Справа № 460/15193/24
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2025-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

19 лютого 2025 року м. Рівне №460/15193/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі - відповідач), в якому просить суд: 1) визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-30129-1719-У від 07.12.2023 зі сплати штрафу в розмірі 4206,20грн та пені в розмірі 10589,90грн на недоїмку за Єдиним соціальним внеском, загальна сума заборгованості - 14796,10грн; 2) зобов`язати Головне управління ДПС у Рівненській області внести зміни до інтегрованої картки платника податків ФОП ОСОБА_1 шляхом виключення нарахування штрафу в розмірі 4206,20грн та пені в розмірі 10589,90грн за єдиним соціальним внеском. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що недоїмка (пеня) у вимозі не є узгодженою, вимогу про сплату боргу № Ф-30129-1719-У від 07.12.2023 позивач не отримував. Також така вимога не містить періоду та розрахунку штрафу і пені на недоїмку по сплаті ЄСВ. Крім того, вимога про сплату недоїмки по ЄСВ оскаржувалась позивачем в судовому порядку, однак пеня продовжувалась нараховуватися, хоча таке нарахування мало бути зупинено на час судового розгляду. Також штраф і пеня на недоїмку по сплаті ЄСВ згідно спірного рішення, підлягає списанню на підставі п.9-15 розділу VІІІ Прикінцевих і перехідних положень Закону № 2464. З огляду на викладене уважає вимогу протиправною, просить позов задовольнити повністю.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому він заперечив проти заявлених позовних вимог. Зокрема вказав, що за позивачем обліковувалася заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2017-2019 роки на суму 21030,90грн. Така заборгованість стягнута з позивача в межах виконавчого провадження 28.11.2019. 08.10.2021 відповідачем прийнято рішення за № 9888/17-00-24-08 про застосування штрафу та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за період з 10 лютого 2018 по 28 листопада 2019 року на загальну суму 14796,10грн, яке містить розрахунок цієї фінансової санкції, та направлено позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Оскільки, суми штрафів та нарахованої пені, що зазначені в Рішенні не були сплачені позивачем, то станом на 30.11.2021 в ІКП обліковувалась загальна сума заборгованості 14796,10грн. Головним управлінням ДПС у Рівненській області було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.12.2023 № Ф-30129-1719 та направлено позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Зазначене поштове відправлення 27.01.2024 повернуто за зворотною адресою з відміткою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання». Також зазначає, що податковим органом не проводиться списання сум недоїмки, штрафних санкцій і пені, за умови якщо вони були в повному обсязі самостійно сплачені платником (особою) або стягнуті у порядку, передбаченому цим Законом. Вважає, що вимога винесена на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Позивач подав відповідь на відзив в якій наводить схожі за змістом позову доводи та аргументи.

Позовна заява надійшла до суду 12.12.2024.

Ухвалою суду від 17.12.2024 позов залишений без руху.

Ухвалою суду від 02.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 14.02.2025 витребувано у відповідача додаткові докази.

Розглянувши подані заяви по суті справи, документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 з 21.05.1997 по 08.04.2019 перебував на обліку у відповідача як фізична особа-підприємець.

08.04.2019 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис №5003405 про припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1 .

Також встановлено, що згідно з витягом з особової картки позивача по єдиному внеску, сума заборгованості позивача зі сплати єдиного внеску станом на 30.04.2019 становила 21030,90 грн., яка виникла у зв`язку з несплатою позивачем сум єдиного внеску за 2018 та 2019 роки.

Відповідачем були сформовані та надіслані позивачу вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-19210-17 від 08.02.2019 на суму 18276,72грн та № Ф-19210-17 від 13.05.2019 на суму 21030,90грн.

Вважаючи такі вимоги протиправними, позивач звернувся до суду із позовом.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 19.11.2019 У адміністративній справі № 460/2093/19 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправною та скасування вимоги, відмовлено. Рішення суду набрало законної сили 21.12.2019.

Згідно інтегрованої картки платника по коду платежу 71040000 були проведені нарахування по квартальних термінах за 2017-2019 роки, а саме:

- 8448,00 грн.- за 2017 року (термін - 09.02.2018)

- 2457,18 грн.- за І квартал 2018 року (термін - 19.04.2018).

- 2457,18 грн.- за ІІ квартал 2018 року (термін - 19.07.2018).

- 2457,18 грн.- за ІІІ квартал 2018 року (термін - 19.10.2018).

- 2457,18 грн.- за ІV квартал 2018 року (термін - 21.01.2019).

- 2754,18 грн.- за І квартал 2019 року (термін - 19.04.2019).

Отже, у ОСОБА_1 за період перебування на обліку як платника єдиного внеску, відображені нарахування єдиного внеску на загальну суму 21030,90грн.

З платника 28.11.2019 стягнуто в межах виконавчого провадження 21030,90грн.

Контролюючим органом прийнято Рішення від 08.10.2021 року за № 9888/17-00-24-08 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за період з 10 лютого 2018 по 28 листопада 2019 року на загальну суму 14796,10 грн, яке містить розрахунок цієї фінансової санкції, та направлено позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Таке рішення позивачем отримано особисто 19.10.2021, що підтверджується зворотним повідомленням про вручення.

Оскільки, суми штрафів та нарахованої пені, що зазначені в Рішенні від 08.10.2021 за № 9888/17-00-24-08 не були сплачені позивачем, Головним управлінням ДПС у Рівненській області було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.12.2023 № Ф-30129-1719 та направлено позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Зазначене поштове відправлення 27.01.2024 повернуто за зворотною адресою з відміткою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання».

В подальшому позивачем направлено до відповідача заяву про надання документів, на підставі яких відкрито виконавче провадження.

Відповідачем 23.10.2024 супровідним листом направлено позивачу копію вимоги про сплату боргу від 07.12.2023 № Ф-30129-1719.

Вказана вимога оскаржена позивачем в адміністративному порядку.

Рішенням ДПС України від 22.11.2024 № 35160/6/99-00-06-02-01-06 у задоволенні скарги відмовлено.

Суд звертає увагу, що і Рішення від 08.10.2021 за № 9888/17-00-24-08, і вимога про сплату боргу від 07.12.2023 № Ф-30129-1719, і копія цієї вимоги про сплату боргу на запит позивача, направлялись за однією і тією ж адресою останнього: АДРЕСА_1 . При цьому, рішення про застосування штрафних санкцій та пені позивачем отримано, а вимога про сплату боргу повернута за зворотною адресою з відміткою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання».

Не погодившись із вимогою відповідача, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, врегульовані Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року №2464-VI (далі - Закон №2464-VI).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є в т. ч. фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Частиною другою статті 6 Закону № 2464-VI встановлений обов`язок платника єдиного внеску своєчасно та у повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати такий внесок.

За п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону №2464-VI єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно з ч. 5 ст. 8 Закону №2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Відповідно до ч. 3, 4, 8 ст. 9 Закону №2464-VI обчислення єдиного внеску податковими органами у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до податкових органів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску за минулі періоди, крім випадків сплати єдиного внеску згідно з частиною п`ятою статті 10 цього Закону, здійснюється виходячи з розміру єдиного внеску, що діяв на день нарахування (обчислення, визначення) заробітної плати (доходу), на яку відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до податкового органу (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Пунктами 6, 7 ч. 1 ст. 13 Закону №2464-VI встановлено, що податкові органи мають право: застосовувати фінансові санкції, передбачені цим Законом, стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску.

За ч. 3, 4, 6, 10 ст. 25 Закону №2464-VI суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.

Вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску, винесена за результатами документальної перевірки, надсилається (вручається) платнику в порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України.

Вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску, винесена з метою стягнення недоїмки з єдиного внеску у разі його несплати платником у визначені цим Законом строки, надсилається податковим органом платнику в паперовій та/або електронній формі у порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

За рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

На суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Пунктом 2 частини 11 статті 25 Закону № 2464-VI визначено, що податковий орган застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Відповідно до ч. ч. 14-16 ст. 25 Закону № 2464-VI про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа податкового органу у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти календарних днів після надходження відповідного рішення. Зазначені суми зараховуються на рахунки податкових органів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для зарахування єдиного внеску або на єдиний рахунок. При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до податкового органу вищого рівня або до суду з одночасним обов`язковим письмовим повідомленням про це податкового органу, яким прийнято це рішення.

Оскарження рішення податкового органу про застосування фінансових санкцій зупиняє перебіг строку їх сплати до винесення центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, або судом рішення у справі. Строк сплати фінансових санкцій також зупиняється до ухвалення судом рішення у разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки, якщо застосування фінансових санкцій пов`язано з виникненням або несвоєчасною сплатою суми недоїмки.

Порядок, строки та процедура оскарження вимоги про сплату єдиного внеску поширюються на оскарження рішень податкового органу щодо нарахування пені та застосування штрафів.

Рішення податкового органу про нарахування пені та/або застосування штрафів, передбачених частинами одинадцятою і дванадцятою цієї статті, є виконавчим документом.

Строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року № 449 затверджено Інструкцію про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі Інструкція), яка містить аналогічні положення законодавства.

Також згідно п. 3, 4 розділу VI Інструкції Податкові органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:

дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску податковими органами;

платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним податковим органом протягом 15 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.

Податковий орган надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається):

платникам, зазначеним у пункті 1 статті 4 Закону, протягом 20 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Під частковим зменшенням суми недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованості зі сплати фінансових санкцій) для цілей цього пункту вважається зменшення загальної суми боргу (недоїмки) з єдиного внеску, яка включає нараховані та несплачені суми єдиного внеску (фінансових санкцій) за останній календарний місяць, в якому відбулось таке зменшення.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем ДПС (далі - ІТС) на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) крім загальних реквізитів має містити відомості про розмір боргу, в тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом.

Сума боргу у вимозі проставляється в гривнях з двома десятковими знаками після коми.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з ІТС за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи, у тому числі відокремлених підрозділів юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Застосовуючи вищевикладені положення до обставин цієї справи суд зазначає наступне.

За обставин цієї справи контролюючим органом обґрунтовано надано пояснення щодо виникнення у позивача заборгованості з ЄСВ, і визначальним є існування такої заборгованості та прийняття відповідачем рішення про застосування до позивача штрафних санкцій.

Позивачем не наведено жодного аргументу на підтвердження протиправності здійснених нарахувань, в т. ч. контр-розрахунків ЄСВ, а також не оскаржено рішення про застосування до нього штрафних санкцій.

Стосовно неотримання спірної вимоги, то суд зауважує, що стаття 42 ПК України встановлює, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.

Судом достовірно встановлено, що і Рішення від 08.10.2021 за № 9888/17-00-24-08, і вимога про сплату боргу від 07.12.2023 № Ф-30129-1719, і копія цієї вимоги про сплату боргу на запит позивача, направлялись за однією і тією ж адресою останнього: вул. Ткачів, 26, с. Черняхів, Рівненський р-н, Рівненська обл., 35832. При цьому, рішення про застосування штрафних санкцій та пені позивачем отримано, а вимога про сплату боргу повернута за зворотною адресою з відміткою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання».

Зважаючи на викладене, суд вважає, що вимога про сплату боргу від 07.12.2023 № Ф-30129-1719 належним чином вручена позивачу, отже сума нарахованих штрафних санкцій та пені є узгодженою.

Щодо тверджень позивача про те, що вимога не містить періоду та розрахунку штрафу і пені на недоїмку по сплаті ЄСВ, то суд зауважує, що і період, і розрахунки штрафу та нарахування пені на недоїмку по сплаті ЄСВ, наведені у Рішенні про застосування штрафних санкцій та нарахування пені від 08.10.2021 за № 9888/17-00-24-08, яке позивач отримав 19.10.2021.

Щодо списання штрафних санкцій та нарахованої пені, то суд зважає на таке.

За змістом п. 19-15 розділу VІІІ Закону № 2464, підлягають списанню за заявою платника та у порядку, визначеному цим Законом, несплачені станом на 1 грудня 2020 року з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом, суми недоїмки, нараховані платникам єдиного внеску, зазначеним у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року, а також штрафи та пеня, нараховані на ці суми недоїмки включно до дати подання заяви про списання недоїмки, у разі якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) від їх діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб, та за умови подання до 1 березня 2021 року:

а) особами, які станом на дату подання заяви про списання недоїмки є платниками, або у період з 1 січня 2017 року до дати подання заяви вважалися платниками, зазначеними у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), - державному реєстратору за місцем знаходження реєстраційної справи фізичної особи - підприємця заяви про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності та до податкового органу - звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року. Такі документи подаються платником (особою) виключно у випадку, якщо вони не були подані раніше;

б) особами, які станом на дату подання заяви про списання недоїмки є платниками, або у період з 1 січня 2017 року до дати подання заяви вважалися платниками, зазначеними у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, - до податкового органу за основним місцем обліку заяви про зняття з обліку як платника єдиного внеску та звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року. Такі документи подаються платником (особою) виключно у випадку, якщо вони не були подані раніше.

Суд зауважує, що податковим органом не проводиться списання сум недоїмки, штрафних санкцій і пені, за умови якщо вони були в повному обсязі самостійно сплачені платником (особою) або стягнуті у порядку, передбаченому цим Законом.

Платником подано заяву про списання суми недоїмки штрафних санкцій та пені з єдиного внеску б/н від 31.08.2020.

В результаті стягнення в межах виконавчого провадження на дату подання заяви, заборгованість зі сплати єдиного внеску відсутня.

Крім того, у заяві про списання суми недоїмки штрафних санкцій та пені з єдиного внеску платник підтвердив про подану звітність до податкового органу відповідно до вимог частини другої статті 6 Закону № 2464 за період з 01.01.2017 до 01.12.2020.

Однак Звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017-2019 роки згідно додатку 5, платником не подані, чим не дотримано вимоги пункту 9-15 Розділу VIII Прикінцевих положень Закону № 2464.

Таким чином, Рішення від 08.10.2021 року за №9888/17-00-24-08 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску прийняте згідно вимог чинного законодавства та не підлягає виключенню з інтегрованої картки платника податків.

Суд також констатує, що під час формування вимоги, відповідачем не допущено порушень законодавства, які б зумовлювали висновок про її протиправність. При цьому вимога сформована за наявності правових підстав, що є визначальним для висновку про її правомірність.

Отже, судом встановлено правомірність вимоги як індивідуально-правового акту за матеріальним та процедурним критеріями, а також судом констатується безпідставність доводів позивача, які в цілому не стосувались правомірності чи неправомірності вимоги, оскільки не заперечували існування податкового боргу за змістовним критерієм.

У даній справі суд уважає за необхідне застосувати практику Європейського суду з прав людини, зокрема, пункт 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України», у якому йдеться про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції (995_004) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Суд зауважує, що інші аргументи учасників справи не є суттєвими та не впливають на правильність вирішення спору, тому судом не розглядаються.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доводи позивача не відповідають обставинам справи, тому за встановлених в ході розгляду справи обставин та досліджених доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими, не підтвердженими належними і допустимими доказами, а тому не підлягають до задоволення.

Підстави для розподілу судових витрат у порядку ст. 139 КАС України, відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-30129-1719-У від 07 грудня 2023 року, залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 19 лютого 2025 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12, м. Рівне, Рівненська обл., 33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 44070166)

Суддя Т.О. Комшелюк