Справа № 420/4781/25
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2025-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4781/25
УХВАЛА

19 лютого 2025 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Самойлюк Г.П., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Державної податкової служби України в особі Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними дій, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної податкової служби України в особі Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, в якій позивач просить суд:

- визнати незаконними дії Державної податкової служба України в особі Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі стосовно подання до примусового виконання Вимоги від 13 листопада 2020 року № Ф-14418-51, в розмірі 27906,56 грн, виданої Головним управлінням Державної податкової служби у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі, яка була визнана незаконною та скасована рішенням Херсонського окружного адміністративного суду в справі №540/6777/21 від 10 січня 2022 року;

- стягнути з держави в особі Державної казначейської служби України моральну шкоду, завдану ОСОБА_1 незаконними діями Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі в розмірі 5000,00 (п`ять тисяч) грн.

Також позивач просить суд доручити Херсонському міському суду Херсонської області допитати в якості свідка в справі в режимі відеоконференції ОСОБА_2 , яка проживає: АДРЕСА_1 з приводу психологічного стану в день отримання повідомлення про арешт рахунків.

Крім того, позивач просить суд відстрочити сплату судового за позовні вимоги про визнання незаконними дій відповідача до розгляду справи по суті.

Розглянувши вказану заяву та надані докази, суддя вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ст. 132 КАС України).

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача-фізичної особи за попередній календарний рік.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.

Підставою для вчинення судом дій, зазначених у ст.8 Закону України «Про судовий збір», є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Вказаною нормою передбачено право суду, а не його обов`язок щодо відстрочення сплати судового збору, при цьому, статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Вичерпного і чіткого переліку документів про майновий стан особи, закон не містить, тому суд встановлює можливість сплатити судовий збір на підставі поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням.

Разом з тим, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Відповідно до постанови Верховного Суду у справі №686/114/16-ц від 04.07.2018 року, оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища.

В обґрунтування заяви про відстрочення від сплати судового збору позивач зазначає про те, що на момент подачі позову всі рахунки знаходяться під арештом і позивач не має фізичної можливості сплатити судовий збір через відсутність доступу до власних коштів.

На підтвердження вказаних обставин позивач надав постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях в межах суми стягнення з урахуванням виконавчого збору/ основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, яка становить 31047,21 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що надання постанови про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях в межах суми, яка становить 31047,21 грн. не підтверджує обставин, що майновий стан позивача перешкоджає сплаті судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Всупереч положенням наведених норм права позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження того, що він дійсно позбавлений можливості сплатити судовий збір за подання позову у встановленому законом розмірі, зокрема доказів про доходи чи їх відсутність у 2024 році.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявника на доступ до правосуддя (справа «Креуз проти Польщі» рішення від 19 червня 2001 року), оскільки формування справедливих принципів оплати судового збору характеризує рівень доступності до правосуддя у країні.

Відповідно до ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць становить 3028,00 гривень.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, фізичною особою встановлено ставку судового збору 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Таким чином, за подання до адміністративного суду позову, який містить 2 позовні вимоги немайнового судовий збір складає (968,96 грн.*2) 1937,92 грн.

Тобто, позивач має сплатити судовий збір у розмірі 1937,92 грн. та надати суду докази на підтвердження такої сплати.

Крім того, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Позивач просить суд визнати протиправними дії Державної податкової служби України в особі Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі стосовно подання до примусового виконання Вимоги від 13 листопада 2020 року № Ф-14418-51, в розмірі 27906,56 грн, виданої Головним управлінням Державної податкової служби у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі.

Проте, Державна податкова служба та Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі є різними суб`єктами владних повноважень.

Як вбачається з наданої позивачем постанови про накладення штрафу, органом, який видав вимогу №14418-51 від 13.11.2020 року є Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі. Вказаний орган є також стягувачем в ВП№77192752.

Отже, вимоги ч.5 ст.160 КАС України в частині визначення відповідачів у справі, позивачем не виконані.

Також, за приписами частини першої статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Верховним Судом сформулювано висновок, відповідно до якого ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи в адміністративному суді має забезпечувати максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання.

Предметом розгляду даного спору, є зокрема, визнання протиправними дій Державної податкової служби України в особі Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі стосовно подання до примусового виконання Вимоги від 13 листопада 2020 року № Ф-14418-51, в розмірі 27906,56 грн, виданої Головним управлінням Державної податкової служби у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі.

Як вбачається з наданих позивачем доказів, органом державної виконавчої служби винесено постанову про накладення штрафу у ВП№77192752.

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби визначений статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Оскаржити рішення, дії чи бездіяльність виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, сторони, інші учасники та особи можуть до відповідного адміністративного суду.

Крім того, стягувачі та інші учасники виконавчого провадження (крім боржника) можуть подати скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Скаргу на рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть подати до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Згідно ч. 1 ст.169 КАС суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відтак, приймаючи до уваги вищевикладене, суддя вважає за необхідне залишити адміністративний позов без руху, встановивши позивачу 10-ти денний строк для усунення недоліків.

Виявлені недоліки повинні бути усунені шляхом надання до суду доказів сплати судового збору у встановленому розмірі або надати документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, надання до суду належним чином оформленого позову відповідно до вимог ст. ст. 160, 161 КАС України, його копій та копій документів відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб та відповідних доказів у справі.

У разі неотримання документів на виконання ухвали суду з урахуванням встановлених нормативів та відсутності повідомлень іншими засобами зв`язку, судом буде вирішене питання про повернення позову у вказані строки.

Керуючись ст. ст. 161, 169, 171, 241-243 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної податкової служби України в особі Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними дій, стягнення моральної шкоди - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність протягом 10-ти днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху усунути недоліки, та роз`яснити, що у разі не усунення у визначений судом термін недоліків, позов буде повернуто позивачу відповідно до приписів п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Г.П. Самойлюк