Справа № 640/11467/21
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2025-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

20 лютого 2025 рокум. ДніпроСправа № 640/11467/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Свергун І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Офісу Генерального прокурора до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_1 , про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

23.04.2021 до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов адміністративний позов Офісу Генерального прокурора до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови. Позов мотивовано таким.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.08.2020 у справі № 640/1598/20, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.11.2020, задоволено позов ОСОБА_1 до Генерального прокурора Рябошапки А.Г., Офісу Генерального прокурора та Другої кадрової комісії Генеральної прокуратури України про визнання протиправними рішення і наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Визнано протиправним та скасовано рішення Другої кадрової комісії Генеральної прокуратури України від 11.12.2019 року № 22 про неуспішне проходження позивачем атестації.

Визнано протиправним та скасовано наказ Генеральної прокуратури України від 21.12.2019 року № 2107ц про звільнення позивача з посади прокурора четвертого відділу процесуального керівництва Другого процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру".

Поновлено ОСОБА_1 на вказаній посаді з 24.12.2019.

Стягнуто на користь позивача суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 249512,40 грн.

На виконання вказаного рішення Окружним адміністративним судом м. Києва 31.08.2020 видано виконавчий лист за № 640/1598/20.

З метою виконання вказаного рішення державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровцем А.Т. на підставі виконавчого листа від 31.08.2020 № 640/1598/20 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 02.03.2021 № 64675779.

07.04.2021 Генеральним прокурором видано наказ № 323ц, яким скасовано наказ Генерального прокурора від 21.12.2019 № 2107ц про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора четвертого відділу процесуального керівництва Другого процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України та поновлено останнього на посаді з 24.12.2019.

Листом від 13.04.2021 № 07/1/1-1387вих-21 Офіс Генерального прокурора повідомив відділ примусового виконання рішень про виконання рішення суду та надіслав копію наказу від 07.04.2021 № 323ц та витяг з трудової книжки ОСОБА_1 із відповідним записом про поновлення.

У той же час головний державний виконавець Назаровець А.Т., вважаючи, що рішення суду не виконано, 07.04.2021 виніс постанову про накладення на Офіс Генерального прокурора штрафу в сумі 5100 грн за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення про поновлення на роботі.

Позивач вважає вказану постанову протиправною і такою, що належить до скасування.

ОСОБА_1 не мав права працювати на прокурорсько-слідчих посадах в органах прокуратури до зупинення права на зайняття адвокатською діяльністю.

В той же час право на зайняття адвокатською діяльністю ОСОБА_1 зупинено згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність з 06.04.2021.

Враховуючи викладене, Офісом Генерального прокурора виконано рішення суду своєчасно та у повній мірі після усунення обставин, які перешкоджали його виконанню.

На підставі викладеного позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця А.Т. від 07.04.2021 у виконавчому провадженні № 64675779 про накладення на Офіс Генерального прокурора штрафу в розмірі 5100 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.05.2021 відкрито провадження в адміністративній справі; визначено, що справа буде розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою суду від 17.05.2021 повернуто без розгляду заяву про забезпечення позову.

Законом України від 13.12.2022 № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

У зв`язку з ліквідацією Окружного адміністративного суду м. Києва справу передано на розгляд до Луганського окружного адміністративного суду.

Автоматизованою системою документообігу Луганського окружного адміністративного суду для розгляду цієї адміністративної справи визначена суддя Свергун І.О.

Ухвалою від 04.02.2025 справу прийнято до провадження, визначено продовжити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) з урахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби.

06.07.2021 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що рішення суду не було добровільно виконано боржником у зазначений строк, тому відповідач застосував штраф на невиконання рішення. Відповідач вважає, що постанова про накладення штрафу винесена у відповідності до вимог чинного законодавства. У зв`язку з чим позовну вимоги є безпідставними і необґрунтованими й не належать до задоволення. На підставі викладеного відповідач просив відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив таке.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.08.2020 у справі № 640/1598/20, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.11.2020, задоволено позов ОСОБА_1 до Генерального прокурора Рябошапки А.Г., Офісу Генерального прокурора та Другої кадрової комісії Генеральної прокуратури України про визнання протиправними рішення і наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Визнано протиправним та скасовано рішення Другої кадрової комісії Генеральної прокуратури України від 11.12.2019 року № 22 про неуспішне проходження позивачем атестації.

Визнано протиправним та скасовано наказ Генеральної прокуратури України від 21.12.2019 року № 2107ц про звільнення позивача з посади прокурора четвертого відділу процесуального керівництва Другого процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру".

Поновлено ОСОБА_1 на вказаній посаді з 24.12.2019.

Стягнуто на користь позивача суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 249512,40 грн.

На виконання вказаного рішення Окружним адміністративним судом м. Києва 31.08.2020 видано виконавчий лист за № 640/1598/20.

Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровцем А.Т. на підставі виконавчого листа від 31.08.2020 № 640/1598/20 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 02.03.2021 № 64675779.

07.04.2021 Генеральним прокурором видано наказ № 323ц, яким скасовано наказ Генерального прокурора від 21.12.2019 № 2107ц про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора четвертого відділу процесуального керівництва Другого процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України та поновлено останнього на посаді з 24.12.2019.

Листом від 13.04.2021 № 07/1/1-1387вих-21 Офіс Генерального прокурора повідомив відділ примусового виконання рішень про виконання рішення суду та надіслав копію наказу від 07.04.2021 № 323ц та витяг з трудової книжки ОСОБА_1 із відповідним записом про поновлення.

Постановою державного виконавця від 07.04.2021 за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення про поновлення на роботі накладено на Офіс Генерального прокурора штрафу в сумі 5100 грн.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги позивача, суд виходить з такого.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За приписами статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (пункт 1).

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктами 1 та 16 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Статтею 26 Закону № 1404-VIII визначено початок примусового виконання рішення, зокрема:

- виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої);

- виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (частина п`ята);

- за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (частина шоста).

Відповідно до частини першої статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга статті 63 Закону № 1404-VIII).

Згідно з частиною третьою статті 63 Закону № 1404-VIII виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Частинами першою та другою статті 75 Закону № 1404-VIII визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону № 1404-VIII. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону № 1404-VIII, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

З вищевикладеного слідує, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 10 вересня 2019 року в справі № 0840/3476/18, від 19 вересня 2019 року в справі № 686/22631/17 та від 07 листопада 2019 року в справі № 420/70/19.

Відповідно до частини другої статті 18 Закону України «Про прокуратуру» на прокурора поширюються обмеження щодо сумісництва та суміщення з іншими видами діяльності, визначені Законом України «Про запобігання корупції».

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є, зокрема, посадові та службові особи органів прокуратури.

За пунктом 1 частини першої статті 25 Закону України «Про запобігання корупції» особам, зазначеним у пункті 1 частини першої статті 3 цього Закону, забороняється займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю, якщо інше не передбачено Конституцією або законами України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» несумісною з діяльністю адвоката є робота на посадах осіб, зазначених у пункті 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Як установлено судом, право на зайняття адвокатською діяльністю ОСОБА_1 зупинено згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність з 06.04.2021, що підтверджується копією роздруківки з сайту Національної асоціації адвокатів України щодо ОСОБА_1 .

Отже, ОСОБА_1 не мав права працювати на прокурорсько-слідчих посадах в органах прокуратури до зупинення права на зайняття адвокатською діяльністю.

Враховуючи викладене, Офісом Генерального прокурора виконано рішення суду своєчасно після усунення обставин, які перешкоджали його виконанню. А невиконання боржником рішення суду до 07.04.2021 було зумовлено об`єктивними причинами, які унеможливили його виконання та не залежали від його власного волевиявлення.

За встановлених судом обставин та наведеного нормативного регулювання спірних правовідносин суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення позову.

Відповідно до частини другої статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Таким чином, судові витрати зі сплати судового збору не стягуються.

Керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Офісу Генерального прокурора (вул. Різницька, 13/15, м. Київ, 01011, код за ) до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Городецького, 13, м. Київ, 01001, код за ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця А.Т. від 07.04.2021 у виконавчому провадженні № 64675779 про накладення на Офіс Генерального прокурора штрафу в розмірі 5100 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного тексту.

Суддя І.О. Свергун