Справа № 200/7534/24
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2025-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року справа №200/7534/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2024 року у справі № 200/7534/24 (головуючий суддя у І інстанції Тарасенко І.М.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо не зарахування до загального страхового стажу позивача періодів роботи в колгоспах імені ХХІ з`їзда КПРС, ім. Мічуріна та ім. Щорса з 1981 року по 1995 року, в Артіль старателів Полярна з 28.04.2004 по 11.02.2005, в ВАТ Шахта Нагорна з 12.02.2005 по 18.02.2006;

- скасувати рішення заступника начальника відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних пільг, житлових субсидій та пільг головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 04.10.2024 № 84 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи в колгоспах імені ХХІ з`їзда КПРС, ім. Мічуріна та ім. Щорса з 1981 року по 1995 року, в Артіль старателів Полярна з 28.04.2004 по 11.02.2005, в ВАТ Шахта Нагорна з 12.02.2005 по 18.02.2006;

- зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з зарахуванням до страхового стажу відповідно до ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування періодів роботи в колгоспах імені ХХІ з`їзда КПРС, ім. Мічуріна та ім. Щорса з 1981 року по 1995 року, в Артіль старателів Полярна з 28.04.2004 по 11.02.2005, в ВАТ Шахта Нагорна з 12.02.2005 по 18.02.2006 відповідно до заяви ОСОБА_1 від 27.09.2024.

В обґрунтування позову зазначив, що рішенням відповідача від 04.10.2024 йому відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

Відповідач протиправно не врахував спірні періоди роботи позивача, які підтверджуються записами в трудовій книжці.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 04.10.2024 № 84 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Визнано протиправними дії головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо не зарахування до загального страхового стажу роботи ОСОБА_1 періодів його роботи в колгоспах імені ХХІ з`їзда КПРС, ім. Мічуріна та ім. Щорса з 1981 року по 1995 року та в Артіль старателів Полярна з 28.04.2004 по 11.02.2005, в ВАТ Шахта Нагорна з 12.02.2005 по 18.02.2006.

Зобов`язно Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 27.09.2024 з урахуванням висновків суду у даному рішенні та зараховувавши до його страхового стажу періодів його роботи в колгоспах імені ХХІ з`їзда КПРС, ім. Мічуріна та ім. Щорса з 1981 року по 1995 року та в Артіль старателів Полярна з 28.04.2004 по 11.02.2005, в ВАТ Шахта Нагорна з 12.02.2005 по 18.02.2006.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат по справі.

Не погодившись з судовим рішенням відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Відповідачем правильно не зараховано до страхового стажу позивача період роботи з 28.04.2004 по 11.02.2005, з 12.02.2005 по 18.02.2006 у зв`язку із припиненням з 01.01.2023 Російською Федерацією участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Також пенсійним органом правомірно не зараховано до страхового стажу позивача періоди роботи з 1981 по 1995, оскільки в довідках ім`я та по-батькові позивача вказано не повністю.

Позивачем рішення суду не оскаржується.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на зазначене, суд надає оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції тільки в межах доводів апеляційної скарги відповідача.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП Діловодство спеціалізованого суду.

Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему Електронний суд матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.

Отже, враховуючи зазначені листи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі Електронний суд.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом № НОМЕР_2 .

27 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії згідно ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, який уповноважений розглянути подану заяву ОСОБА_1 .

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області № 84 від 04.10.2024, ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

В рішенні зазначено, що вік ОСОБА_1 на день звернення із заявою про призначення пенсії 60 років 08 місяців 11 днів, страховий стаж 20 років 06 місяців 07 днів.

До страхового стажу позивача не зараховано: період роботи в Росії з 28.04.2004 по 18.02.2006 згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_3 від 01.03.1983, оскільки з 01 січня 2023 року Російська Федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року; період трудової діяльності з 1981 року по 1995 рік, згідно довідок від 09.04.2024 № 12.05-19/36, від 01.02.2024 № 13/06-04/12/1, № 13/06-04/12/2, оскільки ім`я та по батькові заявника вказано не повністю.

Відповідно до записів трудової книжки позивач у період з 28.04.2004 по 11.02.2005 працював в Артіль старателів Полярна, з 12.02.2005 по 18.02.2006 - в ВАТ Шахта Нагорна (Російська Федерація).

Відповідно до довідок № 12.05-19/36 від 09.04.2024, від 01.02.2024 № 13/06-04/12/1, № 13/06-04/12/2, позивач в період з 1981 року по 1984 рік працював на посаді тракториста в Колхоз имени ХХІ Съезда КПСС Золотоколодезянского Сельского Совета Добропольского район Донецкой области (мовою оригіналу); з 1985 року по 1987 рік працював на посаді агронома семен. бриг. кормо. пр-ва в Колхоз Щорса Октябрьского сельского Совета Добропольского района Донецкой области (мовою оригіналу); з жовтня 1987 року по березень 1995 року працював в колгоспі Завєти Ілліча.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області не враховані зазначені довідки при розгляді заяви про призначення пенсії позивачу, оскільки в них ім`я та по батькові заявника вказано не повністю, а саме (мовою оригіналу): ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з того, що Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 була чинною на час роботи позивача в РФ, тому періоди роботи в РФ до лютого 2022 року підлягають зарахуванню до його страхового стажу.

Крім того, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, отже неналежний порядок ведення документації адміністрацією підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Оцінка суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Відповідно до частини третьої статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

На підставі статті 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Питання врахування у страховий стаж часу роботи на підприємствах, установах та організаціях за часів СРСР врегульоване Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, дата набуття чинності 13.03.1992.

Зазначена Угода підписана Україною як державою-учасницею Співдружності Незалежних Держав.

На підставі частини другої статті 6 Угоди передбачено, що для встановлення права на пенсію, у тому числі пенсію на пільгових умовах та за вислугу років, громадянам-учасникам Угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цієї Угоди.

Таким чином, Україна та інші держави-учасники Угоди зазначеним документом взяли на себе зобов`язання враховувати трудовий та пільговий стаж, стаж за вислугу років набуті їх громадянами на території колишнього СРСР.

Статтею 7 Угоди між Урядом України і урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993 (далі Угода від 14.01.93) встановлено, що питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 та двосторонніми угодами в цій галузі.

Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди від 14.01.1993 трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Зміст наведених положень Угоди свідчить, що її положення розповсюджуються також і на питання пов`язані із зарахуванням періодів роботи на території інших держав до страхового стажу та обчислення пенсій, пов`язаних і з їх перерахунком.

Отже, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права особи на пенсію та при її обчисленні.

Крім того, відповідно до статті 11 Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані в установленому порядку на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, які входили до складу СРСР до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав-учасниць Співдружності без легалізації.

Частиною 2 статті 4 Угоди "Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів" від 15.04.1994, ратифікованої Законом України від 11.07.1995 № 290/95-ВР, визначено, що трудовий стаж, включаючи стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 № 1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян-держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення" передбачено вихід України з Угоди від 13.03.1992. Крім того, з 01.01.2023 Російська Федерація припинила участь в Угоді від 13.03.1992.

Після зупинення дії Конвенція 1993 року не застосовуватиметься щодо будь-яких документів, виданих, посвідчених у Російській Федерації, незалежно від дати їх видачі, посвідчення.

Офіційні документи, видані компетентними органами Російської Федерації, приймаються на території України виключно за умови легалізації, в даному випадку шляхом проставлення апостилю.

Водночас за результатами письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав стосовно рішення української сторони вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, зазначений міжнародний договір України припинить свою дію для України 19.06.2023.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 244 КАС України до спірних правовідносин застосовуються нормативно-правові акти в редакції, яка була чинною на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних правовідносин.

Таким чином, Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 підлягає врахуванню при зарахуванні спірного стажу роботи позивача в РФ, оскільки вказана Угода була чинною на момент виникнення спірних правовідносин з 28.04.2004 по 11.02.2005 та з 12.02.2005 по 18.02.2006.

Отже, періоди роботи позивача в Російській Федерації з 28.04.2004 по 11.02.2005 та з 12.02.2005 по 18.02.2006 підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.

Щодо зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 1981 року по 1995 року суд зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи позивачу не зараховано до страхового стажу період роботи з 1981 року по 1995 рік, у зв`язку із тим, що згідно довідок від 09.04.2024 року № 12.05-19/36, від 01.02.2024 № 13/06-04/12/1, № 13/06-04/12/2, оскільки ім`я та по батькові заявника вказано не повністю, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1

Довідки надані до Пенсійного фонду в зв`язку з втратою трудової книжки за цей період, а надана трудова книжка серії НОМЕР_4 не містить інформації щодо роботи позивача в період з 1981 року по 1995 рік.

Відповідно до статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

На підставі пункту 2 Порядку № 637 у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (пункт 3 вказаної Постанови).

Пунктом 17 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з частиною третьою статті 44 Закону № 1058 органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Отже, норми чинного законодавства надають повноваження органам Пенсійного фонду при вирішенні питання про призначення пенсії перевіряти наявний стаж роботи шляхом проведення перевірок безпосередньо на підприємствах та організаціях, які видають документи на підтвердження стажу роботи працівників.

Крім того, законодавством передбачена можливість підтвердження трудового стажу показаннями свідків у випадку відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості їх одержання.

Суд зазначає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, тому неналежний порядок ведення документації адміністрацією підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Отже, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці та уточнюючих довідках, які заповнюються та надаються адміністрацією підприємств.

З огляду на підстави відмови у врахуванні даних, що зазначені в довідках від 09.04.2024 № 12.05-19/36, від 01.02.2024 № 13/06-04/12/1, № 13/06-04/12/2, враховуючи дані щодо прізвища, ім`я, по-батькові позивача, які містяться в інших документах (паспорт, трудова книжка, довідки та архівні документи), суд вважає, що відмовляючи у прийняті довідок, наданих позивачем з підстав неповного зазначення ім`я та по батькові позивача, відповідач проявив надмірний формалізм.

Згідно зі статті 56 Закону № 1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

З урахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність не зарахування відповідачем до страхового стажу позивача періоду його роботи в колгоспах імені ХХІ з`їзда КПРС, ім. Мічуріна та ім. Щорса з 1981 року по 1995 року.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення адміністративного позову.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Як визначено пунктами 3 та 8 частини шостої статі 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, а також типові справи.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Таким чином зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2024 року у справі № 200/7534/24 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2024 року у справі № 200/7534/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення 19 лютого 2025 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 19 лютого 2025 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.А. Блохін

Е.Г. Казначеєв