Справа № 360/1585/24
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2025-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

20 лютого 2025 рокум. ДніпроСправа № 360/1585/24

Луганський окружний адміністративний суд у складі судді Пляшкової К.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом адвоката Шевчука Олександра Васильовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 13 грудня 2024 року надійшла позовна заява адвоката Шевчука Олександра Васильовича (далі - представника позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Національної поліції в Луганській області (далі - відповідач, ГУНП в Луганській області) з такими позовними вимогами:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу, відповідно до положень статті 117 КЗпП України середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку з 26 вересня 2022 року по 29 листопада 2024 року включно, але не більш як за шість місяців;

2) зобов`язати відповідача виплатити позивачу середнє грошове забезпечення за весь час затримки остаточного розрахунку при звільненні зі служби в поліції за період з 26 вересня 2022 року по 29 листопада 2024 року, але не більш як за шість місяців, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач в період з 07 листопада 2015 року по 26 вересня 2022 року проходив службу у відповідача.

Наказом ГУНП в Луганській області від 01 вересня 2023 року № 331 о/с майора поліції ОСОБА_1 , старшого інспектора сектору контролю за обігом зброї Сєвєродонецького районного управління поліції ГУНП в Луганській області, звільнено зі служби в поліції за пунктом 7 (за власним бажанням) частини першої статті 77 Закону України «Про національну поліцію» з 26 вересня 2022 року, з виплатою одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції, з виплатою компенсації за невикористану у році звільнення відпустку у кількості 30 діб та з виплатою компенсації за 20 днів невикористаної додаткової відпустки, як батьку, який має двох дітей віком до 15 років за 2021, 2022 роки, встановивши відсоток премії за вересень 2022 року 27,892 %.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 19 січня 2024 року по справі № 360/1388/23 позовні вимоги позивача задоволені, зокрема: визнано протиправною бездіяльність ГУНП в Луганській області, яка полягає у невключенні при розрахунку позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби індексації грошового забезпечення у розмірі 2563,60 грн та зобов`язано ГУНП в Луганській області здійснити перерахунок та виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням індексації грошового забезпечення у розмірі 2563,60 грн та попередньо виплаченої суми такої допомоги.

На виконання вищевказаного рішення суду, яке набрало законної сили, 30 листопада 2024 року відповідач здійснив перерахунок та виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 16413,44 грн.

Позивач зазначає, що виплата належних йому грошових коштів не була проведена, що є порушенням статті 233 КЗпП України, за яке статтями 116, 117 КЗпП України передбачена відповідальність.

Ухвалою від 16 грудня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків, запропоновано надати до суду документ про сплату судового збору.

Від представника позивача 18 грудня 2024 року до суду надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою від 23 грудня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Від представника ГУНП в Луганській області до суду 03 січня 2025 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав.

Враховуючи позовні вимоги та предмет позову, до вказаних спірних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII), КЗпП України, норми Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799, «Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських» (далі - Порядок № 260).

У вказаній справі є спірним питання своєчасності виплати (доплати) одноразової грошової допомоги при звільненні.

Відповідно до пункту 2 розділу VI Порядку № 260 поліцейським, які звільняються із служби за власним бажанням та мають календарну вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

За пунктом 7 розділу VI Порядку № 260 у наказі про звільнення підрозділом кадрового забезпечення в разі необхідності виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зазначається стаж служби для її виплати. Крім того, у разі необхідності в наказі про звільнення додатково вказується підстави для проведення відрахувань з грошового забезпечення та інших виплат.

Згідно з пунктом 8 розділу VI Порядку № 260 одноразова грошова допомога при звільненні виплачується не пізніше двох місяців з дня звільнення із служби, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п`яти робочих днів після їх надходження в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання центрального органу управління поліцією, органів поліції, державних органів, установ та організацій, до яких відряджені (прикомандировані) поліцейські.

При цьому, Порядок № 260 не передбачає виплату поліцейському ОГД при звільненні саме в день звільнення.

Таким чином відсутні законодавчі підстави для застосування до спірних правовідношень норм, передбачених статтями 116 та 117 КЗпП України.

Крім того представником відповідача зазначено, що згідно з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 755/12623/19, середній заробіток за статтею 117 КЗпП України за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, та є своєрідною санкцією для роботодавця.

Оскільки позивач вже раніше звертався до суду з вимогою зобов`язати відповідача виплатити позивачу на його користь середнє грошове забезпечення за весь час затримки остаточного розрахунку за період з 01 вересня 2022 року по 27 липня 2023 року відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, та рішенням суду від 29 вересня 2023 року у справі № 360/875/23 вже було стягнуто на користь позивача середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27 вересня 2022 року по 26 березня 2023 року включно в сумі 17601,77 грн, то у суду відсутні підстави для повторного притягнення ГУНП в Луганській області до відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України.

Інших заяв по суті справи від сторін не надходило.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд встановив таке.

ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в період з 20 серпня 1996 року по 06 листопада 2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ, з 07 листопада 2015 року по 26 вересня 2022 року в ГУНП в Луганській області, що підтверджено записами в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 .

Згідно із копією витягу з наказу ГУНП в Луганській області від 01 вересня 2022 року № 331 о/с «По особовому складу» майора поліції ОСОБА_1 , старшого інспектора сектору контролю за обігом зброї Сєвєродонецького районного управління поліції ГУНП в Луганській області, звільнено зі служби в поліції за пунктом 7 (за власним бажанням) частини першої статті 77 Закону України «Про національну поліцію» з 26 вересня 2022 року, з виплатою одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції, з виплатою компенсації за невикористану у році звільнення відпустку у кількості 30 діб та з виплатою компенсації за 20 днів невикористаної додаткової відпустки, як батьку, який має двох дітей віком до 15 років за 2021, 2022 роки, встановивши відсоток премії за вересень 2022 року 27,892 %.

Дослідженням довідки ГУНП в Луганській області про нараховані та виплачені суми при звільненні від 25 грудня 2024 року № 467/111/22/2024 встановлено, що ОСОБА_1 нараховано до виплати 175295,92 грн, у тому числі: посадовий оклад 2166,67 грн, оклад за спеціальним військовим званням 1733,33 грн, надбавку за стаж служби 1950,00 грн, надбавку за спеціальні умови проходження служби 2632,50 грн, премію 2365,94 грн, додаткову винагороду (Постанова 168) 60000,00 грн, індексацію 2221,79 грн, одноразову грошову допомогу при звільненні 81363,30 грн, компенсацію за невикористану відпустку 20862,39 грн.

Виплату одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в сумі 80142,86 грн здійснено на картрахунок позивача 29 вересня 2022 року, що підтверджено копією наявного в матеріалах справи скріншоту про зарахування коштів.

ОСОБА_1 23 листопада 2023 року звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до ГУНП в Луганській області про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невключення при розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції позивача індексації грошового забезпечення, встановленої Законом України «Про індексацію грошових доходів населення», та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції позивача з урахуванням індексації грошового забезпечення, встановленої Законом України «Про індексацію грошових доходів населення», та виплату різниці недоотриманої одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 19 січня 2024 року у справі № 360/1388/23, яке набрало законної сили 15 серпня 2024 року, позов ОСОБА_1 до ГУНП в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю;

визнано протиправною бездіяльність ГУНП в Луганській області, яка полягає у невключенні при розрахунку ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби індексації грошового забезпечення у розмірі 2563,60 грн;

зобов`язано ГУНП в Луганській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням індексації грошового забезпечення у розмірі 2563,60 грн та попередньо виплаченої суми такої допомоги.

На виконання рішення суду від 19 січня 2024 року у справі № 360/1388/23 ГУНП в Луганській області здійснено перерахунок нарахованої ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби з урахуванням індексації грошового забезпечення у розмірі 2563,60 грн, що підтверджено довідкою відповідача від 25 грудня 2024 року № 466/111/22/2024, згідно з якою: розмір перерахованої одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби склав 98026,70 грн; разом до виплати на картрахунок після утримання податків та зборів, - 96806,25 грн; раніше сплачено на картрахунок 80142,86 грн; до виплати на картрахунок 16663,39 грн.

Донарахована на виконання рішення суду від 19 січня 2024 року у справі № 360/1388/23 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в сумі 16413,44 грн виплачена на картрахунок ОСОБА_1 30 листопада 2024 року, що підтверджено наявними в матеріалах справи копіями: інформації АТ «Ощадбанк» про зарахування коштів на рахунок згідно з рішенням суду від 19 січня 2024 року у справі № 360/1388/23; платіжної інструкції від 28 листопада 2024 року № 2757; архівної відомості № 1 за період з березня по грудень 2024 року.

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 09 серпня 2023 року звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до ГУНП в Луганській області про визнання протиправною бездіяльності відповідача відносно позивача стосовно несвоєчасного остаточного розрахунку при звільненні та зобов`язання відповідача виплатити позивачу його середнє грошове забезпечення за весь час затримки остаточного розрахунку за період з 01 вересня 2022 року по 27 липня 2023 року відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2023 року у справі № 360/875/23, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2024 року, адміністративний позов адвоката Єрьоміної Вікторії Анатоліївни в інтересах ОСОБА_1 до ГУНП в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково;

стягнуто з ГУНП в Луганській області на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27 вересня 2022 року по 26 березня 2023 року включно в сумі 17601,77 грн;

у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Цією ж статтею передбачено, що право особи на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно із частиною першою статті 47 КЗпП України (в редакції, чинній на час звільнення позивача зі служби) роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Відповідно до статті 116 КЗпП України (в редакції, чинній на час звільнення позивача зі служби) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 117 КЗпП України (в редакції, чинній на час звільнення позивача зі служби) у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Аналіз вищевказаних норм дає підстави для висновку, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України.

У даній справі спірним є питання своєчасності виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII).

Згідно із частинами другою та третьою статті 77 Закону № 580-VIII днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.

День звільнення вважається останнім днем служби.

Відповідно до частин першої та другої статті 94 Закону № 580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок № 260).

Відповідно до пункту 2 розділу VI Порядку № 260 поліцейським, які звільняються із служби за власним бажанням та мають календарну вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

За пунктом 7 розділу VI Порядку № 260 у наказі про звільнення підрозділом кадрового забезпечення в разі необхідності виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зазначається стаж служби для її виплати. Крім того, у разі необхідності в наказі про звільнення додатково вказується підстави для проведення відрахувань з грошового забезпечення та інших виплат.

Згідно з пунктом 8 розділу VI Порядку № 260 одноразова грошова допомога при звільненні виплачується не пізніше двох місяців з дня звільнення із служби, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п`яти робочих днів після їх надходження в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання центрального органу управління поліцією, органів поліції, державних органів, установ та організацій, до яких відряджені (прикомандировані) поліцейські.

Положення цього пункту треба розуміти так, що виплата одноразової грошової допомоги (при звільненні зі служби в поліції) має відбутися протягом двох місяців від дати звільнення, тобто може не збігатися з датою звільнення; виплата цієї допомоги поза двомісячним строком теж можлива, якщо бюджетні кошти, призначені для цих потреб, надійшли пізніше зазначеного терміну (по спливу двох місяців), але в такому разі одноразова грошова допомога має бути виплачена протягом п`яти робочих днів після їх надходження.

Положення статей 116, 117 КЗпП України - загального для цих правовідносин закону - інакші за змістом, але це не дає підстав вважати, що вони мають пріоритетне застосування чи взагалі підлягають застосуванню при вирішенні цього спору.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини.

Виплата одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції є одним із аспектів проходження публічної служби в Національній поліції України і норми законів та підзаконних актів (окремі з яких написані вище), які регулюють цей сегмент питань, є спеціальні для цих правовідносин.

Строки виплати одноразової грошової допомоги, право на отримання якої встановлює Закон № 580-VIII, передбачені у пункті 8 розділу VI Порядку № 260 (в редакції, яка діє з 21 серпня 2020 року), тому немає підстав вважати, що норми спеціального законодавства не регулюють цих правовідносин як умову для (субсидіарного) застосування загального (трудового) законодавства, як-от статей 116, 117 КЗпП України. Варто додати також, що коли спеціальні норми інакше регулюють певні питання щодо проходження публічної служби, то це ще не свідчить про наявність прогалини у регулюванні, яку можна заповнити чи замінити загальними нормами.

Частини перша статті 116 і частина перша 117 КЗпП України не можуть застосовуватися безвідносно одна до одної, адже перебувають у системному і змістовному зв`язку. Застосування до одних і тих самих правовідносин одночасно двох нормативних актів, які містять: один - загальні норми (частина перша статті 117 КЗпП України), а інший (пункт 8 розділу VІ Порядку № 260) - спеціальні норми, які між собою не поєднується, закладає суперечність і непослідовність, врешті - правову невизначеність.

Наведені вище положення Порядку № 260, який є спеціальним нормативно-правовим актом у спірних правовідносинах та має пріоритет у застосуванні, не визначали для відповідача обов`язку виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні у день його звільнення зі служби в поліції, як це визначено у статті 116 КЗпП України. Тому суд погоджується з твердженнями представника відповідача, що і відповідальність, передбачена статтею 117 КЗпП України за недотримання визначеного у статті 116 КЗпП України обов`язку, у даному випадку до відповідача не застосовна.

Аналогічний за змістом правовий висновок викладено Верховним Судом у постановах від 23 листопада 2022 року у справі № 160/20449/21, від 15 лютого 2023 року у справі № 160/19339/21, від 29 лютого 2024 року у справі № 160/1071/22.

Отже, зважаючи на наведені вище мотиви, встановлені у цій справі обставини і нормативне регулювання спірних відносин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з ГУНП в Луганській області на підставі статті 117 КЗпП України середнього заробітку за час затримки виплати позивачеві одноразової грошової допомоги при звільненні.

Щодо тверджень представника відповідача, що рішенням суду від 29 вересня 2023 року у справі № 360/875/23 у відповідності до статті 117 КЗпП України вже було стягнуто на користь позивача середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні за шість повних календарних місяців, то суд не надає їм правової оцінки, як таким, що не впливають на прийняте судом рішення. Оскільки, як вже вище вказано, судом встановлено відсутність підстав для застосування до відповідача передбаченої статтею 117 КЗпП України відповідальності за виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні не у день його звільнення зі служби в поліції.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Підсумовуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними, тому у їх задоволенні слід відмовити повністю.

Оскільки позивачу відмовлено у задоволенні позову, судові витрати у вигляді сплати судового збору у розмірі 968,96 грн (платіжна інструкція від 17 грудня 2024 року № 0.0..1) покладаються на позивача та не відшкодовуються йому за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 72-77, 90, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову адвоката Шевчука Олександра Васильовича в інтересах ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Луганській області (місцезнаходження: 93406, Луганська область, місто Сіверськодонецьк, вулиця Сірика Дмитра, будинок 1, ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Пляшкова