Справа № 360/1569/24
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2025-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

18 лютого 2025 рокум. ДніпроСправа № 360/1569/24

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Борзаниця С.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом адвоката Заботіна Віталія Вікторовича ( АДРЕСА_1 ) в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Луганській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

10 грудня 2024 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява адвоката Заботіна Віталія Вікторовича (далі представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Луганській області (далі відповідач І), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі відповідач ІІ), в якій, з урахуванням уточнених вимог, просить:

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 24.07.2024 №77 про відмову в поновленні виплати пенсії ОСОБА_1 ;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Луганській області щодо припинення нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 з червня 2024 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Луганській області поновити нарахування та виплату щомісячної пенсії ОСОБА_1 з червня 2024 року з виплатою усієї суми пенсійної заборгованості.

В обґрунтування вимог зазначено, що позивач перебуває на обліку в Пенсійному фонді України.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 03 червня 2021 року у справі № 360/2522/21 виплату пенсії ОСОБА_1 поновлено з 01 березня 2016 року.

Згідно з інформацією, викладеній в рішенні відповідача ІІ від 24.07.2024 №77 виплату пенсії ОСОБА_1 повторно призупинено з 01.03.2022. Жодні рішення, повідомлення від відповідачів про припинення виплати пенсії не надходили.

Позивач із заявами про поновлення пенсійних виплат особисто до територіальних органів відповідача після 01.03.2022 не звертався, оскільки припинення пенсійних виплат з підстав не передбачених законом є протиправним, а отже і підстав подавати заяву про поновлення пенсійних виплат у позивача не було.

Задля дотримання шестимісячного строку звернення до адміністративного суду і з урахуванням того, що згідно позиції Верховного Суду України у постанові від 24 листопада 2015 року по справі № П/800/259/15 (21-3538а15) бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити, тобто бездіяльність не має чітко окреслених часових меж, а саме явище бездіяльності є триваючим, просить визнати протиправною бездіяльність щодо припинення нарахування та виплати пенсії позивачу з червня 2024 року.

Ухвалою суду від 12.12.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків.

Ухвалою суду від 20.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду після усунення її недоліків та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Від відповідача І надійшов відзив на позов та додаткові пояснення, в яких зазначено таке.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області, особовий рахунок № НОМЕР_1 . Пенсійну справу позивача взято на облік управлінням Пенсійного фонду України в смт Марківка Луганської області з 01.08.2014. З 01.03.2016 нарахування та виплату пенсії позивачу призупинено на підставі списків пенсіонерів з числа внутрішньо переміщених осіб по яких надано інформацію Службою безпеки України щодо перевірки обґрунтованості продовження виплати пенсії на підконтрольній території (відсутність особи понад 60 днів за місцем реєстрації фактичного проживання на території, підконтрольній українській владі). У зв`язку з тим, що виплату пенсії позивачу призупинено з 01.03.2016, а не з 01.08.2022, поновлення виплати пенсії відповідно до пункту 4 Постанови №162 за заявою про поновлення виплати пенсії, що надійшла через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України, у разі встановлення органами Пенсійного фонду України особи пенсіонера у режимі відеоконференцзв`язку, не передбачено.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 03.06.2021 у справі №360/2522/21, яке набрало законної сили 22.07.2021, зобов`язано Марківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01 березня 2016 року на рахунок, відкритий у АТ Державний ощадний банк України. В частині присудження виплати пенсії в межах суми стягнення за один місяць рішення суду виконується негайно.

На виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду 03.06.2021 у справі №360/2522/21 в частині негайного виконання, а саме виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць, ОСОБА_1 на додаткову відомість серпня 2021 року Головним управлінням нараховано та виплачено місячний розмір пенсії (за березень 2016 року) в сумі 3473,61 грн на рахунок, відкритий у АТ «Державний ощадний банк України» (скрин з програми - додається).

В березні 2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, ОСОБА_1 помилково було нараховано та виплачено пенсію за березень 2022 року в сумі 10218,07 грн.

07.06.2022 позивач через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України звернувся із заявою про поновленням пенсії.

За результатом розгляду заяви від 07.06.2022 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Київській області ОСОБА_1 відмовлено у поновленні пенсії.

31.05.2024 позивач через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України звернувся із заявкою на ідентифікацію особи засобами відеоконференцзв`язку.

Відповідно до Рішення від 17.07.2024 №275157 за результатами проведеного відеоконференцзв`язку особу ОСОБА_1 встановлено.

За результатом розгляду автоматично сформованої заяви про поновлення виплати пенсії, а також Рішення про встановлення особи, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області винесено рішення про відмову у поновленні виплати пенсії ОСОБА_1 від 24.07.2024 №77.

Відповідач І зазначає, що поновлення виплати поточної пенсії позивачу можлива за умови проходження позивачем ідентифікації та верифікації в органах Пенсійного фонду України на підставі пред`явленого (в обов`язковому порядку) особисто паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу і підтверджує її вік, та визначеного законодавством документа, в якому зазначено відомості про місце її проживання та подання заяви про поновлення виплати пенсії відповідно до норм пункту 1.1 Порядку №22-1.

Станом на теперішній час (30.01.2025) позивач до органів Пенсійного фонду України для проходження ідентифікації та подання заяви про поновлення виплати пенсії відповідно до норм пункту 1.1 Порядку №22-1 не звертався.

Рішення щодо повторного припинення нарахування та виплати позивачу пенсії відповідачем І не приймалось.

З огляду на зазначене, відповідач І просить відмовии у задовленні вимог позивача в повному обсязі.

Від відповідача ІІ надійшов відзив на позов, в якому зазначено таке.

За результатами розгляду заяви позиваач про поновлення виплати пенсії та доданих документів прийнято рішенням №67 від 24.07.2024 про відмову у поновленні виплати пенсії з огляду на таке.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області, як одержувач пенсії по віку зі статусом ВПО не зареєстрована. Виплата пенсії призупинена з 01.03.2022.

Відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 26.02.2022 №162 Про особливості виплати та доставки пенсій, грошових допомог на період введення воєнного стану - особам, які проживають на територіях активних бойових дій, територіях активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси, або тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, щодо яких не визначено дату завершення бойових дій або тимчасової окупації, і виплату пенсій яким було припинено в період з 1 серпня 2022 р. відповідно до пункту 4 частини першої статті 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплата пенсії може бути відновлена за поданими з використанням віддаленого кваліфікованого електронного підпису "Дія.Підпис" ("Дія ID"), створеного за допомогою мобільного додатка Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, заявами про виплату пенсії на поточні рахунки в уповноважених банках або за заявами про поновлення виплати пенсії, що надійшли через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України, у разі встановлення органами Пенсійного фонду України особи пенсіонера у режимі відеоконференцзв`язку із дотриманням законодавства у сфері електронних довірчих послуг, під час якого пред`являються документи, що посвідчують особу. Порядок та умови встановлення особи пенсіонера шляхом відеоконференцзв`язку органами Пенсійного фонду України затверджуються правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Міністерством соціальної політики та Міністерством цифрової трансформації.

Пунктом 2 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за № 41/26485 (зі змінами), визначено, що головне управління Фонду у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду.

Верховний Суд в постанові від 29.09.2020 у справі № 263/14242/17 вказав, що аналіз ч.2 ст. 19 Конституції України дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом.

Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Враховуючи, що діяльність Головного управління здійснюється за спеціально-дозвільним типом правового регулювання, Головне управління зобов`язане виконувати чинні акти Уряду, дотримуватися встановлених норм законодавства.

Враховуючи вищевикладене, відповідачем ІІ прийнято рішення про відмову у поновленні виплати пенсії, оскільки відеоконференцзв`язок застосовується для осіб, які набули статусу внутрішньопереміщених осіб після 24.02.2022.

Для поновлення виплати пенсії рекомендовано позивачу особисто звернутися до органів Пенсійного фонду України.

Враховуючи вищенаведені факти, відповідач ІІ зазначає про те, що в його діях не вбачається протиправних дій по відношенню до позивача, вчинено дії згідно вимог законодавства України діючого на час виникнення спірних правовідносин.

На підставі вищевикладеного відповідач ІІ вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ) є пенсіонером та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Луганській області.

Рішенням Луганського окружного адміністративого суду від 03.06.2021 у справі № 360/2522/21, яке набрало законної сили 22.07.2021, позов адвоката Заботіна Віталія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 пенсії з 01 березня 2016 року.

Зобов`язано Марківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01 березня 2016 року на рахунок відкритий у АТ Державний ощадний банк України.

В частині присудження виплати пенсії в межах суми стягнення за один місяць рішення суду виконується негайно.

Ухвалою Луганського окружного адміністративого суду від 01.06.2023 у справі № 360/2522/21 замінено боржника у виконавчому листі в адміністративній справі № 360/2252/21, з Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (ідентифікаційний код 41247405) на Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області (ідентифікаційний код 21782461, місцезнаходження: вул. Шевченка, буд. 9, м.Сєвєродонецьк, Луганська область).

31.05.2024 позивач через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України звернувся із заявкою на ідентифікацію особи засобами відеоконференцзв`язку.

Відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області від 17.07.2024 №275157 за результатами проведеного відеоконференцзв`язку особу ОСОБА_1 встановлено.

За результатом розгляду заяви позиача від 17.07.2024 про поновлення виплати пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області прийнято рішення про відмову у поновленні виплати пенсії ОСОБА_1 від 24.07.2024 №77.

В рішенні відповідачем ІІ встановлено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Луганській області як одержувач пенсії по віку зі статусом «ВПО не зареєстрована». Виплату пенсії призупинено з 01.03.2022.

Оскільки відеоконференцзв`язок застосовується для осіб, які набули статусу внутрішньо переміщених осіб після 24.02.2022, то для поновлення виплати пенсії зяавнику необхідно особисто звернутися до органів Пенсійного фонду України.

Виходячи з вищевикладеного, прийнято рішення про відмову у поновленні виплати пенсії позивачу згідно його завяи від 31.05.2024.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

Згідно із статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 26 червня 2014 року у справі Суханов та Ільченко проти України (Заяви № 68385/10 та № 71378/10) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 1 Першого протоколу включає в себе три окремих норми: перша норма, викладена у першому реченні першого абзацу, має загальний характер і проголошує принцип мирного володіння майном; друга норма, що міститься в другому реченні першого абзацу, стосується позбавлення власності і підпорядковує його певним умовам; третя норма, закріплена в другому абзаці, передбачає право Договірних держав, зокрема, контролювати користування власністю відповідно до загальних інтересів. Проте ці норми не є абсолютно непов`язаними між собою. Друга і третя норми стосуються конкретних випадків втручання у право на мирне володіння майном, а тому повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закріпленого першою нормою (параграф 30).

Щодо соціальних виплат, стаття 1 Першого протоколу не встановлює жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, мати чи ні будь-яку форму системи соціального забезпечення та обирати вид або розмір виплат за такою системою. Проте якщо Договірна держава має чинне законодавство, яке передбачає виплату як право на отримання соціальної допомоги (обумовлене попередньою сплатою внесків чи ні), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу щодо осіб, які відповідають її вимогам (параграф 31).

Зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (параграф 52).

Суд повторив, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (параграф 53).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі Щокін проти України (Заяви № 23759/03 та № 37943/06) Європейський суд з прав людини зазначив, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки на умовах, передбачених законом, а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення законів. Більш того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (параграф 50).

Згідно зі статтею 1 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб (далі - Закон № 1706-VII), який набрав чинності з 22 листопада 2014 року, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Статтею 2 Закону № 1706-VII визначено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону № 1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Частиною першою статті 4 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон № 1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Частиною третьою статті 4 Закону № 1058-IV регламентовано, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до частини другої статті 5 Закону № 1058-IV виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням, порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Згідно із частиною другою статті 46 Закону № 1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Статтею 47 Закону № 1058-IV визначено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 49 Закону № 1058-IV врегульовано питання щодо припинення та поновлення виплати пенсії.

Так, частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Отже, обов`язковою умою припинення виплати пенсії є прийняття відповідного рішення органом Пенсійного фонду.

Відповідачем І зазначено, що припинення виплати пенсії позивачу відбулося без прийняття відповідного рішення та зовсім не зазначено підстав припинення її виплати. Однак, у відзиві на позов зазначено, що виплату пенсії позивачу призупинено з 01.03.2016, а не з 01.08.2022.

Суд звертає увагу, що на виконання рішення Луганського окружного адміністративого суду від 03.06.2021 у справі № 360/2522/21, яке набрало законної сили 22.07.2021, відповідач І був зобов`язаний поновити нарахування та виплату позивачу пенсії з 01 березня 2016 року на рахунок відкритий у АТ Державний ощадний банк України.

Отже, судом встановлено, що відповідачем І порушено вимоги частини першої статті 49 Закону № 1058-IV, оскільки позивачу припинено виплату пенсії без прийняття відповідного рішення та визначених зазначеною статтею підстав.

Згідно із загальними засадами права, дії суб`єкта владних повноважень - це активна поведінка суб`єкта владних повноважень, а бездіяльність - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень. Як дії, так і бездіяльність можуть мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

За встановлених судом обставин, зважаючи на те, що відповідач припинив нарахування і виплату пенсії позивачу в порушення вимог Закону № 1058-IV, то це свідчить саме про протиправні дії відповідача І, а не його бездіяльність, як вказує позивач, у зв`язку з чим суд, керуючись положеннями статті 9 КАС України вважає за необхідне обрати належний спосіб захисту порушених прав позивача та визнати такі дії протиправними з наведених вище підстав.

З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо припинення виплати пенсії позивачу, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 24.07.2024 №77 про відмову в поновленні виплати пенсії позивачу є протиправним та підлягає скасуванню.

Як наслідок, підлягає задовленню і вимога позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, оскільки саме в цьому органі поивача перебуває на пенсійному обліку, поновити йому нарахування та виплату щомісячної пенсії 01.06.2024.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі статтею 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пункту 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява № 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на зазначене, враховуючи частину другу статті 9 КАС України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з обранням належного способу захисту порушених прав позивача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає таке.

Положеннями статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 968,96 грн.

З огляду на те, що судом встановлено порушення відповідачами конституційного права позивача на отримання пенсії, як складової частини права на соціальний захист, внаслідок чого позовні вимоги підлягають задоволенню, суд присуджує позивачу понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів по 484,48 грн з кожного.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов адвоката Заботіна Віталія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (місцезнаходження: 93404, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Шевченка, будинок 9, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (місцезнаходження: 58002, Чернівецька область, місто Чернівці, площа Центральна, будинок 3, ) про визнання протиправним та скасування рішення, визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо припинення нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії з 01 червня 2024 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 24.07.2024 № 77 про відмову в поновленні виплати пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області поновити ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії з 01 червня 2024 року, а також виплатити заборгованість з пенсії, яка утворилась за період її несплати.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 484,48 грн (чотириста вісімдесят чотири гривні 48 копійок).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 484,48 грн (чотириста вісімдесят чотири гривні 48 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.В. Борзаниця