Справа № 320/36452/23
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2025-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2025 року справа №320/36452/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у м. Києві від 04.10.2023 №285-дс;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у м. Києві від 04.10.2023 №1560-о;

- поновити ОСОБА_1 на державній службі та посаді заступника начальника управління - начальника відділу перевірок сумнівних фінансових операцій управління запобігання фінансовим операціям, пов`язаним з легалізацією доходів, одержаних злочинним шляхом Головного управління ДПС у м. Києві;

- стягнути з Головного управління ДПС у м. Києві на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що не погоджується зі спірними наказами, вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки жодних дисциплінарних порушень ним допущено не було, внаслідок чого застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із займаної посади є безпідставним та незаконним.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що під час прийняття оскаржуваних наказів Головне управління ДПС у м. Києві діяло у спосіб і в межах визначених чинним законодавством, внаслідок чого підстави для їх скасування відсутні, тому просив суд у задоволенні позову відмовити.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 займав посаду заступника начальника управління - начальника відділу перевірок сумнівних фінансових операцій управління запобігання фінансовим операціям, пов`язаним з легалізацією доходів, одержаних злочинним шляхом Головного управління ДПС у м. Києві.

Наказом ГУ ДПС у м. Києві від 30.08.2023 № 265-дс порушено дисциплінарне провадження стосовно ОСОБА_1 за фактами, викладеними у доповідній записці відділу з питань запобігання та виявлення корупції від 29.08.2023 № 904/26-15-14-00-19.

Наказом ГУ ДПС у м. Києві від 04.10.2023 № 285-дс застосовано до заступника начальника управління - начальника відділу перевірок сумнівних фінансових операцій управління запобігання фінансовим операціям, пов`язаним з легалізацією доходів, одержаних злочинним шляхом, ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення за вчинення ним дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 7 частини другої статті 65 Закону України "Про державну службу".

Наказом Головного управління ДПС у м. Києві від 04.10.2023 № 1560-о припинено державну службу та звільнено 04 жовтня 2023 року ОСОБА_1 з посади заступника начальника управління - начальника відділу перевірок сумнівних фінансових операцій управління запобігання фінансовим операціям, пов`язаним з легалізацією доходів, одержаних злочинним шляхом ГУ ДПС у м. Києві, у зв`язку з вчиненням державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення, згідно пункту 4 частини першої статті 87 Закону України "Про державну службу". Підстава: наказ Головного управління ДПС у м. Києві від 04.10.2023 № 285-дс "Про накладання дисциплінарного стягнення стосовно ОСОБА_1 ".

Не погоджуючись із зазначеними наказами, вважаючи їх протиправними, а звільнення своє з посади незаконним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Згідно зі статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Нормативно-правовим документом, який регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби є Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон №889-VIII, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з частинами 2-3 статті 5 Закону №889-VIII відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Частиною 1 статті 64 Закону №889-VIII передбачено, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 65 Закону №889-VIII підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Статтею 66 Закону №889-VIII встановлено види дисциплінарних стягнень та загальні умови їх застосування. Так, до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення:

1) зауваження;

2) догана;

3) попередження про неповну службову відповідність;

4) звільнення з посади державної служби

За приписами статті 67 Закону №889-VІІІ обставинами, що пом`якшують відповідальність державного службовця, є:

1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку;

2) попередня бездоганна поведінка та відсутність дисциплінарних стягнень;

3) високі показники виконання службових завдань;

4) вжиття заходів щодо попередження, відвернення або усунення настання тяжких наслідків, які настали або можуть настати в результаті вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування заподіяної шкоди;

5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність;

6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

Згідно з частиною 3 статті 67 Закону №889-VІІІ під час застосування дисциплінарного стягнення можуть враховуватися також інші, не зазначені у частині другій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність державного службовця.

Згідно з частиною першою статті 69 Закону №889-VIII для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - Дисциплінарна комісія).

Частинами десятою та одинадцятою статті 69 Закону №889-VІІІ визначено, що результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення.

З метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа (частина 1 статті 73 Закону №889-VIII).

За приписами статті 75 Закону №889-VІІІ перед накладенням дисциплінарного стягнення суб`єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення.

Пояснення державного службовця має відображати час, місце, обставини та причини вчинення ним дисциплінарного проступку, його усвідомлення чи заперечення провини, а також інші питання, які мають значення у справі.

Відповідно до статті 77 Закону №889-VІІІ рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення.

У рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення.

Отже, вказаними правовими положеннями передбачені підстави та порядок притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності, види дисциплінарних стягнень та умови їх застосування, гарантії прав державних службовців під час застосування уповноваженими суб`єктами дисциплінарного стягнення.

У свою чергу, дисциплінарне стягнення це - передбачена законом міра примусу, що застосовується роботодавцем до працівника, який порушив трудову дисципліну, тобто вчинив дисциплінарний проступок.

Як убачається з матеріалів справи начальником відділу з питань запобігання та виявлення корупції Сметаніним А.В. складено доповідну записку від 29.08.2023 №904/26-15-14-00-09, в якій зазначено наступне.

17.08.2023 на адресу ГУ ДПС у м. Києві листом ДПС України від 17.08.2023 № 20130/7/99-00-14-03-07 (вх. ГУ від 17.08.23023 № 10467/8) надійшла запитуємая інформація, а саме: витяг із Журналу перегляду користувачем ГУ ДПС у м. Києві ОСОБА_2 інформації в підсистемах ІКС «Податковий блок», за період з 15.03.2023 по 10.08.2023. Зазначена інформація надійшла на підставі листа відділу з питань запобігання та виявлення корупції Головного управління ДПС у м. Києві від 14.08.2023 №11293/8/26-15-14-00-13.

З листа ДПС України від 17.08.2023 № 20130/7/99-00-14-03-07 встановлено, що на адресу ГУ ДПС у м. Києві від БЕБ (ЦУ) надійшов лист вх. ГУ від 03.07.2023 № 31944/5 щодо проведення дослідження ТОВ «Райкорс Оушен» (код 44034939), отриманого ГУ 03.07.2023 року. Однак, працівником ОСОБА_2 здійснено перегляд та вивантаження даних відносно ТОВ «Райкорс Оушен» 29.06.2023. Переважна більшість даних, зазначених у листі БЕБ, співпадають із даними, які вивантажувались зазначеним працівником. Зазначений факт зафіксовано у витязі з Журналу протоколювання дій користувача ГУ ДПС у м. Києві ОСОБА_2 за період з 15.03.2023 по 10.08.2023. У своїх поясненнях ОСОБА_2 зазначив, що зазначене підприємство він дивися виключно за вказівкою свого безпосереднього керівника заступника начальника управління - начальника відділу перевірок сумнівних фінансових операцій ОСОБА_1 . У своїх поясненнях ОСОБА_1 підтвердив цей факт та зазначив, що до нього звернувся працівник БЕБ України з приводу дослідження зазначеного підприємства, ОСОБА_2 дослідив, а згодом надійшов офіційний лист на адресу ГУ.

З метою отримання письмових пояснень від управління запобігання фінансовим операціям, пов`язаним з легалізацією доходів, одержаних злочинним шляхом ГУ ДПС у м. Києві ОСОБА_2 відділом з питань запобігання та виявлення корупції на адресу підрозділу був направлений лист від 24.08.2023 №883/26-15-14-00-17 про прибуття ОСОБА_2 о 10 годині 25.08.2023.

Однак, на зазначений час ОСОБА_2 не з`явився. При спілкуванні з начальником управління запобігання фінансовим операціям, пов`язаним з легалізацією доходів, одержаних злочинним шляхом ГУ ДПС у м. Києві ОСОБА_3 з приводу неприбуття ОСОБА_2 до відділу останній не зміг пояснити де знаходиться його підлеглий, про що 25.08.2023 отримані письмові пояснення. Крім того він зазначив, що ніяких листів на відрядження, направлення, запрошення та інших документів з приводу направлення ОСОБА_2 до залучення будь яких дій він не підписував, вказівок не давав.

У своїх поясненнях з приводу відсутності ОСОБА_2 на робочому місці ОСОБА_1 пояснив, що 10.08.2023 на адресу ГУ надійшов лист з Національної поліції з приводу залучення ОСОБА_2 як спеціаліста до кримінального провадження. Згідно з пояснення ОСОБА_3 зазначений лист не був розписаний на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 для відпрацювання. ОСОБА_1 пояснив, що надав вказівку ОСОБА_2 для виїзду до Національної поліції не знавши, що лист для відрядження ОСОБА_2 на нього не був розписаний.

29.05.2023 встановлено перегляд ОСОБА_4 реєстраційних даних, які включають адресні дані, банківські рахунки та пов`язані особи ОСОБА_5 . У своїх поясненнях ОСОБА_2 зазначив, що він здійснював перегляд зазначеної особи на підставі листа ДПС від 12.05.2023 №10782/7/99-00-07-05-01-07. Однак аналізом даних та відповідно пояснень начальника управління запобігання фінансовим операціям, пов`язаним з легалізацією доходів, одержаних злочинним шляхом ГУ ДПС у м. Києві ОСОБА_3 встановлена відсутність причетності ОСОБА_5 до будь яких підприємств зазначених у відповідному листі. Крім того ОСОБА_3 ніхто не доповідав з приводу здійснення дослідження по листу ДПС. Відповідно до пояснень ОСОБА_1 він знав про здійснення ОСОБА_2 аналізу, мотивуючи тим, що на адресу ГУ надійшов вищезазначений лист з ДПС.

На підставі вищевказаної доповідної записки, наказом ГУ ДПС у м. Києві від 30.08.2023 №265-дс відкрито дисциплінарне провадження стосовно заступника начальника управління - начальника відділу перевірок сумнівних фінансових операцій управління запобігання фінансовим операціям, пов`язаним з легалізацією доходів, одержаних злочинним шляхом ОСОБА_1 ..

Під час дисциплінарного провадження ОСОБА_1 були надані наступні письмові пояснення.

З приводу відсутності на робочому місці 25.08.2023 підлеглого ГДІ ОСОБА_2 зазначено те, що 25.08.2023 о 10 годині 10 хвилин йому було передано копію листа №883/26-15-14-00-17 від 24.08.2023 (без візи керівника), в якому було сказано з`явитись до відділу з питань запобігання та виявлення корупції о 10 годині 00 хвилин 25.08.2023 ОСОБА_2 . О 09 годині 30 хвилин ОСОБА_2 повідомив позивача, що він вирушає до Головного слідчого управління НП України на огляд документів згідно постанови про залучення спеціаліста у кримінальному провадженні №0000035 від 10.01.2023 та статей 71, 72, 222 КПК України, після чого він записався в журнал службових відряджень управління та вирушив за адресою: проспект Валерія Лобановського, 51, Київ. Стверджував, що внаслідок того що жодних інших дій щодо виїзду за територію ГУ ДПС у м. Києві жодними інструкціями не передбачено, він не мав права перешкоджати законній постанові слідчого та вимогам статей 71, 72, 222 КПК України.

З приводу листа БЕБ щодо ТОВ "Райкорс Оушен" позивач пояснив, що положенням про Управління запобігання фінансовим операціям, пов`язаним з легалізацією доходів, одержаних злочинним шляхом ГУ ДПС у м. Києві, затвердженим наказом ГУ ДПС у м. Києві від 15.07.2022 №237, з урахуванням вимог наказу ДПС України від 02.09.2020 №466 на нього покладена взаємодія з правоохоронними органами. Так, в ході аналізу інформації по ТОВ "Райкорс Оушен" стало відомо, що директор знаходився у в`язниці та не міг керувати фінансово - господарською діяльністю товариства, внаслідок чого позивач доручив ОСОБА_2 провести аналіз на наявність ознак ухилення від сплати податків та легалізації доходів одержаних злочинним шляхом; загальні збитки бюджету попередньо встановили 80650812,54 грн в т.ч. ПДВ 13441802,08 грн. Зазначає, що єдиною формою надання інформації працівникам БЕБ є написання висновку аналітичного дослідження відповідно до наказу ДПС України від 02.09.2020 №466, тому 03.07.2023 офіційно надійшов лист до ГУ ДПС у м. Києві за №11/4.5/15994-23 від 30.06.2023, який був офіційно розписаний на підрозділ, після чого був складений висновок аналітичного дослідження та переданий на адресу БЕБ. Стверджує, що жодної податкової інформації або будь - якої іншої інформації крім аналітичного дослідження, відповідно до наказу ДПС України від 02.09.2020 №466 ним чи його підлеглим нікому не надавалась.

З приводу перегляду інформації ОСОБА_2 щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_1 пояснив, що Управлінням запобігання фінансовим операціям, пов`язаних з легалізацією доходів одержаних злочинним шляхом ГУ ДПС у м. Києві отримано лист ДПС України за №10782/7/99-00-07-05-01-07 від 12.05.2023, який в подальшому було розписано на ОСОБА_2 , який, в свою чергу, здійснював аналіз та збір інформації по так званому "міскодінгу", який оприлюднили в журналістських розслідуваннях. Зазначає, що матеріали аналізу до правоохоронних органів не направлено, оскільки жодна інформація не знайшла підтвердження. Встановлено, що вжити заходів можливо лише після проведення документальної перевірки, яка затверджена в плані графіку на 2023 рік.

На підставі викладених обставин, Дисциплінарною комісією в діях заступника начальника управління - начальника відділу перевірок сумнівних фінансових операцій управління запобігання фінансовим операціям, пов`язаним з легалізацією доходів, одержаних злочинним шляхом ОСОБА_1 встановлено вчинення ним дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 7 частини 2 статті 65 Закону №889-VIII, а саме: перевищення службових повноважень, що не містить складу кримінального або адміністративного правопорушення.

На підставі подання Дисциплінарної комісії від 28.09.2023 №1256/26-15-02-02-12 відповідачем видано оскаржуваний наказ від 04.10.2023 № 285-дс, яким до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 7 частини 2 статті 65 Закону України «Про державну службу», шляхом звільнення з посади.

Так, в оскаржуваному наказі зазначено, що за результатами розгляду дисциплінарної справи встановлено факти, які свідчать про системне перевищення ОСОБА_1 своїх службових повноважень.

Частиною 1 статті 65 Закону №889-VIII передбачено, що підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Відповідно до пункту 7 частини 2 статті 65 Закону №889-VIII, дисциплінарним проступком є перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу кримінального або адміністративного правопорушення.

Згідно з частиною 5 статті 66 Закону №889-VIII звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених п.1, 3, 7, 9-11, 13, 14 ч.2 ст.65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 65 цього Закону.

Частинами 1, 2 статті 74 Закону №889-VIII визначено, що дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.

Дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця.

Вчинення державним службовцем діянь у стані крайньої потреби або необхідної оборони виключають можливість застосування дисциплінарного стягнення.

Правовими положеннями ч. 1 статті 87 Закону №889-VIII регламентовано, що підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є:

1) скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу;

1-1) ліквідація державного органу;

2) встановлення невідповідності державного службовця займаній посаді протягом строку випробування;

3) отримання державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності;

4) вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення.

При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 №1039 затверджено Порядок здійснення дисциплінарного провадження, який визначає процедуру здійснення дисциплінарними комісіями з розгляду дисциплінарних справ дисциплінарних проваджень стосовно державних службовців (далі - Порядок №1039).

У відповідності до пункту 33 Порядку №1039 комісія, дисциплінарна комісія розглядає належним чином сформовану дисциплінарну справу та за результатами такого розгляду приймає рішення про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності, про що зазначається у протоколі засідання.

Так, дисциплінарна комісія в ході дисциплінарного провадження повинна встановити:

- чи мали місце обставини, на підставі яких порушено дисциплінарне провадження;

- чи містять дії державного службовця ознаки дисциплінарного проступку;

- чим характеризується дисциплінарний проступок, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до державної служби;

- чи підлягає державний службовець притягненню до дисциплінарної відповідальності;

- який вид дисциплінарного стягнення може бути застосований до державного службовця.

При цьому, у розумінні пункту 7 частини 2 статті 65 Закону №889-VIII «перевищення службових повноважень» означає вчинення державним службовцем таких дій або прийняття рішень, які виходять за межі його службових повноважень.

Під час дисциплінарного провадження у таких справах дисциплінарна комісія та суб`єкт призначення повинні чітко визначити обсяг повноважень конкретного державного службовця, керуючись положеннями Закону №889-VIII, інших законів України, положеннями про державний орган та/або його структурний підрозділ, а також посадовою інструкцією державного службовця.

Таким чином, саме за вчинення державним службовцем дій, які виходять за межі його повноважень, законодавець у згаданій нормі Закону №889-VIII передбачив можливість застосування до такої особи найсуворішого виду дисциплінарного стягнення - звільнення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом від 28.04.2022 у справі №540/2464/19, від 26.05.2022 у справі №300/3980/20, від 26.05.2022 у справі №500/426/19.

Окрім того, у пунктах 4 та 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 №15 «Про судову практику у справах про перевищення влади або службових повноважень» зазначено, що під перевищенням влади або службових повноважень визнається умисне вчинення службовою особою дій, які явно виходять за межі наданих їй прав чи повноважень, якщо ними заподіяно істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб. Під перевищенням влади або службових повноважень треба розуміти:

а) вчинення дій, які є компетенцією вищестоящої службової особи цього відомства чи службової особи іншого відомства;

б) вчинення дій, виконання яких дозволяється тільки в особливих випадках, або з особливого дозволу, або з додержанням особливого порядку, - за відсутності цих умов;

в) вчинення одноособово дій, які могли бути вчинені лише колегіально;

г) вчинення дій, які ніхто не має права виконувати або дозволяти.

Таким чином, дисциплінарним проступком є протиправна винна дія, яка полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених Законом України «Про державну службу» та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Водночас, для застосування дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність всіх елементів складу дисциплінарного проступку-об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкта, суб`єктивної сторони, а також врахувати інші обставини, що мають значення: ступінь тяжкості, наявність шкоди, особу працівника.

У свою чергу, об`єктом дисциплінарного проступку є:

1) суспільні відносини, пов`язані з публічною, професійною, політично неупередженою діяльністю із практичного виконання завдань і функцій держави;

2) права і законні інтереси як самих державних службовців, так і громадян, на яких орієнтована діяльність.

Об`єктивна сторона дисциплінарного проступку складається з протиправної поведінки суб`єкта (працівника), шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ними і поведінкою особи, що притягається до відповідальності.

Протиправність поведінки полягає у порушенні трудових обов`язків, закріплених нормами загального та спеціального законодавства про працю: Кодексом законів про працю України, Законом України №889-VIII, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, а також у порушенні або невиконанні наказів і розпоряджень власника, уповноваженої ним адміністрації.

Аналогічні висновки викладено в постанові Верховного Суду від 01.11.2022 у справі №380/3045/21.

Суб`єктом дисциплінарного проступку є державний службовець.

Суб`єктивна сторона дисциплінарного проступку-сукупність ознак, що характеризують психічне ставлення державного службовця до вчиненого ним протиправного діяння і його негативних наслідків, а саме - вина, мотив, мета проступку.

Вина виражається у формі умислу або необережності.

Отже, суд зазначає, що для притягнення до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення необхідно встановити наявність протиправної поведінки державного службовця, настання шкідливих наслідків та причинний зв`язок між ними та протиправною поведінкою державного службовця, а також врахувати інші обставини, що мають значення під час дисциплінарного провадження, а саме: усвідомлення протиправності вчинених дій, характер дисциплінарного проступку, обставини, які зумовили вчинення проступку, наявність тяжких наслідків, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.

Як вже вище зазначалось вище, згідно з оскаржуваним наказом за результатами розгляду дисциплінарної справи встановлено факти, які свідчать про системне перевищення ОСОБА_1 своїх службових повноважень.

При цьому, з подання Дисциплінарної комісії від 28.09.2023 №1256/26-15-02-02-12 вбачається, що висновок про системне перевищення ОСОБА_1 своїх службових повноважень зроблений через здійснення підлеглим позивача ОСОБА_2 аналізу даних в ІКС «Податковий блок» стосовно господарської діяльності окремих платників податків за відсутності для цього підстав.

Так, порядок доступу до інформації в інформаційних, електронних комунікаційних та інформаційно-комунікаційних системах Головного управління ДПС у м. Києві, затверджено наказом Головного управління ДПС у м. Києві від 12.05.2021 №502 (далі - Порядок №502).

Пунктом 5.1. Порядку №502 передбачено, що перелік систем, до яких надається доступ користувачам, готується підрозділом IT за пропозиціями структурних підрозділів Головного управління ДПС у м. Києві, погоджується підрозділом захисту інформації та затверджується начальником Головного управління ДПС у м. Києві.

Відповідно до пункту 6.1. Порядку №502 права доступу користувачам до інформації в системі надаються відповідно до вимог Порядку посадовим особам структурних підрозділів Головного управління ДІС у м. Києві відповідно до функціональних обов`язків та посадовим особам інших органів державних органів України відповідно до спільних наказів, укладених договорів (угод) згідно з Порядком.

13 грудня 2022 року в.о.начальника Головного управління ДПС у м. Києві Датій О. затверджено Положення про відділ перевірок сумнівних фінансових операцій управління запобігання фінансовим операціям, пов`язаним з легалізацією доходів, одержаних злочинним шляхом Головного управління ДПС у м. Києві (далі - Положення).

Пунктом 2.1 розділу 2 Положення одним із основних завдань Відділу є організація роботи із запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, у органах ДПС.

Пунктом 2.2 розділу 2 Положення передбачено, що відділ, як основний виконавець виконує такі функції та процедури:

Функція 157.2. «Вжиття заходів щодо виявлення, аналізу, організації та проведення перевірок осіб, які здійснюють фінансові операції, що можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або з фінансуванням тероризму» містить такі процедури, зокрема:

157.2.5. забезпечення виконання планів заходів із запобігання та протидії відмиванню доходів, одержаних злочинним шляхом, затверджених постановами Кабміну та Нацбанку України;

157.2.6. накопичення, обробка, систематизація та формування Реєстру інформації про фінансові операції, які можуть бути пов`язані з легалізацією доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення та інших правопорушень;

157.2.7. моніторинг інформації з Реєстру інформації про фінансові операції, які можуть бути пов`язані з легалізацією доходів, одержаних злочинним шляхом, та фінансуванням тероризму фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, та їх учасників з метою виявлення нових схем (способів) проведення ризикових операцій;

157.2.8. взаємодія з правоохоронними органами з питань розслідування кримінальних правопорушень, у т. ч. пов`язаних з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом;

157.2.9. взаємодія з територіальними органами МВС, СБУ, прокуратури, іншими правоохоронними органами, міністерствами і відомствами з питань запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, та іншим правопорушенням;

157.2.10. організація і проведення досліджень за власними матеріалами, матеріалами органів ДФС, правоохоронних органів та інших організацій, пов`язаних з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, та іншими правопорушеннями;

157.2.12. організація заходів з відпрацювання фінансових операції, які можуть бути пов`язані з легалізацією доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму й інших правопорушень, та оформлення їх результатів;

157.2.13. проведення заходів щодо виявлення у діяльності платників податків та осіб ознак легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, та інших правопорушень шляхом використання зовнішніх та внутрішніх інформаційних джерел, отримання відомостей за індивідуальними запитами, проведення досліджень та/або перевірок та зустрічних звірок, оформлення їх результатів;

157.2.14. організація та здійснення заходів з відпрацювання фінансових операції, які можуть бути пов`язані з легалізацією доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, та інших правопорушень, та оформлення їх результатів;

157.2.15. збирання, накопичення, обробка та систематизація даних про осіб, щодо яких існує інформація про можливу причетність до реалізації схем легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, та інших правопорушень, здійснення інформаційного обміну правоохоронних органів;

157.2.17. проведення аналізу фінансово-господарської діяльності осіб на предмет наявності ознак правопорушень, пов`язаних з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, та інших правопорушень.

Також, Функція 56.2. «Інформаційно-аналітичне забезпечення» містить таку процедуру:

56.2.5. використання інформаційних, комунікаційних та інформаційно- комунікаційних систем ДПС для отримання інформації, необхідної для виконання функціональних обов`язків структурними підрозділами ГУ.

Функція 59.2. «Забезпечення функціонування інформаційно- комунікаційних систем у ГУ» містить таку процедуру: 59.2.7. використання в установленому порядку інформаційних ресурсів ДПС.

Поряд з цим, відповідно до затвердженої в.о.начальника Головного управління ДПС у м. Києві Датій О. 14.07.2022 Посадової інструкції заступника начальника управління - начальника відділу перевірок сумнівних фінансових операцій управління запобігання фінансовим операціям, пов`язаним з легалізацією доходів, одержаних злочинним шляхом, а саме пункту 3: до основних посадових обов`язків відноситься, зокрема:

- вжиття заходів щодо виявлення, аналізу, організації та проведення перевірок осіб, які здійснюють фінансові операції, що можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або з фінансуванням тероризму;

- забезпечення виконання планів заходів із запобігання та протидії відмиванню доходів, одержаних злочинним шляхом, затверджених постановами Кабміну та Нацбанку України;

- накопичення, обробка, систематизація та формування Реєстру інформації про фінансові операції, які можуть бути пов`язані з легалізацією доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення та інших правопорушень та в подальшому направлення до ДПС повідомлень про фінансові операції, які можуть бути пов`язані з легалізацією доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванням тероризму та розповсюдження зброї масового знищення;

- виявлення нових схем, пов`язаних з відмиванням доходів, одержаних злочинним шляхом та іншими правопорушеннями;

- виявлення та аналіз у разі необхідності судової практики відповідно до функціональних повноважень структурного підрозділу;

- проведення аналізу ризиків витоку капіталу за межі України у тому числі з використанням офшорних зон, що можуть бути пов`язані з легалізацією доходів, одержаних злочинним шляхом;

- оцінювання результатів роботи, ділових якостей працівників при виконанні покладених на Управління завдань;

- підготовка за дорученням керівництва Головного управління ДПС у м. Києві аналітичних та інформаційних матеріалів у межах компетенції;

- забезпечення контролю за змістом, якістю та достовірністю інформації при складанні та оформленні документів Головного управління ДПС ум. Києві;

- безумовне дотримання Правил етичної поведінки в органах Державної податкової служби та вимог антикорупційного законодавства.

Водночас, відповідно до затвердженої в.о.начальника Головного управління ДПС у м. Києві Датій О. 18.07.2022 Посадової інструкції головного державного інспектора відділу перевірок сумнівних фінансових операцій управління запобігання фінансовим операціям, пов`язаним з легалізацією доходів, одержаних злочинним шляхом, а саме пункту 3: до основних посадових обов`язків відноситься, зокрема:

- вжиття заходів щодо виявлення, аналізу, організації та проведення перевірок осіб, які здійснюють фінансові операції, що можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або з фінансуванням тероризму;

- проведення досліджень за власними матеріалами, матеріалами оперативних та слідчих підрозділів фінансових розслідувань органів ДПС правоохоронних органів та інших організацій, пов`язаних з легалізацією (відмиванням) доходів, доходів, одержаних злочинним шляхом, та іншими правопорушеннями.

Отже, до функціональних повноважень/обов`язків головного державного інспектора відділу перевірок сумнівних фінансових операцій управління запобігання фінансовим операціям, пов`язаним з легалізацією доходів, одержаних злочинним шляхом відносяться:

- використання інформаційних, комунікаційних та інформаційно-комунікаційних систем ДПС для отримання інформації, необхідної для виконання функціональних обов`язків відділом перевірок сумнівних фінансових операцій;

- використання в установленому порядку інформаційних ресурсів ДПС;

- виконання доручень керівництва відділу з метою виявлення, аналізу, організації та проведення перевірок осіб, які здійснюють фінансові операції, що можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів у межах компетенції.

Суд наголошує, що з огляду на затверджене Положення про відділ перевірок сумнівних фінансових операцій управління запобігання фінансовим операціям, пов`язаним з легалізацією доходів, одержаних злочинним шляхом ГУ ДПС у м. Києві, яке є одним із основних завдань, ОСОБА_2 мав право на отримання доступу до інформаційно-комунікаційних систем ДПС та ГУ ДПС для виконання вказаних функціональних повноважень/обов`язків та виконання доручень керівництва, а ОСОБА_1 , як керівник, мав право давати такі доручення.

Доводи відповідача щодо неправомірності дій позивача та перевищення ним своїх службових повноважень за відсутності для цього підстав є безпідставними та спростовуються матеріалами справи та вищевикладеними висновками суду.

Крім того, подання Дисциплінарної комісії не містить жодних вказівок на настання негативних (шкідливих) наслідків в результаті вчинення підлеглим позивача дій, які пов`язані з переглядом інформацій стосовно суб`єктів господарювання в ІКС «Податковий блок», а також не містить жодних відомостей про ступінь тяжкості таких наслідків.

Також у поданні Дисциплінарної комісії не встановлено жодних обґрунтованих фактів чи обставин вчинення позивачем дій, які спричинили виток інформації, та не зазначено, якої істотної шкоди дії позивача завдали охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.

Отже, висновки ГУ ДПС у м. Києві про наявність в діях заступника начальника управління - начальника відділу перевірок сумнівних фінансових операцій управління запобігання фінансовим операціям, пов`язаним з легалізацією доходів, одержаних злочинним шляхом ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 7 частини 2 статті 65 Закону України №889-VIII, є безпідставними, необґрунтованими та недоведеними належними доказами.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням доводів сторін, суд дійшов висновку, що оскаржуваний наказ ГУ ДПС у м. Києві від 04.10.2023 № 285-дс «Про накладення дисциплінарного стягнення стосовно ОСОБА_1 » та, виданий на підставі нього, наказ від 04.10.2023 № 1560-о «Про звільнення ОСОБА_1 » є протиправними, такими, що не ґрунтуються на вимогах законодавства, прийняті без урахування усіх обставин, що мали значення для їх прийняття, а тому підлягають скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Зазначена норма права вказує на те, що суд, встановивши факт звільнення без законної на те підстави, зобов`язаний поновити працівника на раніше займаній посаді.

З огляду на скасування судом оскаржуваних наказів ГУ ДПС у м. Києві від 04.10.2023 № 285-дс «Про накладення дисциплінарного стягнення стосовно ОСОБА_1 », від 04.10.2023 № 1560-о «Про звільнення ОСОБА_1 », ОСОБА_1 підлягає поновленню на тій посаді та у тому органі, з якого його було звільнено, а саме - на посаді заступника начальника управління - начальника відділу перевірок сумнівних фінансових операцій управління запобігання фінансовим операціям, пов`язаним з легалізацією доходів, одержаних злочинним шляхом Головного управління ДПС у м. Києві, починаючи з 05 жовтня 2023 року.

Щодо стягнення з ГУ ДПС у м. Києві на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу по день ухвалення судового рішення, суд зазначає наступне.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 у справі №711/8138/18 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 85679198) зазначила, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає в тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися. У разі невиконання цього обов`язку добровільно рішення суду підлягає виконанню у примусовому порядку.

Поновлення на роботі - це повернення працівника в попередній стан, який існував до його незаконного звільнення, а тому правовими наслідками поновлення на роботі працівника є надання йому попередньої роботи (посади), з тими ж функціональними обов`язками, які мали місце до звільнення. Обов`язком боржника є не лише видання наказу (розпорядження) про поновлення працівника на роботі, а й фактичний допуск поновленого працівника до виконання попередніх обов`язків.

Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання попередніх обов`язків на підставі відповідного акту органу, який раніше прийняв незаконне рішення про звільнення працівника. Тобто, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника, вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ (розпорядження) про допуск до роботи і фактично допущено до роботи такого працівника.

Верховний Суд у постанові від 26.02.2020 у справі № 702/725/17 (провадження № 61-12857св18) зазначив, що КЗпП України не містить поняття поновлення на роботі, як і не встановлює порядку виконання відповідного рішення. Частково умови, за яких рішення суду про поновлення на роботі вважається примусово виконаним, закріплені у статті 65 Закону України «Про виконавче провадження». Так, згідно з цією статтею рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

При розумінні роботи як регулярно виконуваної працівником діяльності, обумовленої трудовим договором, поновлення на роботі також включає допущення працівника до фактичного виконання трудових обов`язків, тобто, створення умов, за яких він може їх здійснювати у порядку, що мав місце до незаконного звільнення. Таким чином, виконання рішення про поновлення на роботі вважається закінченим з моменту фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків на підставі відповідного акта органу, який раніше прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника. При цьому мається на увазі не формальне, а фактичне забезпечення поновленому працівнику доступу до роботи і можливості виконання своїх обов`язків.

Аналогічні висновки Верховного Суду викладені у постанові від 17.06.2020 у справі № 521/1892/18 (провадження № 61-39740св18).

Відповідно до частини 2 статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.06.2018 у справі №826/808/16 зазначила, що виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу, а законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин.

Пленум Верховного Суду України у пункті 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначив, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично відпрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року № 348).

Середній заробіток працівника відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року №108/95-ВР визначається за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі - Порядок №100).

Відповідно до пункту 2 Порядку №100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно з пунктом 5 Порядку №100 основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом першим пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Пунктом 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

З довідки ГУ ДПС у м. Києві від 07.11.2023 №10-409 вбачається, що загальна сума заробітної плати за останні два місяці роботи позивача становить 42248,82 грн, у тому числі за серпень 2023 року - 22321,88 грн, за вересень 2023 року - 19926,94 грн. Середньоденна заробітна плата позивача становить 1362,87 грн.

Час вимушеного прогулу позивача, за період з 05.10.2023 по 19.02.2025 (день прийняття судом рішення) становить 360 робочих дні, відповідно, стягненню на користь ОСОБА_1 підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 490633,20 грн. (1362,87 грн х 360), з яких відповідач має відрахувати загальнообов`язкові податки та збори.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

З урахуванням цих положень рішення підлягає негайному виконанню в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць, що складає 21124,41 грн.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, у даному випадку, відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які підтверджували б правомірність прийняття оскаржуваних наказів.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що для належного та ефективного захисту порушених прав позивача існує необхідність визнання протиправними та скасування оскаржуваних наказів ГУ ДПС у м. Києві від 04.10.2023 № 285-дс «Про накладення дисциплінарного стягнення стосовно ОСОБА_1 », від 04.10.2023 № 1560-о «Про звільнення ОСОБА_1 »; поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління - начальника відділу перевірок сумнівних фінансових операцій управління запобігання фінансовим операціям, пов`язаним з легалізацією доходів, одержаних злочинним шляхом Головного управління ДПС у м. Києві, починаючи з 05 жовтня 2023 року та стягнення з ГУ ДПС у м. Києві на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за період з 05.10.2023 по 19.02.2025, в розмірі 490633,20 грн.

Аналогічні висновки викладені також у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2025 у справі № 320/36447/23.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси

Тобто, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 1 грудня 2004 року N 18-рп/2004 дав визначення поняттю «охоронюваний законом інтерес», який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «право» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «право» має один і той же зміст.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

З наведеного слідує, що суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або мають місце інші порушення прав та свобод позивача.

У даному випадку, судом встановлено факт, який свідчить про порушення прав та законних інтересів позивача з боку відповідача, з огляду на вищезазначені висновки викладені за результатом розгляду цієї справи.

Відповідно до пункту 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 6 КАС України).

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (ст. 13 Конвенції).

Як зазначено в п. 4.1 Рішення Конституційного суду України від 02.11.2004 р. N 15-рп/2004 суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена в справі «Пономарьов проти України» (пункт 40 мотивувальної частини рішення від 3 квітня 2008 року), в якому Суд наголосив, що «право на справедливий судовий розгляд», яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

Таким чином, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 року №127/3429/16-ц, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», §58, рішення від 10.02.2010 року).

Частиною першою статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн., що підтверджується квитанцією, копія якої долучена до матеріалів справи.

Враховуючи задоволення позову, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1073,60 грн., підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у м. Києві від 04.10.2023 №285-дс.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у м. Києві від 04.10.2023 №1560-о.

Поновити ОСОБА_1 на державній службі та посаді заступника начальника управління - начальника відділу перевірок сумнівних фінансових операцій управління запобігання фінансовим операціям, пов`язаним з легалізацією доходів, одержаних злочинним шляхом Головного управління ДПС у м. Києві з 05.10.2023.

Стягнути з Головного управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ ВП 44116011) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 490633,20 грн. (чотириста дев`яносто тисяч шістсот тридцять три гривні, двадцять копійок).

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на посаді ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) і стягнення середнього заробітку у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 21124,41 грн. (двадцять одна тисяча сто двадцять чотири гривні, 41 копійка).

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ ВП 44116011).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Василенко Г.Ю.