнення його зі служби за власним бажанням 13.02.2024р.

Представником позивача адвокатом Ісмаіловим Р.Г. до суду було надано відповідь на відзив на адміністративний позов, згідно якого він вказував, що відповідач повинен був отримати згоду ОСОБА_1 на відрядження до м. Одеса, натомість відповідач лише в усній формі зачитав наказ про відрядження від 16.02.2024 р. на шикуванні 17.02.2024р. та поставив перед фактом позивача про необхідність відбуття у відрядження. Також адвокат не заперечував факт відмови позивача від виконання наказу про відрядження, зазначав, що після повідомлення ОСОБА_1 на шикуванні 17.02.2024р. про подання ним рапорту про звільнення ще 13.02.2024р., керівництво ГУНП в Харківській області мало би прийняти до уваги і врахувати зазначені обставини та відкласти питання про його відрядження.

Щодо поданого позивачем рапорту про звільнення, адвокат вказував, що в своєму рапорті від 13.02.2024 р. ОСОБА_1 зазначив дату, з якої просить його звільнити «13.02.2024р.», та зазначив поважні причини «подальша служба у Національній гвардії України», проте сам рапорт був доставлений до відповідача лише 16.02.2024р., тому ОСОБА_1 подав ще два рапорти: від 17.02.2024р. про уточнення рапорту від 13.02.2024р., а також від 18.02.2024 р. про пришвидшення розгляду рапорту від 13.02.2024р., з додатками - відношенням від Національної гвардії України від 15.02.2024 про відібраних кандидатів.

Таким чином, як вважав представник позивача, ОСОБА_1 були дотримані вимоги ч. 1 ст. 38 КЗпП за для того, щоб відповідач в пришвидшеному порядку розглянув його рапорт про звільнення.

В зв`язку із звільненням судді ОСОБА_2 з посади, ухвалою суду від 12.08.2024р. справу прийнято до розгляду суддею Григоровим Д.В.

Дослідивши матеріали справи та доводи сторін, суд встановив наступне.

На виконання вимог Законів України «Про правовий режим воєнного стану», «Про Національну поліцію», Указів Президента України від 24.02.2022р. № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», від 06.02.2023 р. № 58 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», Положення про Національну поліцію, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2016р. № 878, на підставі шифротелеграми від 16.02.2024р. № 7542, було видано наказ ГУНП в Харківській області від 16.02.2024р. № 14 о/с дск «Про відрядження поліцейських ППОП ГУНП в Харківській області до м. Одеса», відповідно до якого 17.02.2024р. повинні були виїхати у відрядження 10 поліцейських ППОП ГУНП в Харківській області, в тому числі і позивач ОСОБА_1 .

Суд враховує, що зазначений наказ позивачем у межах цієї справи не оскаржується. Також судом встановлено, що позивачу, в числі інших поліцейських, 17.02.2024р. о 09.13 було оголошено начальником штабу ППОП ГУНП в Харківській області підполковником поліції Лук`яновим В.М. в присутності командира батальйону № 1 ППОП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 , заступника командира батальйону № 1 ППОП ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_4 та начальника відділення документування ППОП ГУНП в Харківській області підполковника поліції Томілко Н.С. наказ начальника ГУНП в Харківській області від 16.02.2024 № 14 о/с дск.

Обставина оголошення наказу позивачу не є спірною та визнається сторонами у справі.

Після оголошення наказу, підполковник поліції ОСОБА_5 визначив час та місце збору особового складу, який повинен був відбути у відрядження.

Згідно з вищевказаного наказу, позивач повинен був відбути у відрядження, однак останній відмовився виконувати наказ, мотивуючи це тим, що написав рапорт на звільнення, оскільки в лавах Національної поліції України службу проходити не бажає та буде проходити подальшу службу в лавах Національної гвардії України.

Вказана обставина відмови позивача від виконання наказу позивачем не заперечується. Доводи позовної заяви при цьому зводяться до того, що позивач заздалегідь надав рапорт на звільнення зі служби, згідно якого вказав на бажання звільнитися зі служби, проте цей рапорт не було вчасно розглянуто. Таким чином, позивач вважав, що після того як він повідомив на шикуванні про свій намір звільнитися зі служби та, відповідно, про відмову в зв`язку з цим виконувати наказ про відрядження, посадові особи ГУ НП в Харківській області мали взяти це до уваги, врахувати зазначені обставини та відкласти питання про відрядження позивача, розглянути поданий ним рапорт про звільненні зі служби та звільнити останнього зі служби.

Крім того, позивач вважав, що його відрядження згідно наказу від 16.02.2024р. № 14 о/с дск «Про відрядження поліцейських ППОП ГУНП в Харківській області до м. Одеса» потребувало його згоди, а такої згоди він не висловлював, не бажав відбувати у відрядження та взагалі проходити подальшу службу в органах Національної поліції, оскільки був відібраний для зарахування для подальшої військової служби у 2-му окремому штурмовому загоні спеціального призначення Центру спеціального призначення Національної гвардії України.

Не виїхали у відрядження, отже не виконали наказ керівника - капітан поліції ОСОБА_6 , лейтенант поліції ОСОБА_7 , капітан поліції ОСОБА_8 , капітан поліції Лимар Олег Ігорович, старший лейтенант поліції Таранський Євгеній Олександрович, старший сержант поліції Колесник Станіслав Анатолійович, сержант поліції Абуладзе Едгар Джемалович, сержант поліції Коваленко Кирило Олександрович.

У зв`язку з невиконання наказу від 17.02.2024р. № 14 о/с дск вищевказаними поліцейськими, наказом ГУНП в Харківській області від 20.02.2024 № 16 о/с дск було сформовано інший список поліцейських ППОП ГУНП в Харківській області для виїзду у відрядження до м. Одеси.

Під час проведення службового розслідування командир роти батальйону № 1 ППОП ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_3 пояснив, що під час несення служби 17.02.2024 він перебував на місці дислокації підрозділу. Того ж дня, він був присутній під час проведення інструктажу для відбуття у відрядження поліцейських полку до м. Одеси, згідно з наказом ГУНП в Харківській області від 16.02.2024 № 14 о/с дск «Про відрядження поліцейських ППОП ГУНП в Харківській області до м. Одеса». Начальник штабу ППОП ГУНП в Харківській області підполковник поліції ОСОБА_5 шляхом зачитування вголос довів до особового складу вказаний наказ.

У відрядження поїхали капітан поліції ОСОБА_9 та лейтенант поліції ОСОБА_10 . Відмовилися виконувати зазначений наказ та не здійснили виїзд до м. Одеси: капітан поліції ОСОБА_8 , капітан поліції ОСОБА_6 , капітан поліції ОСОБА_11 , старший лейтенант поліції ОСОБА_1 , лейтенант поліції Битюк Д.А., старший сержант поліції Колесник С.А., сержант поліції Абуладзе Е.Д.. та сержант поліції ОСОБА_12 .

Опитані заступник командира батальйону №1 ППОП ГУНП в Харківській області підполковник поліції ОСОБА_4 та начальник відділення документування підполковник поліції Томілко Наталя Сергіївна надали пояснення аналогічні поясненням ОСОБА_3 .

Інспектор взводу № 1 роти № 3 батальйону № 1 ППОП ГУНП в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_10 пояснив, що ОСОБА_5 зачитав йому наказ від 16.02.2024 р. № 14 о/с дск про відрядження поліцейських ППОП до м. Одеса на підставі якого він повинен виїхати 17.02.2024 до м. Одеса в підпорядкування ОШБ «Лють». 17.02.2024 він разом з іншими поліцейськими, зазначеними в цьому наказі були на шикуванні, де йому знову зачитали вищевказаний наказ. З ним був проведений інструктаж та він разом із капітаном поліції ОСОБА_13 виїхали у вищевказане відрядження до м. Одеси, чим виконали його (наказ). Інші поліцейські, які згідно з наказу повинні були виїхати у відрядження відмовились його виконувати.

Начальник штабу ППОП ГУНП в Харківській області підполковник поліції ОСОБА_5 своїм рапортом, поданим начальнику ГУНП в Харківській області від 25.02.2024р. № 702/119-21/05-2024 зазначив, що 17.02.2024 р. підполковник поліції ОСОБА_5 в усній формі (шляхом читання) оголосив наказ начальника ГУНП в Харківській області від 16.02.2024 № 14 о/с дск «Про відрядження поліцейських ППОП ГУНП в Харківській області до м. Одеса» до особового складу ППОП, зазначених у наказі на відрядження. Питань та заперечень зі сторони поліцейських, які повинні виїздити у відрядження не надходило. Всім поліцейським були зрозумілі вимоги наказу та поставлені завдання для виконання.

Інспектор взводу № 2 роти № 1 батальйону № 2 ППОП ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_1 пояснив, що наказ від 16.02.2024р. № 14 о/с дск про відрядження до м. Одеси йому був зачитаний 17.02.2024 в усній формі начальником штабу ППОП підполковником поліції ОСОБА_5 . На момент ознайомлення з наказом ГУНП в Харківській області від 16.02.2024 № 14 о/с дск ним був поданий 13.02.2024р. рапорт на звільнення за власним бажанням. На шикування перед виїздом у відрядженням він прибув о 16.45 17.02.2024р., але виїзд до м. Одеси не здійснив, оскільки ним був поданий рапорт на звільнення 13.02.2024р .

Як встановлено під час розгляду справи, 20.02.2024р. до відповідача надійшов рапорт т.в.о. командира ППОП ГУНП в Харківській області ДПП підполковника поліції ОСОБА_14 про можливе вчинення поліцейськими дисциплінарних проступків.

26.02.2024р. Головним управління Національної поліції в Харківській області було видано наказ №511 про призначення відносно позивача службового розслідування щодо невиконання останнім наказу ГУНП в Харківській області від 16.02.2024 № 14 о/с дск «Про відрядження поліцейських ППОП ГУНП в Харківській області до м. Одеса» та створено Дисциплінарну комісію у складі 4 осіб.

Результати проведеного службового розслідування оформлені висновком службового розслідування відносно поліцейських ППОП ГУНП в Харківській області дисциплінарної комісії від 01.03.2024 року, затвердженим начальником ГУНП в Харківській області 01.03.2024 р.

Зі змісту висновку службового розслідування від 01.03.2024 р. встановлено, що дисциплінарна комісія ухвалила за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні Присяги поліцейського, передбаченої ч. 1 ст. 64 Закону України Про Національну поліцію в частині не гідного несення високого звання поліцейського та не виконання своїх службових обов`язків; ч. 1 ст. 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України в частині невиконання наказу керівника; пункту 1, 4 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України в частині не виконання Присяги, невиконання наказу керівника; пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України Про Національну поліцію в частині порушення обов`язку виконати наказ та не дотримання Присяги, а також підриву авторитету Національної поліції України, застосувати до старшого інспектора роти швидкого реагування полку поліції особливого призначення ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з Національної поліції України.

На підставі вказаного начальником Головного управління Національної поліції в Харківській області було видано наказ № 208 від 04.03.2024р., відповідно до якого за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні Присяги працівника поліції, передбаченої ч. 1 ст. 64 закону України «Про Національну поліцію», ч. 1 ст. 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 1,2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», застосовано до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області № 108 від 07.03.2023 р. в порядку реалізації дисциплінарного стягнення до старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора взводу № 2 роти № 1 батальйону № 2 полку поліції особливого призначення ГУНП в Харківській області було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам та запереченням проти них, суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" (далі Закон № 580-VIII) встановлено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

За визначенням статті 3 Закону № 580-VIII у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною 1 статті 17 Закону № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

У частині 1 статті 18 Закону № 580-VIII передбачені обов`язки поліцейського зокрема: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Частиною 1 ст. 59 Закону № 580-VIII визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських.

Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України. Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Метою цих Правил є урегулювання поведінки поліцейських з дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції.

Статтею 64 Закону № 580-VIII визначена Присяга працівника поліції. Так, відповідно до вказаної норми особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ (надалі - Дисциплінарний статут) визначається сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Відповідно до ч.2 ст.1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського визначених статтею 18 Закону України Про Національну поліцію, зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їх повноважень та відповідно до закону; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейські виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижуючи честь і гідність людини; знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватись правил внутрішнього розпорядку.

Частиною 3 ст.1 Дисциплінарного статуту встановлено, що до змісту службової дисципліни також віднесено такі обов`язки поліцейського як: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до ст.12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Приписами ст.13 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до положень ст.14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до частини 7 статті 19 Дисциплінарного статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Згідно з частиною 8 статті 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Відповідно до пункту 3 статті 22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України щодо виконання дисциплінарних стягнень - дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.

Підставою для застосування до поліцейського дисциплінарних стягнень, перелік яких визначено у статті 13 Дисциплінарного статуту є вчинення дисциплінарного проступку, тобто протиправних, винних дій чи бездіяльність, що полягає в порушенні поліцейським службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Перелічені у статті 13 Дисциплінарного статуту види дисциплінарних стягнень застосовуються виходячи із обставин і характеру проступку, особи поліцейського, обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередньої поведінки поліцейського, його ставлення до служби, ступеня його вини.

Звільнення зі служби в поліції є найсуворішим видом дисциплінарного стягнення за порушення службової дисципліни та є крайнім заходом дисциплінарного впливу. Передумовою звільнення поліцейського за вчинення дисциплінарного правопорушення, пов`язаного зі здійсненням службової діяльності, має бути грубе порушення службової дисципліни, встановлене внаслідок ретельного службового розслідування та підтверджене належним доказами.

Відповідно до ч.10 ст. 14 Дисциплінарного статуту порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 893 від 07.11.2018 року затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2018 р. за № 1355/32807 (далі Порядок №893).

Пунктом 1 розділу 2 Порядку №893 передбачено, що підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до п. 1 розділу 5 Порядку № 893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Приписами п.п.2 та 3 розділу 4 Порядку №893 визначено, що поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, під час його проведення має право: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають стосунок до справи; ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, Законами України Про захист персональних даних, Про державну таємницю та іншими законами; подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; брати участь у розгляді справи на відкритому засіданні дисциплінарної комісії; користуватися правничою допомогою, послугами представника.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень.

Відповідно до пункту 1 розділу V Порядку №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Згідно з п. 4 розділу V Порядку №893 службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

На підставі п.1 Розділу VI Порядку №893 зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

У разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення

Відповідно до п.4 розділу 6 Порядку №893 в описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування: обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові, персональні дані (дата і місце народження, освіта, період служби в поліції і на займаній посаді - із дотриманням вимог Закону України Про захист персональних даних), відомості, що характеризують поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; пояснення поліцейського щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення - інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку; обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність поліцейського, визначені статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України; причини та умови, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, обставини, що знімають із поліцейського звинувачення.

Положеннями ст. 16 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.

У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів.

До строку проведення службового розслідування не зараховується документально підтверджений час перебування поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, у відрядженні, на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) або у відпустці.

Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Згідно із ч.12 ст.19 Дисциплінарного статуту у разі притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського, який має дисциплінарне стягнення і вчинив дисциплінарний проступок, дисциплінарне стягнення, що застосовується, повинно бути суворішим, ніж попереднє.

Під час розгляду справи судом встановлено, що на підставі висновків службового розслідування позивача за допущення порушень службової дисципліни, що виразилось у порушенні Присяги поліцейського, передбаченої ч. 1 ст. 64 Закону України Про Національну поліцію в частині не гідного несення високого звання поліцейського та не виконання своїх службових обов`язків; ч. 1 ст. 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України в частині невиконання наказу керівника; пункту 1, 4 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України в частині не виконання Присяги, невиконання наказу керівника; пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України Про Національну поліцію в частині порушення обов`язку виконати наказ та не дотримання Присяги, а також підриву авторитету Національної поліції України.

Відповідно до ч.1 ст. 5 Дисциплінарного статуту поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика.

Приписами ч.2 ст.5 Дисциплінарного статуту визначено, що за відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу.

Згідно із ч.5 ст.5 Дисциплінарного статуту виконання поліцейським злочинного або явно незаконного наказу, а також невиконання правомірного наказу тягнуть за собою відповідальність, передбачену цим Статутом та законом.

Враховуючи вказане вище вказане, слід дійти висновку про те, що відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту на поліцейських покладено зобов`язання неухильно та у визначений строк точно виконувати накази керівника, а невиконання правомірного наказу тягнуть за собою відповідальність, передбачену цим Статутом та законом.

Відповідно до п.24 ч.1 ст.23 Закону України Про Національну поліцію поліція відповідно до покладених на неї завдань: бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.

Згідно із ч. 2 ст. 24 Закону України Про Національну поліцію у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України Про Національну поліцію під час дії воєнного стану поліція особливого призначення в ході відсічі збройної агресії проти України за рішенням військового командування, погодженим з керівником поліції або уповноваженою ним особою, може брати участь в обороні України відповідно до Закону України "Про оборону України" шляхом безпосереднього ведення бойових дій.

Відповідно до наказу МВС від 04.12.2017 № 987 Про затвердження Положення про підрозділи поліції особливого призначення підрозділи безпосередньо підпорядковуються керівнику ГУНП або особі, яка виконує його обов`язки. Під час виконання завдань поза межами місця постійного несення служби (дислокації) Підрозділ переходить в підпорядкування керівника відповідного ГУНП.

Враховуючи обставини справи, суд доходить висновку про те, що в рамках спірних правовідносин, позивач не виконав наказ начальника ГУНП в Харківській області та у службове відрядження до м. Одеси не відбув. Вказане позивачем не заперечується.

Розглядаючи доводи позивача про складення ним рапорту, суд зазначає, що матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 написав рапорт про звільнення 13.02.2024р., в якому просив звільнити його зі служби в поліції з 13.02.2024. Зазначений документ був відправлений на адресу ГУНП в Харківській області 13.02.2024 о 14:48:31, що підтверджується накладною № 650 та описом вкладення до цінного листа з відбитком поштового відділення, в якому зазначено найменування документів, що були вкладені у поштове відправлення та фіскальним чеком.

Вказане відправлення було отримано ГУНП в Харківській області 16.02.2024р., що підтверджується трекінгом поштового відправлення, відстежити яке дозволяє трекінговий сервіс АТ «Укрпошта» https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html, шляхом введення трек-номеру у полі для введення електронного сервісу.

Тобто, рапорт Таранського Є.О. ГУНП в Харківській області відділом документального забезпечення був отриманий в той самий день, коли був виданий наказ про відрядження (16.02.2024р.), а відділом кадрового забезпечення рапорт був отриманий лише 19.02.2024р. Крім того, позивачем надавались до ГУ НП в Харківській області інші рапорти на додаток до вже поданого рапорту про звільнення. Як слідує з матеріалів справи, вказані рапорти було направлено для доопрацювання.

Суд погоджується з доводами відповідача про те, що нормами спеціального законодавства, зокрема, Закону України «Про Національну поліцію» та Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» не визначено строк розгляду керівником рапорту поліцейського на звільнення.

Такий строк не визначено і головою Національної поліції при затверджені відповідним наказом Інструкцію з діловодства в системі Національної поліції від 20.05.2016 № 414.

З вказаного вбачається, що керівник не обмежений терміном розгляду рапортів поліцейських, а тому строк є таким, який є необхідним та достатнім для розгляду питань викладених у рапорті, виходячи з завантаженості керівника.

Посилання позивача на норми Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою від 29 липня 1991 № 114 є не прийнятними, оскільки в п. 1 Розділу І Положення № 114 визначено, що воно (Положення) визначає порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки.

Загальна структура Міністерства внутрішніх справ України затверджена Законом України «Про загальну структуру і чисельність Міністерства внутрішніх справ України» від 10.01.2002 № 2925-III.

Відповідно до вказаного Закону Національна поліція України не входить до структури Міністерства внутрішніх справ, отже Положення № 114 не розповсюджується на поліцейських.

Застосовуючи по аналогії положення частини 1 статті 38 Кодексу законів про працю України, то працівник про свій намір розірвати трудовий договір, повинен попередити письмово за два тижні.

При цьому, доводи позовної заяви, що звільнення позивача згідно частини 1 статті 38 КЗпП, мало бути здійснено у строк, про який просить працівник викладених вище висновків суду не спростовує з огляду на дату надходження рапортів про звільнення, а також за відсутності поважних причин, які перелічені в зазначеній вище нормі КЗпП України.

Таким чином, враховуючи вказане вище суд доходить висновку про те, що доводи позивача в цій частині не можуть вважатися судом доведеними і обґрунтованими.

Стосовно доводів представника позивача щодо не отримання відповідачем згоди позивача на відрядження відповідно до статті 71 Закону України "Про Національну поліцію", суд зазначає таке.

Положеннями ч. 1 ст.71 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліцейські за їхньою згодою можуть бути відряджені до органів державної влади, установ та організацій із залишенням на службі в поліції, але зі звільненням із займаної посади з подальшим призначенням на посади відповідно до переліку посад, які можуть бути заміщені поліцейськими в державних органах, установах та організаціях, що затверджується Президентом України.

З аналізу змісту вказаної норми вбачається, що згода поліцейського на відрядження до органів державної влади, установ та організацій необхідна в разі звільнення із займаної посади з подальшим призначенням на посади відповідно до переліку посад, які можуть бути заміщені поліцейськими в державних органах, установах та організаціях, що затверджується Президентом України.

Подібна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.05.2023р. № 620/3663/19.

Крім того, суд зазначає, що положеннями ч. 4 ст. 24 Закону України Про Національну поліцію передбачено, що під час дії воєнного стану поліція особливого призначення в ході відсічі збройної агресії проти України за рішенням військового командування, погодженим з керівником поліції або уповноваженою ним особою, може брати участь в обороні України відповідно до Закону України "Про оборону України" шляхом безпосереднього ведення бойових дій.

Отже, позивач, займаючи посаду інспектора роти швидкого реагування полку поліції особливого призначення ГУНП в Харківській області під час дії воєнного стану може брати участь в обороні України відповідно до Закону України "Про оборону України" шляхом безпосереднього ведення бойових дій, що прямо передбачено діючим законодавством.

Суд зазначає, що позивач, погодившись проходити службу в поліції, добровільно погодився на усі ризики пов`язані з проходженням такої служби, як і взяв на себе зобов`язання мужньо і вправно служити народу України, але фактично на даний час взяті на себе обов`язки не виконав.

Отже, наведені позивачем причини невиконання наказу керівника ГУНП в Харківській області, в умовах дії воєнного стану, не можуть вважатися судом такими, що виправдовують вчинення останнім дисциплінарного проступку.

В той же час, суд зазначає, що посилання позивача на протиправність наказу відповідача від 16.02.2024 № 14 о/ с дск Про відрядження поліцейських ППОП ГУНП в Харківській області до м. Одеса не можуть вважатися судом належними та обґрунтованими, враховуючи обставини того, що вказаний наказ позивачем оскаржено не було.

Відтак, враховуючи вказане вище та встановлені під час розгляду справи обставини, суд доходить висновку про те, що дисциплінарна комісія під час проведення службового розслідування, зокрема, відносно позивача здійснила повний та належний розгляд обставин та дійшла висновку про вчинення позивачем дисциплінарного проступку, а отже під час притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності відповідачем не було допущено порушень норм діючого законодавства.

Таким чином, суд доходить висновку про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування оскаржуваних наказів Головного управління Національної поліції в Харківській області.

Оскільки інша частина позовних вимог позивача фактично є похідною від вказаної вище позовної вимоги, то, враховуючи висновки суду у цій справі, підстави для задоволення таких у суду відсутні.

Відповідно до положень статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, з врахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.В. Григоров