Справа № 300/3793/24
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2025-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 рокуЛьвівСправа № 300/3793/24 пров. № А/857/29816/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Довгої О.І.,

при секретарі судового засідання: Пославському Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2024 року (суддя Гомельчук С.В., ухвалене в м. Івано-Франківську о 10:57, повний текст складено 10.10.2024) у справі № 300/3793/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

14.05.2024 ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, в якому просив: визнати протиправним та скасувати п.1 наказу начальника ГУНП в Івано-Франківській області від 17.04.2024 №658 про притягнення підполковника поліції ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції; визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУНП в Івано-Франківській області від 25.04.2024 №167 о/с (по особовому складу) в частині звільнення зі служби в поліції підполковника поліції ОСОБА_1 , спеціальний жетон - 0103825, старшого інспектора-чергового чергової частини відділення поліції №2 (смт. Богородчани) Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області, на підставі п.6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» з 25.04.2024, звільненого зі служби в поліції у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби; поновити підполковника ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора- чергового чергової частини відділення поліції №2 (смт. Богородчани) Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області та допустити до негайного виконання рішення суду у цій частині; стягнути з ГУНП в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 середньомісячне грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 25.04.2023 по день постановлення рішення у справі та допустити до негайного виконання рішення суду у цій частині у межах стягнення за один місяць.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив позивач- ОСОБА_1 , який покликаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2024 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зокрема, зазначає, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги, не надано оцінку, не наведено мотивів відхилення доказів, що свідчать про те, що діями позивача не було заподіяно жодної шкоди фізичним чи юридичним особам або іншим особам, а зазначені відповідачем обставини порушення службової дисципліни позивачем взагалі не пов`язані з виконанням покладених на нього службових обов`язків, оскільки позивач перебував поза службою. Вважає, що судом першої інстанції взагалі не надавалась оцінка наказу начальника ГУНП в Івано-Франківській області від 12.04.2024 №633 «Про призначення та проведення службового розслідування», згідно якого у відповідності до п.2 розділу II наказу МВС України від 07.11.2018 № 893 підставою стало внесення до ЄРДР відомостей про скоєння поліцейським кримінального правопорушення, при цьому всупереч вимогам ч.4 ст. 14 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15 березня 2018 року№ 2337-УІІІ в, наказі не було зазначено самостійних підстав для проведення службового розслідування в частині наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку в діях позивача. Вважає, що реалізація відповідачем дисциплінарного стягнення у виді звільнення позивача зі служби з поліції проведена з порушенням вимог статті 22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Звертає увагу суду апеляційної інстанції, що 25 квітня 2024 року є днем тимчасової непрацездатності позивача внаслідок травмування/пошкодження зв`язок лівого гомілково-ступеневого суглоба. Вважає, що дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції відповідач, в силу приписів частини 4 статті 22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, повинен був реалізувати тільки після прибуття позивача до місця проходження служби.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції вважає законним та просить залишити його без змін.

Апелянт та його представник в судовому засіданні вимоги поданої апеляційної скарги підтримали, просили таку задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судовому вимоги апеляційної скарги заперечив, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, підполковник ОСОБА_1 з 13.01.2003 по 06.11.2015 перебував на службі в органах внутрішніх справ (міліції) України, а з 07.11.2015 по 25.04.2024 проходив службу в органах Національної поліції України.

Відповідно до п.1 наказу начальника ГУНП в Івано-Франківській області від 17.04.2024 №658 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Івано-Франківській області» за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось у порушенні вимог пп. 1, 2 п. 1 ст. 18, п. 1 ст. 64 ЗУ «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII, ст. 37, 38, 39 розділу VI Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 № 1700- VII, п. 1, пп. 1,2, 11, 13 п. З ст. 1 розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2З37-VІІІ, пп. 2 п. 1, п. 2 розділу І, пп. 1, 2 п. 1 розділу II, п. 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, п.п. 2 п. 1 наказу НП України від 19.07.2022 № 507 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та законності в діяльності поліції» до старшого інспектора - чергового відділення поліції №2 (смт. Богородчани) Івано-Франківського РУП ГУНП підполковника поліції ОСОБА_1 визначено застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Відтак, начальником ГУНП в Івано-Франківській області 25.04.2024 видано наказ №167 о/с «По особовому складу», яким підполковника поліції ОСОБА_1 , спеціальний жетон - 0103825, старшого інспектора-чергового чергової частини відділення поліції №2 (смт. Богородчани) Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області звільнено зі служби в поліції на підставі п.6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» з 25.04.2024 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби).

Як вірно зазначив суд першої інстанції, винесенню даних наказів передував висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни старшим інспектором - черговим відділення поліції №2 (смт. Богородчани) Івано-Франківського РУП ГУНП підполковником поліції ОСОБА_1 від 17.04.2024, затверджений начальником ГУНП в Івано-Франківськй області полковником поліції С Безпальком за результатами відповідного розслідування.

ОСОБА_1 не погоджуючись із вищевказаними розпорядчими актами та вважаючи їх незаконними, з метою захисту порушеного права на працю, звернувся в суд з даним позовом.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Положеннями ч. 1 ст. 59 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Види відповідальності поліцейських встановлені ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію», згідно з якою у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджений Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, визначено, що цей Статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження. Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, осіб, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, співробітників Служби судової охорони та осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Відповідно до статтей 11-12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, що затверджений Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом. Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відтак, враховуючи наведені норми, суд першої інстанції вірно вказав, що підставою для дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у порушенні поліцейським службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків, недотримання Конституції і законів України, інших нормативно-правових актів, наказів Національної поліції України, Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників, а так само у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Як передбачено ч.ч. 2,3 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

Положеннями статті 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України передбачено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2018 року № 893 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2018 року за № 1355/32807) (далі - Порядок № 893 ). Порядок утворення дисциплінарних комісій та їх повноваження визначено Положенням про дисциплінарні комісії в Національній поліції України, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2018 року № 893.

Як передбачено п. 4 розд. ІІ Порядку № 893 у наказі про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії визначаються голова та члени дисциплінарної комісії, зазначається підстава проведення службового розслідування, а також прізвище, ім`я, по батькові, посада поліцейського, стосовно якого воно проводитиметься (у разі якщо на час призначення службового розслідування це відомо).

Відповідно до п.п. 2, 3 та 5 розд. IV Порядку № 893, поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, під час його проведення має право: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають стосунок до справи; ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, Законами України «Про захист персональних даних», «;Про державну таємницю» та іншими законами; подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; брати участь у розгляді справи на відкритому засіданні дисциплінарної комісії; користуватися правничою допомогою, послугами представника. Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень. Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має інші права, визначені статтею 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Згідно з п. 6 розд. IV Порядку № 893 повноваження голови та членів дисциплінарної комісії визначаються статтею 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та Положенням про дисциплінарні комісії в Національній поліції України, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2018 року № 893.

Пунктом 7 розд. V Порядку № 893 передбачено, що розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження. Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування. У разі розгляду справи у формі письмового провадження рішення дисциплінарною комісією приймається без повідомлення та (або) виклику інших учасників службового розслідування на підставі наявних у справі матеріалів.

Слід зазначити, що з 24 лютого 2022 року Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», що затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан, який діє і на даний час.

Положеннями ч. 1 ст. 26 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, передбачено, що у період дії воєнного стану службове розслідування призначається та проводиться у формі письмового провадження.

Частинами 1, 4 статті 27 Дисциплінарного статуту Національної поліції України передбачено, що під час проведення службового розслідування уповноважена особа зобов`язана запропонувати поліцейському або іншій особі, обізнаній з обставинами вчинення дисциплінарного проступку, надати пояснення. Якщо від поліцейського, стосовно якого є підтвердні дані про самовільне залишення ним місця несення служби, виїзд до інших регіонів країни чи за кордон, пояснення не відбираються, поліцейський вважається таким, що відмовився від надання пояснень.

Як вірно зазначено судом першої інстанції пунктами 4, 13, 14 розділу V Порядку №893 передбачено, що службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку. Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інші особи можуть надавати усні чи письмові пояснення з приводу відомих їм відомостей про діяння, що стало підставою для призначення службового розслідування. Під час розгляду справи у формі письмового провадження поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, надає пояснення в письмовій формі.

Відтак, в ході службового розслідування з`ясовуються обставини, з приводу яких воно було призначене, встановлюється наявність чи відсутність вини порушника у вчиненні дисциплінарного проступку, обставини, що пом`якшують чи обтяжують ступінь його відповідальності, а також ставлення до скоєного, та в разі підтвердження факту вчинення дисциплінарного проступку виконавцем службового розслідування вноситься пропозиція про застосування до винної особи конкретного дисциплінарного стягнення.

Як передбачено до п.п. 2, 7 та 9 розд. VI Порядку № 893, підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія. Висновок службового розслідування підписують голова, заступник голови та члени дисциплінарної комісії. Висновок службового розслідування затверджує керівник, який його призначив, або особа, яка виконує обов`язки керівника.

Згідно з п 1. розд. VII Порядку № 893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення. Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування.

Як передбачено ч. ч. 3 - 5, 7-9 ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби. У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції. Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби. За кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення. Якщо поліцейський вчинив кілька дисциплінарних проступків, стягнення застосовується за сукупністю вчинених дисциплінарних проступків та враховується під час визначення виду дисциплінарного стягнення.

Також, відповідно до ч.ч. 1 - 3 ст. 22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується. Наказ про застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення виконується шляхом його оголошення в органі (підрозділі) поліції та особистого ознайомлення поліцейського з ним. У разі відмови особи від ознайомлення з наказом про це складається акт. Дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.

Як передбачено пунктом 6 частини 1статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Як вбачається з матеріалів справи, у ході службового розслідування, призначеного відповідно до наказу ГУНП від 12.04.2024 № 633 (т.1, ас. 123-124), встановлено, що 15.02.2024 за матеріалами Івано-Франківського управління ДВБ НП України, П`ятим слідчим відділом ТУ ДБР, розташованого в місті Львові внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000036 від 15.02.2024 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 Кримінального кодексу України по факту вимагання неправомірної вигоди старшим інспектором-черговим ВП №2 (м. Богородчани) Івано-Франківського РУН ГУНП в Івано-Франківській підполковником поліції ОСОБА_1. в розмірі 700 доларів США за сприяння через працівників ТСЦ у відновленні втраченого посвідчення водія особі, яка перебуває за межам України.

Так, 12.04.2024 під час проведеного контролю за вчиненням злочину та комплексу НСРД задокументовано передачу підполковником поліції ОСОБА_1. дублікату посвідчення водія на ім`я ОСОБА_2 , за виготовлення якого він попередньо отримав 300 доларів США. Підполковника поліції ОСОБА_1 у порядку ст. 208 КПК України не затримано.

Слід зазначити, що вищевказані обставини дисциплінарною комісією також встановлено зі змісту Ухвал слідчого судді Івано-Франківського міського суду в рамках кримінального провадження № 0000036 від 15.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України.

Також, 12.04.2024 членом дисциплінарної комісії майором поліції Гамкало В.В. позивачу запропоновано надати письмові чи усні пояснення та долучити відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються. ОСОБА_1 на бланку пояснення вказав, що від надання будь-яких пояснень на підставі ст. 63 Конституції України відмовляється, про що і розписався.

Також, під час розслідування було опитано начальника відділення поліції № 2 (смт. Богородчани) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області підполковника поліції Паламарчука О.М., начальника чергової частини відділення поліції № 2 (смт. Богородчани) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області капітан поліції Гринішака М.М. До матеріалів службового розслідування долучено рапорт голови дисциплінарної комісії начальника ВП ГУНП в Івано-Франківській області С. Берладіна від 13.04.2024. Розглянуто позитивну службову характеристику позивача від 15.04.2024, його посадову інструкцію, послужний список.

Відтак, згідно із Висновком службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни старшим інспектором - черговим ВП №2 (смт.Богородчани) Івано-Франківського РУП ГУНП підполковником поліції ОСОБА_1. від 17.04.2024, при наданні оцінки діям підполковника поліції ОСОБА_1 , дисциплінарною комісією враховано, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги.

Як вбачається з матеріалів справи, при обранні виду дисциплінарного стягнення комісією взято до уваги характеристику позивача, рівень його кваліфікації, але проаналізувавши всі матеріали, отримані у межах службового розслідування, врахувавши ступінь його вини, при цьому не встановивши жодних обставин, що пом`якшували б його відповідальність, дисциплінарна комісія дійшла висновку, що описані вище дії, вчинені підполковником поліції ОСОБА_1 , є такими, що підривають авторитет Національної поліції та довіру до нього, як носія влади, а також свідчать про низькі морально-ділові якості та його особисту недисциплінованість, що унеможливлює подальше виконання ним своїх службових обов`язків.

Відповідно до Висновку, за результатами службового розслідування, дисциплінарна комісія вважала б, серед іншого, відомості, які стали підставою для призначення службового розслідування, уважати такими, що підтвердилися. Наявність або відсутність ознак складу кримінального правопорушення, в діях ОСОБА_1 буде встановлено судом.

За вчинення дисциплінарного проступку до старшого інспектора - чергового відділення поліції № 2 (смт. Богородчаии) Івано-Франківського РУН ГУІІІІ підполковника поліції ОСОБА_1 застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Відтак, зважаючи на викладене, за результатами проведеного службового розслідування, вчиненого з огляду на приписи Порядку № 893, дисциплінарною комісією встановлено вину ОСОБА_1 , зокрема, у вчиненні дисциплінарного проступку щодо порушення Присяги поліцейського, що включає етичні та службово-дисциплінарні норми поведінки, Правил етичної поведінки поліцейських та недотримання норм чинного законодавства (Закону України «Про Національну поліцію», Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Закону України «Про запобігання корупції», наказу Національної поліції України від 19.07.2022 № 507 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та законності в діяльності поліції»).

За наслідками внесених пропозицій начальником ГУНП в Івано-Франківській області, за вчинення дисциплінарного проступку, що мав вираження у порушенні вимог пп. 1, 2 п. 1 ст. 18, п. 1 ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII, ст. 37, 38, 39 розділу VI Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 № 1700- VII, п. 1, пп. 1,2, 11, 13 п. 3 ст. 1 розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2З37-VІІІ, пп. 2 п. 1, п. 2 розділу І, пп. 1, 2 п. 1 розділу II, п. 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, п.п. 2 п. 1 наказу НП України від 19.07.2022 № 507 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та законності в діяльності поліції» наказано до старшого інспектора - чергового відділення поліції №2 (смт. Богородчани) Івано-Франківського РУП ГУНП підполковника поліції ОСОБА_1 застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції (п.1 наказу начальника ГУНП в Івано-Франківській області від 17.04.2024 №658 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Івано-Франківській області»).

Нормами ч.1 ст. 17, п.1 ч.1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції. Поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Як передбачено ч.1 ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію» особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Відповідно до ч.1 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, з урахуванням п.1.16 Посадової інструкції старшого інспектора-чергового чергового чергової частини відділення поліції №2 (смт. Богородчани) Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області підполковника поліції ОСОБА_1., затвердженої т.в.о. началника відділення поліції №2 (смт. Богородчани) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області 01.01.2024, позивач у своїй роботі керується: Конституцією України, законами України, указами та розпорядженнями идента України, постановами Верховної Ради України, постановами та зрядженнями Кабінету Міністрів України, розпорядчими документами МВС їни та НП України, іншими нормативно-правовими актами, інструктивними та цичними документами щодо аналізу, правового забезпечення, планування роботи іів поліції, правилами ділового етикету та професійної етики, правилами охорони та протипожежного захисту; закони України «Про Національну поліцію», «;Про запобігання корупції». З даною Посадовою інструкцією позивач ознайомлений 01.01.2024.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, в підґрунтя поведінки працівника поліції покладено етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. При цьому, під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків, а також є несумісним з поняттям (формулюванням) "з гідністю нести високе звання поліцейського".

Згідно з п.п. 1, 2 п. 1 розділу II, п. 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179 (далі - Правила) під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами. За будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.

Окрім цього, до основних вимог до поведінки поліцейського відноситься неухильне дотримання антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України (абзац 6 пункту 1 розділу ІІ Правил).

Приписами п. 2 розділу V Правил передбачено, що керівник органу (підрозділу) поліції у разі одержання інформації про вчинення корупційного правопорушення підлеглими зобов`язаний у межах своїх повноважень ужити заходів щодо припинення такого правопорушення та негайно письмово повідомити про його вчинення спеціально уповноважений орган у сфері протидії корупції.

Нормами ч.1 ст.38 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, під час виконання своїх службових повноважень зобов`язані, зокрема, неухильно додержуватися вимог закону та загальновизнаних етичних норм поведінки.

У відповідності до п.п. 2 п.1 наказу Національної поліції України від 19.07.2022 № 507 "Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції" визначено застосовувати за результатами службових розслідувань за порушення службової дисципліни до винних найсуворіший вид дисциплінарної відповідальності - звільнення зі служби в поліції.

Відповідно до ч.3 ст. 21 Дисциплінарного статуту Національної поліції України перебування поліцейського на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) чи у відпустці не перешкоджає застосуванню до нього дисциплінарного стягнення.

Слід зазначити, що Верховний Суд неодноразово вказував на те, що законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку (постанови від 10.06.2021 у справі №420/241/20, від 27.04.2021 у справі № 160/6819/19, від 05.03.2020 у справі № 160/4878/19 та інших).

Як вірно зазначив суд першої інстанції, що хоча застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі, а відтак начальнику Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області надано право приймати рішення щодо поліцейських про застосовування виду дисциплінарного стягнення, виходячи із тяжкості вчинення проступку.

Колегія суддів зазначає, що визначення виду дисциплінарного стягнення, яке необхідно накласти на поліцейського, є переважним (дискреційним) правом безпосередньо начальника ГУНП (відповідна правова позиції викладена у постанові Верховного Суду від 25 лютого 2021 року у справі № 160/9275/18).

Відтак, зважаючи на наведене, та виходячи з аналізу наведених норм чиннного законодавства та правових висновків Верховного Суду, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що відповідачем при винесенні наказу від 17.04.2024 №658 (п.1) дотримано норми частин 7,8 статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, а застосований вид дисциплінарного стягнення відповідає положенням наказу Національної поліції України від 19.07.2022 № 507 "Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції" з огляду на вид дисциплінарного проступку та з урахуванням дискреційного права керівника.

Тому, з урахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування п.1 наказу начальника ГУНП в Івано-Франківській області від 17.04.2024 №658 про притягнення підполковника поліції ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Як вже було зазначено, 25.04.2024 відповідачем видано наказ №167 о/с «По особовому складу», яким позивача звільнено зі служби в поліції на підставі п.6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» з 25.04.2024 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби).

Стосовно зазначеного наказу та з урахуванням зауважень позивача щодо його перебування на лікарняному на момент видання оскаржуваного розпорядчого акту, то слід зазначити таке.

Позивач зазначає, що у період з 18.04.2024 по 24.04.2024 включно він перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Лисецька лікарня» Лисецької селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, про що свідчать дані виписки із МКСХ №1843 від 24.04.2024.

Згідно медичного висновку № ЗС43-Н57К-6ТТЕ-Е46Н від 18.04.2024 з інформаційної довідки з електронної системи охорони здоров`я НСЗУ період тимчасової непрацездатності був визначений з 18.04.2024 по 30.04.2024 лікарем-невропатологом Статків Олександрою Мирославівною КНП «Лисецька лікарня» Лисецької селищної ради.

В подальшому, відповідно до медичного висновку № ВСМ6-СХЕ8-95ТЕ-ЕЗЗХ від 25.04.2024 з інформаційної довідки з електронної системи охорони здоров`я НСЗУ період тимчасової непрацездатності був визначений з 25.04.2024 по 01.05.2024 лікарем- ортопедом-травматологом Павлюком І.В. КНП «Богородчанська центральна лікарня» Богородчанської селищної ради.

Зі зміту з виписки із медичної карти амбулаторного хворого від 10.05.2024 №125 КНП «Богородчанська центральна лікарня» Богородчанської селищної ради ОСОБА_1 у період з 25.04.2024 по 10.05.2024 включно перебував на лікуванні у травматологічному відділі у лікаря-травматолога.

Позивачем 30.04.2024 було отримано від Управління кадрового забезпечення ГУНП в Івано-Франківській області лист від 25.04.2024 №1232/108/12-2024№170, відповідно до якого повідомлено, що у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби згідно із наказом від 25.04.2024 року № 167 о/с ОСОБА_1 запропоновано у найкоротший термін прибути в УКЗ ГУНП для отримання трудової книжки та відповідних документів. До листа додано копію наказу ГУНП від 25.04.2024 № 167 о/с.

Як передбачено ст.22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу. Дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції, застосоване до поліцейського, який перебуває у відпустці чи на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності), виконуються (реалізуються) після його прибуття до місця проходження служби.

Слід зазначити, що питання перебування громадян в стані тимчасової непрацездатності врегульовано Інструкцією про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, яка затверджена Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13.11.2001р. №455 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 04 грудня 2001р. за №1005/6196 (далі - Інструкція №455), відповідно до п. 1.1., п.1.2. пп.1.3.1. п. 1.3 якої тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності. Видача інших документів про тимчасову непрацездатність забороняється, крім випадків, обумовлених п. 1.13, 2.7, 2.16, 2.17, 2.18, 2.19, 2.20, 3.4, 3.16, 6.6. Листок непрацездатності видається: громадянам України, іноземцям, особам без громадянства, які проживають в Україні і працюють в умовах трудового договору(контракту) на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та господарювання або у фізичних осіб, у тому числі в іноземних дипломатичних представництвах та консульських установах.

Відповідно до п.1.7. Інструкції №455 видача та продовження документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність, здійснюються тільки після особистого огляду хворого лікуючим лікарем (фельдшером), про що робиться відповідний запис у медичній карті амбулаторного чи стаціонарного хворого з обґрунтуванням тимчасової непрацездатності.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції вірно зазначив, що тимчасова непрацездатність працівників засвідчується суто листком непрацездатності. Видача інших документів про тимчасову непрацездатність забороняється.

Так, листок непрацездатності- сформований (виданий) програмними засобами Реєстру на підставі медичного висновку про тимчасову непрацездатність або документа, що засвідчує факт усиновлення дитини, і зареєстрований за єдиним реєстраційним номером листка непрацездатності у Реєстрі електронний документ, що є підставою для звільнення від роботи, оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності, призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Медичний висновок про тимчасову непрацездатність (далі - медичний висновок) - електронний документ, що формується на підставі медичних записів в електронній системі охорони здоров`я та містить висновок лікаря за результатами медичної експертизи з тимчасової втрати працездатності, що засвідчує тимчасову непрацездатність та є підставою для створення листка непрацездатності; (пп. 2,3 п. 2 Порядку організації ведення Електронного реєстру листків непрацездатності та надання інформації з нього, затвердженого постановою КМУ від 17 квітня 2019 року № 328 (далі - Порядок № 328)).

Як передбачено пунктами 8, 9 Порядку № 328 реєстр функціонує як система накопичення, зберігання та використання електронних даних з використанням інформаційної інфраструктури реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відповідно до вимог Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг";Про електронні довірчі послуги"; Про захист персональних даних", "Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах", що надходять: 1) з електронної системи охорони здоров`я, - про медичні висновки, що внесені до Реєстру медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я, на підставі яких формуються листки непрацездатності; 2) із Фонду соціального страхування про, зокрема: направлення на лікування та/або надання реабілітаційної допомоги у відділенні санаторно-курортного закладу після перенесених захворювань і травм безпосередньо із стаціонару закладу охорони здоров`я або реабілітаційного закладу, відділення, підрозділу із зазначенням дат початку та закінчення лікування/надання реабілітаційної допомоги, дати та номера договору, назви санаторно-курортного закладу. Реєстр складається із записів про тимчасову непрацездатність, що створюються автоматично програмними засобами на підставі інформації, що надходить із джерел, зазначених у пункті 8 цього Порядку.

Приписами пунктів, 1, 2, 3 розділу II Порядку передбачено, що видачі (формування) листків непрацездатності в Електронному реєстрі листків непрацездатності, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 червня 2021 року № 1234 (далі - Порядок №1234), дані медичних висновків про тимчасову непрацездатність (далі - медичний висновок), що внесені до Реєстру медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я, надходять з електронної системи охорони здоров`я. Листок непрацездатності формується в Реєстрі на підставі інформації про медичний висновок (медичні висновки) у разі ідентифікації пацієнта як застрахованої особи в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - РЗО). Ідентифікованою вважається особа щодо якої інформація, яка надійшла з електронної системи охорони здоров`я, співпадає з відомостями РЗО за критеріями: реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії (за наявності) та номеру паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) - 100 % символів; прізвища, імені та по батькові (за наявності) особи - понад 90,0 % символів. Під час формування листка непрацездатності враховується інформація про основне місце роботи застрахованої особи, визначене за даними повідомлення про прийняття працівника на роботу. Сформований листок непрацездатності надсилається страхувальникам, з якими застрахована особа перебуває у трудових відносинах (за основним місцем роботи та за сумісництвом) через кабінет страхувальника на вебпорталі електронних послуг Пенсійного фонду України. Листок непрацездатності може мати в Реєстрі такі статуси: закритий; готовий до сплати (виданий); помилково сформований; недійсний; оплачений. Дати відкриття та закриття листка непрацездатності відповідають датам початку строку дії та закінчення строку дії медичного висновку, на підставі якого сформований цей листок непрацездатності. Листок непрацездатності вважається виданим через сім днів після дати закриття листка непрацездатності та набуває статусу «готовий до сплати (виданий)». На підставі даних медичних висновків, що складають один випадок тимчасової непрацездатності, формуються листки непрацездатності в порядку черговості створення медичних висновків, кожен наступний із яких створюється як продовження першого та складають один страховий випадок. На підставі даних медичних висновків, що складають один випадок тимчасової непрацездатності та, які містять посилання на запис у Реєстрі медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я про попередній медичний висновок, формуються листки непрацездатності, як продовження випадку непрацездатності, в порядку черговості, незалежно від статусу раніше сформованих листків непрацездатності (крім статусу «сформовано помилково»).

Відтак, здійснивши аналіз наведених вище норм законодавства суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що інформація про медичний висновок (медичні висновки) у разі ідентифікації пацієнта як застрахованої особи в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування є підставою для формування Листка непрацездатності.

Разом з тим, Електронний реєстр листків непрацездатності містить записи про тимчасову непрацездатність, що створюються автоматично програмними засобами і не передбачає будь-яких фізичних втручань, зокрема, видалень листків непрацездатності тощо.

Як передбачено абз.2, 3 п.3 розд.ІІ Порядку №1234, на підставі даних медичних висновків, що складають один випадок тимчасової непрацездатності, формуються листки непрацездатності в порядку черговості створення медичних висновків, кожен наступний із яких створюється як продовження першого та складають один страховий випадок. На підставі даних медичних висновків, що складають один випадок тимчасової непрацездатності та, які містять посилання на запис у Реєстрі медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я про попередній медичний висновок, формуються листки непрацездатності, як продовження випадку непрацездатності, в порядку черговості, незалежно від статусу раніше сформованих листків непрацездатності (крім статусу «сформовано помилково»).

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що оскільки серед матеріалів справи присутня інформація з Електронного реєстру листків непрацездатност через кабінет страхувальника на вебпорталі електронних послуг Пенсійного фонду України про наявність листків непрацездатності позивача за період з 18.04.2024 по 24.04.2024 №22386393-2 (наступний листок непрацездатності з 11.06.2024 по 19.06.2024) (т.1, а.с.191-193), яка отримана в порядку, визначеному ч.17 Порядку № 328, то, відповідно, ОСОБА_1 ідентифікується в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування як застрахована особа. Відтак, сумнівів щодо його перебування на лікарняному, зокрема, у період з 18.04.2024 по 24.04.2024 немає.

З приводу періоду тимчасової непрацездатності ОСОБА_1 , зокрема, на момент винесення наказу від 25.04.2024 №167 о/с щодо звільнення позивача з 25.04.2024, суд першої інстанції вірно вказав на таке.

Положеннями ч.1 ст. 73, ч.1 ст. 75, ч.1 ст.76 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Разом з тим як вірно вказав суд першої інстанції, у кабінеті відповідача на вебпорталі електронних послуг Пенсійного фонду України інформація про наявність листків непрацездатності позивача на ммент винесення оспорюваного наказу відсутня.

Як ввбачається з матеріалів справи, на підтвердження тимчасової непрацездатності в інші періоди, зокрема, на момент винесення наказу про звільнення, позивачем долучено вищевказані виписки з медичних карт та медичні висновки про тимчасову непрацездатність (т.1, а.с. 57-59) щодо періоду непрацездатності з 18.04.2024 по 30.04.2024, з 25.04.2024 по 01.05.2024, захворювання з 25.04.2024 по 10.05.2024.

Так, відповідно до листа КНП «Лисецька лікарня» Лисецької селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області від 15.07.2024 №525 слідує, що 24.04.2024, за наслідками огляду пацієнта ОСОБА_1 , було встановлено покращення стану його здоров`я та відсутність потреби в подальшому лікуванні в умовах стаціонару. У зв`язку з чим прийнято рішення про скорочення періоду (строку) його тимчасової непрацездатності та сформовано новий МВТН № 27М2-4НРВ-8МКА-Е7КМ. Отже, стаціонарне лікування пацієнта було припинено достроково, оскільки стан хворого покращився раніше запланованої дати завершення лікування (30.04.2024) (т.2, а.с.20-22). Відповідно до нового МВТН № 27М2-4НРВ-8МКА-Е7КМ- період тимчасової непрацездатності ОСОБА_1 - з 24.04.2024 по 24.04.2024, на відміну від попереднього медичного висновку № ЗС43-Н57К-6ТТЕ-Е46Н від 18.04.2024, в якому період тимчасової непрацездатності був визначений з 18.04.2024 по 30.04.2024 (т.2, а.с.23).

Також, як слідує з листа КНП «Богородчанська центральна лікарня» Богородчанської селищної ради від 15.07.2024 №451, позивач 25.04.2024 звернувся до лікаря травматолога. Діагностована ОСОБА_1 травма не передбачає стаціонарного лікування, у зв`язку із чим лікування здійснювалось амбулаторно, дана травма передбачає втрату працездатності.

Як передбачено з пп.1 п.4 розділу ІІ Порядку №1234 період тимчасової непрацездатності у листку непрацездатності може бути скорочено на підставі надходження даних з електронної системи охорони здоров`я про: медичний висновок в межах випадку тимчасової непрацездатності.

Відповідно до абз. 13 п.2 розділу ІІ Порядку №1234 у разі отримання інформації про внесення змін до медичного висновку (зокрема при встановленні відмітки про відміну запису, до якого вносяться зміни), переданої відповідно до пункту 5 розділу V Порядку формування медичних висновків про тимчасову непрацездатність в Реєстрі медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я від 01 червня 2021 року № 1066, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 червня 2021 року за № 728/36350, сформований на підставі такого медичного висновку листок непрацездатності та зміни у записах Реєстру, що відбулися на підставі такого медичного висновку, вважаються помилково сформованими.

Також, інших доказів на підтвердження перебування на лікарняному у період винесення наказу від 25.04.2024 №167 о/с , позивач суду не надав.

Разом з тим, як вже було зазначено тимчасова непрацездатність працівників засвідчується суто листком непрацездатності, який є підставою для звільнення від роботи. Медичний висновок про тимчасову непрацездатність (МВТН) відповідно до п. 3 частини 2 Порядку № 328 є передумовою для створення листка непрацездатності. Отже, ані виписка з медичної карти, ані МВТН не можуть слугувати доказом перебування позивача на лікарняному на момент винесення оскаржуваного наказу.

Судом першої інстанції вірно виключено можливість несформування електронного лікарняного з таких причин, як відсутність у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування інформації про трудові відносини позивача із відповідачем на дату початку періоду його непрацездатності, а також неповідомлення про прийняття ОСОБА_1 на роботу чи наявність в його обліковій картці зазначених некоректних, помилкових та неактуальних відомостей, оскільки судом встановлено, що позивача ідентифіковано, як застраховану особу і страхувальником отримано інформацію щодо наявних листків непрацездатності за інші періоди.

Окрім цього слід зазначити, що відповідно до пунктів 15, 16 Порядку №328 інформація з Електронного реєстру листків непрацездатності , що містить відомості про реєстраційний номер облікової картки платника податків, період і причину непрацездатності, надається тільки особі, якої зазначені відомості стосуються, її страхувальнику - за період перебування особи у трудових відносинах із ним відповідно через електронні кабінети застрахованої особи та страхувальника на порталі послуг, а також особі, яка засвідчила тимчасову непрацездатність, - через електронну систему охорони здоров`я. Інформація з Реєстру надається територіальними органами Пенсійного фонду України в паперовій формі як витяг з Реєстру за усним зверненням: застрахованій особі - особисто з пред`явленням документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документа, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, та документа, що підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків або свідоцтва про загальнообов`язкове державне соціальне страхування чи пенсійного посвідчення, представнику застрахованої особи чи страхувальника - з пред`явленням документів, що посвідчують особу та повноваження представника діяти від імені особи, яку він представляє.

Разом з тим, доказів звернення для отримання інформації з Реєстру щодо формування електронного листка непрацездатності, його номеру, періоду дії та статусу позивачем не надано.

А відтак, зауваження позивача щодо перебування, зокрема, 25.04.2024 на лікарняному (в період тимчасової непрацездатності) не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та вірно відхилені судом першої інстанції, а тому підстави для визнання протиправним та скасування наказу від 25.04.2024 №167 о/с, який є реалізацією наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, відсутні.

Враховуючи наведене колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про відсутнісь підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2024 року у справі №300/3793/24 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
О. І. Довга
Повне судове рішення складено 19.02.2025