Справа № 440/2331/24
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2025-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 року м. ПолтаваСправа №440/2331/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шевякова І.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Бахарєва П.А.

представника позивача Глушко З.В.

представника відповідача Солоп І.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Позовні вимоги:

визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 24 листопада 2023 року №5 в частині штрафу в розмірі 250 846 грн.

Під час розгляду справи суд

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 24 листопада 2023 року № 5, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 250 872 грн.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року /а.с. 59-68/, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2024 року /а.с. 122-136/, у задоволенні позову було відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 06.12.2024 рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2024 року у справі №440/2331/24 було скасовано в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 24 листопада 2023 року №5 в частині штрафу в розмірі 250 846 грн.

Справу щодо вказаної частини позовних вимог Верховним Судом направлено на новий розгляд до Полтавського окружного адміністративного суду /а.с. 187-196/.

17.12.2024 дана справа надійшла до Полтавського окружного адміністративного суду, що підтверджується даними реєстрації на вхідному штампі /а.с. 199/.

Ухвалою від 23.12.2024 справу прийнято суддею Шевяковим І.С. до свого провадження, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження /а.с. 201-202/.

Протокольною ухвалою від 20.01.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті /а.с. 222-223/.

Аргументи учасників справи

В обґрунтування своїх вимог позивач, крім іншого, зазначив, що зі змісту Акта перевірки №9926/16/31/РРО/ НОМЕР_1 від 12 жовтня 2023 року вбачається, що штрафні фінансові санкції у загальній сумі 250 846,00 грн визначена посадовими особами ГУ ДПС у Полтавській області за період починаючи з 26 листопада 2021 року по день перевірки. Тобто була проведена по суті не фактична, а документальна перевірка. Перевірка даних за минулий період часу носить характер документальної перевірки, а тому такі дії не можуть вчинятися в рамках фактичної перевірки та слугувати підставою для застосування штрафних санкцій. Таким чином, відповідачем була порушена процедура проведення перевірки - замість фактичної перевірки по суті була проведена документальна перевірка.

Відповідач проти позову заперечував.

У відзиві на позов /а.с. 31-34/ представник відповідача стверджував про правомірність проведення перевірки та обґрунтованість прийнятого рішення. Свою позицію мотивував посиланням на те, що перевіркою було встановлено та в акті перевірки №9926/16/31/РРО/ НОМЕР_1 від 12 жовтня 2023 року зафіксовано порушення позивачем, зокрема, вимог пунктів 1, 12 статті 3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. За результатами перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення рішення №5 від 24 листопада 2023 року, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 250 872,00 грн. Норми ПК України не передбачають такого порядку здійснення фактичної перевірки як фіксація тільки тих фактів, які будуть виявлені на місці проведення перевірки та не встановлюють такого обмеження. Крім того, доводи позивача не спростовують фактів виявлених порушень. Висновок податкового органу відповідає правовій позиції Верховного Суду, зазначеній у постанові від 26 липня 2023 року у справі №280/4696/22.

У відповіді на відзив /а.с. 53-54/ позивач зазначив, що відповідачем не спростовано доводи, що викладені у позовній заяві про протиправність дій відповідача щодо використання відомостей чи документів, які не були ним отримані в ході проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 . Так само відповідачем не доведено наявності підстав в розумінні підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України для прийняття наказу від 11 жовтня 2023 року №2538-П про проведення фактичної перевірки. З відзиву на позовну заяву вбачається, що додаток до акту фактичної перевірки інформація про обсяги розрахункових операцій, виготовлений і роздрукований в приміщенні ГУ ДПС із використанням даних електронної інформації, що надходила до відповідача по дротових та бездротових каналах зв`язку, в період до проведення перевірки (12 жовтня 2023 року) та містить інформацію про господарські операції позивача з 26 листопада 2021 року по 12 жовтня 2023 року.

Правом на подання заперечень відповідач не скористався.

06.01.2025 до суду надійшли додаткові пояснення представника відповідача /а.с. 209-210/, в яких представник ГУ ДПС в Полтавській області зазначив, що за результатами розгляду матеріалів перевірки, відповідно до норм п. 1, ст. 17, ст. 20 Закону №265/95-ВР, до платника податків застосовано штрафні фінансові санкції на загальну суму 250 872,00 грн, а саме:

- 26,00 грн - 100% за проведення розрахункової операції без застосування РРО;

- 250 846,00 грн - 100% за неведення у порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів, здійснення продажу лише тих товарів, що відображені в такому обліку за перевіряємий період (податкове повідомлення-рішення від 24.11.2023 № 5).

Пояснював, що ФОП при проведенні фактичної перевірки виникає обов`язок надати посадовій особі контролюючого органу Форму обліку, первинні документи, які підтверджують облік та походження товарів як на товари, що реалізуються на момент перевірки, так і на товари, що вже були реалізовані, оскільки на реалізовані товари документи щомісячно групуються в хронологічному порядку їх відображення у Формі обліку та/або підшиваються для подальшого зберігання разом із Формою обліку.

ФОП ОСОБА_1 не надано ні на початок перевірки, ні в ході перевірки документів, що підтверджують облік та походження товарів, які були реалізовані та перебували в реалізації, зокрема Форму ведення обліку товарних запасів, накладні на товари чи інші документи, що підтверджують походження товарів.

Факт ненадання документів для перевірки зафіксовано актом відмови від надання документів №536/16-31-07-05- від 12.10.2023.

Обсяг товарів, які були реалізовані за період, охоплений фактичною перевіркою, походження і облік яких не підтверджено ніякими документами - визначено згідно електронних копій розрахункових документів та даних фіскальних звітних чеків РРО, фіскальні номери , , , що містяться в базі даних "СОД РРО".

20.01.2025 представником позивача надано суду додаткові пояснення /а.с. 217-218/, в яких наголошено на тому, що фактична перевірка тривала 1 годину 02 хвилини (початок о 16:58, закінчення о 18:00 год 12.10.2023), що підтверджується Актом (довідкою) фактичної перевірки від 12.10.2023 №9926/16/31/РРО/ НОМЕР_1 .

Тож посилання відповідача на те, що ФОП ОСОБА_1 не надано ні на початок перевірки (в 16:58 год. 12.10.2023), ні в ході перевірки (до 18:00 год. цього ж дня) документів, що підтверджують облік та походження товарів, які були реалізовані та перебували в реалізації, зокрема Форму ведення обліку товарних запасів, накладні на товари чи інші документи, що підтверджують походження товарів, представник позивача вважала безпідставними.

Представник позивача зауважувала, що запитів про надання необхідних документів для проведення перевірки представники відповідача позивачу не надавали, складські залишки не перевіряли, а відразу почали складати акт, переписуючи відомості з принесених з собою документів. При цьому у графу 4.2. Акту були вписані такі додатки, як акт ненадання документів, акт відмови від підпису (ознайомлення) та отримання примірника акту фактичної перевірки, які були датовані 12.10.2023 та заздалегідь надруковані й роздруковані представниками відповідача. Також у додатках було вказано денний звіт РРО та електронний журнал РРО, які були виготовлені представниками відповідача заздалегідь до фактичного здійснення перевірки, адже з 17 до 18 години (увесь період проведення перевірки) вони фізично не могли надрукувати ці документи, перебуваючи на фактичній перевірці в приміщенні бару "Профсоюз" за 1 годину 02 хвилини, де навіть відсутній принтер. Із вказаного вбачається відсутність наміру у посадових осіб ГУ ДПС проводити фактичну перевірку, яка згідно наказу була запланована тривалістю 10 днів, а проведена за 1 годину 02 хв. в кінці робочого дня. Тобто, представники відповідача прийшли на перевірку зі заздалегідь надрукованими актами про відмову від надання документів. Якби вони мали намір на отримання документів та перевірки складських залишків, то проводили б перевірку протягом визначених у наказі 10 днів.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі з мотивів, наведених у позовній заяві, відповіді на відзив та додаткових поясненнях, які містяться в матеріалах справи; просила суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти заявлених позовних вимог у повному обсязі з мотивів, наведених у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях, просив суд відмовити позивачеві в задоволенні позову повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи, матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Фактичні обставини

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець та основним видом його діяльності є: 56.30 Обслуговування напоями /а.с. 9 зворотній бік-10/.

11 жовтня 2023 року Головним управлінням ДПС у Полтавській області з метою контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками та на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75, підпункту 80.2.5 (здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального) пункту 80.2 статті 80, пункту 82.3 статті 82 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями) винесено наказ Про проведення фактичної перевірки №2538-П /а.с. 38/, яким наказано провести з 12 жовтня 2023 року фактичну перевірку тривалістю 10 діб фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за місцем фактичного провадження діяльності: бар Профсоюз, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01 листопада 2020 року по дату закінчення перевірки у встановленому Податковим кодексом України порядку.

На підставі наказу Головного управління ДПС у Полтавській області №2538-П від 11 жовтня 2023 року та направлень на перевірку №4581 від 11 жовтня 2023 року та №4582 від 11 жовтня 2023 року /а.с. 39/ Головним управлінням ДПС у Полтавській області проведена фактична перевірка бару Профсоюз, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , суб`єкта господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), за результатами якої складено акт №9926/16/31/РРО/ НОМЕР_1 від 12 жовтня 2023 року /а.с. 42/.

Відповідно до акту відмови від підписання (ознайомлення) з направленнями від 12 жовтня 2023 року №532/16-31-07-05-02 /а.с. 40/ ОСОБА_1 , фізична особа-підприємець та власник бару Профсоюз, відмовився від підписання (ознайомлення) з направленнями на перевірку №4581 від 11 жовтня 2023 року та №4582 від 11 жовтня 2023 року.

12 жовтня 2023 року посадовими особами ГУ ДПС у Полтавській області складено акт ненадання (відмови від надання) документів №536/16-31-07-05/ НОМЕР_1 /а.с. 47/, згідно якого ФОП ОСОБА_1 під час проведення перевірки 12 жовтня 2023 року до перевірки не надано: 1) форму ведення обліку товарних запасів; 2) документи, що підтверджують облік, придбання та походження товарів, що реалізовувались та знаходяться в реалізації; 3) повідомлення про прийняття працівника на роботу.

Перевіркою господарської одиниці бару Профсоюз, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , суб`єкта господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), встановлено, зокрема, порушення вимог пунктів 1, 12 статті 3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг від 06 липня 1995 року №265/95-ВР (із змінами та доповненнями) та підпункту 16.1.12 статті 16, пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України внаслідок незабезпечення:

- проведення розрахункових операцій через РРО при продажу товарів в ході контрольної розрахункової операції на зазначену суму 26,00 грн, а саме: 50 мл горілки Хмільний дар по ціні 16,00 грн та бутерброд з сиром та ковбасою 1 шт. по ціні 10,00 грн;

- ведення у порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів, здійснення продажу лише тих товарів, що відображені в такому обліку за перевіряємий період, починаючи з 26 листопада 2021 року по день перевірки на загальну суму 250 846,00 грн, а саме: суб`єктом не надано на початок та в ході перевірки документи (в паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарів, що були реалізовані та перебувають в реалізації, зокрема форму ведення обліку товарних запасів, визначену Порядком, затвердженим наказом МФУ №496 від 03 вересня 2021 року, накладні на товари чи інші документи, що підтверджують облік та походження товару;

- надання посадовим (службовим) особам контролюючого органу у повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки, а саме: форми ведення обліку товарних запасів; документи, що підтверджують облік, придбання та походження товарів, що реалізовувались та знаходяться в реалізації; повідомлення про прийняття працівника на роботу.

Відповідно до акту відмови від підписання (ознайомлення) та отримання примірника акту фактичної перевірки від 12 жовтня 2023 року №533/16-31-07-05-02 /а.с. 46/ фізична особа-підприємець ОСОБА_1 відмовився від підписання (ознайомлення) зі змістом акту фактичної перевірки та від отримання примірника акту фактичної перевірки.

Супровідним листом Головного управління ДПС у Полтавській області №32857/6/16-31-07-05-10 від 13 жовтня 2023 року /а.с. 48/ надіслано на адресу ФОП ОСОБА_1 примірники акту відмови від підписання (ознайомлення) з направленнями від 12 жовтня 2023 року №532/16-31-07-05-02, акту фактичної перевірки від 12 жовтня 2023 року, акту відмови від підписання (ознайомлення) та отримання примірника акту фактичної перевірки від 12 жовтня 2023 року №533/16-31-07-05-02, та вручено адресату - 08 листопада 2023 року /а.с. 48 зворотній бік/.

На підставі акту перевірки №9926/16/31/РРО/ НОМЕР_1 від 12 жовтня 2023 року Головним управлінням ДПС у Полтавській області прийнято податкове повідомлення-рішення №5 від 24 листопада 2023 року за формою С /а.с. 50/, яким за порушення вимог пунктів 1 та 12 статті 3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг та на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, пункту 1 статті 17 та статті 20 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 250 872,00 грн.

Відповідно до розрахунку штрафних (фінансових) санкцій вони були застосовані /а.с. 41/:

- за порушення вимоги пункту 1 статті 3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а саме: не забезпечено проведення розрахункової операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, відповідальність за яке передбачена пунктом 1 статті 17 вказаного Закону, застосовано штраф у сумі 26,00 грн;

- за порушення вимоги пункту 12 статті 3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а саме: не забезпечено ведення в порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів, відповідальність за яке передбачена статтею 20 вказаного Закону, застосовано штраф у сумі 250 846,00 грн.

За наслідками процедури адміністративного оскарження прийнятого податкового повідомлення-рішення ДПС України прийнято рішення про результати розгляду скарги №3364/6/99-00-06-03-02-06 від 09 лютого 2024 року /а.с. 18 зворотній бік - 21/, яким податкове повідомлення- рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 24 листопада 2023 року №5 залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Не погодившись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням від 24 листопада 2023 року №5, позивач звернувся до суду з позовом про визнання його протиправним та скасування.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року /а.с. 59-68/, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2024 року /а.с. 122-136/, у задоволенні позову було відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 06.12.2024 рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2024 року у справі №440/2331/24 скасовано в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 24 листопада 2023 року №5 в частині штрафу в розмірі 250 846 грн.

Справу у вказаній частині позовних вимог направлено на новий розгляд до Полтавського окружного адміністративного суду /а.с. 187-196/.

Норми права, що підлягають застосуванню

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України (далі ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з підпунктом 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 ПК України одним із способів здійснення податкового контролю є проведення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Статтею 80 Податкового кодексу України визначені підстави для призначення фактичної перевірки, порядок її проведення та оформлення результатів. Також встановлено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема:

80.2.5. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України однією з обов`язкових умов для початку проведення фактичної перевірки встановлено пред`явлення платнику податків копії наказу про проведення перевірки. Також визначено вимоги до такого наказу, а саме - він має містити: дату видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

Абзацами п`ятим і шостим пункту 81.1 статті 81 ПК України встановлено, що непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки. Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР (далі - Закон № 265/95-ВР). Дія цього закону поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Пунктом 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР визначено обов`язок суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції, а саме: ведення в порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів та здійснення продажу лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

У цьому пункті зазначено також, що порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб-підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Висновки щодо правозастосування

У цій справі в частині позовних вимог, щодо яких попередні рішення судів були скасовані, а справа направлена на новий судовий розгляд, позивач оспорював правомірність податкового повідомлення-рішення контролюючого органу від 24 листопада 2023 року №5 в частині штрафу в розмірі 250 846 грн (100% за неведення у порядку встановленому законодавством, обліку товарних запасів, здійснення продажу лише тих товарів, що відображені в такому обліку за перевіряємий період).

Згідно частини 5 статті 354 Кодексу адміністративного судочинства України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Висновок Верховного Суду у цій справі, з мотивів недотримання якого були скасовані попередні рішення судів, а справа направлена на новий судовий розгляд, викладений у постанові від 06 грудня 2024 року і полягає у тому, що "оскільки платник податку не зобов`язаний зберігати безпосередньо у місці продажу облікові документи на товару, які вибули з місця продажу (реалізовані, списані тощо), то вимога контролюючого органу щодо надання документів, що стосуються товарів, які вибули, виходить за межі повноважень контролюючого органу в межах фактичної перевірки".

Тому Верховний Суд вказав у згаданій постанові, що відповідальності за статтею 20 Закону №265/95-ВР, підлягає суб`єкт господарювання, який (окремо або в сукупності): 1) здійснює реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку; 2) не надає під час перевірки документів, які підтверджують саме облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Отже, враховуючи висновки Верховного Суду, вчинені під час касаційного розгляду цієї справи, суд, вслід за Верховним Судом, повторює, що ключовим елементом норми пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР (щодо обов`язку суб`єкта господарювання надати облікові документи) є словосполучення товарні запаси, які на момент перевірки знаходяться у місці продажу.

Зазначене положення деталізується у пункті 10 Порядку ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2021 року № 496, де чітко зазначено, що форма обліку, первинні документи на товари мають зберігатись у місці продажу (господарському об`єкті) до моменту вибуття останньої одиниці товару, відображеної в таких первинних документах.

Контролюючий орган стверджував про ненадання платником під час фактичної перевірки форми обліку та первинні документи на товари, що були реалізовані позивачем згідно з даними реєстратора розрахункових операцій за період з 26 листопада 2021 року по 12 жовтня 2023 року. І у подальшому, не отримавши від позивача жодних облікових документів, податковий орган дійшов висновку, що позивач реалізовував у зазначений період необлікований товар.

Це зумовило застосування до позивача відповідальності за статтею 20 Закону № 265/95-ВР, яка передбачає, що до суб`єктів господарювання, які здійснюють реалізацію товарів, що не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом наведеної норми суб`єкт господарювання несе відповідальність за (окремо або в сукупності): 1) здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку; 2) ненадання під час перевірки документів, які підтверджують саме облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Проте кожна із зазначених умов кореспондується з обов`язком платника податків надавати під час перевірки облікові та первинні документи на товари, які на момент перевірки знаходяться у місці продажу.

Підставою для скасування попередніх рішень судів першої та апеляційної інстанції у даній справі став висновок Верховного суду в світлі описаного вище висновку про правильне застосування норми матеріального права, про те, що суди не встановили чи товари, на які контролюючий орган просив надати облікові документи, дійсно перебували у місці продажу. Від цього залежить, чи дійсно позивач повинен був надати усі первинні документи на товари за період з 26 листопада 2021 року по 12 жовтня 2023 року. Зазначене питання є ключовим для належного кваліфікування зафіксованих в акті перевірки дій чи бездіяльності позивача як правопорушення.

У судовому засіданні 10.02.2025 представник позивача надала суду пояснення, в яких повідомила суду, що на момент проведення фактичної перевірки товари, на які контролюючий орган просив надати облікові документи, не перебували у місці продажу.

Доказів протилежного представник відповідача не надав.

Таким чином, оскільки платник податку не зобов`язаний зберігати безпосередньо у місці продажу облікові документи на товару, які вибули з місця продажу (реалізовані, списані тощо), то вимога контролюючого органу щодо надання документів, що стосуються товарів, які вибули, виходить за межі повноважень контролюючого органу в межах фактичної перевірки.

Отже висновки податкового органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства здійснено при помилковому розумінні норм діючого на час виникнення спірних відносин законодавства України та фактичних обставин справи.

Згідно статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини першої статті77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з частини другої статті. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі вищезазначеного, суд прийшов до висновку, що податкове повідомлення-рішення від 24 листопада 2023 року №5 в частині штрафу в розмірі 250 846,00 грн - є необґрунтованим, протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Зважаючи на встановлені вище фактичні обставини справи та беручи до уваги норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат

Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач при зверненні до суду з позовом сплатив судовий збір у розмірі 2006,76 грн. За подання апеляційної скарги позивач сплатив судовий збір у сумі 3 010,45 грн. При відкритті касаційного провадження Верховний Суд звільнив позивача від сплати судового збору, задовольнивши його відповідне клопотання.

Отже, загальна сума судового збору, сплачена позивачем, становить 5 017,42 грн .

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Тож судові витрати позивача зі сплати судового збору у розмірі 5 017,42 грн належить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у справі.

Щодо клопотання про стягнення витрат на оплату правничої допомоги в розмірі 11 600,00 грн, суд зазначає таке.

За змістом пункту 3 частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Крім того, як визначено частиною дев`ятою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Отже, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.03.2018 у справі №815/4300/17, від 11.04.2018 у справі №814/698/16, від 18.10.2018 у справі №813/4989/17.

На підтвердження складу та розміру понесених витрат на правничу допомогу позивачем : договір про надання правничої допомоги від 12.12.2023 /а.с. 22/; ордер /а.с. 24, зворотній бік/, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю /а.с. 24/; розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу на загальну суму 11 600,00 грн /а.с. 23/; акт виконаних робіт від 26.02.2024 /а.с. 23, зворотній бік/; квитанцію від 26.02.2024 про оплату позивачем 11 600,00 грн гонорару /а.с. 24/.

У відзиві на позов представник відповідача наполягав на тому, що заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом. витраченим адвокатом.

Оцінивши обставини цієї справи та надані представником позивача докази у їх сукупності, суд, враховуючи принципи обґрунтованості, співмірності і пропорційності судових витрат, суд визнає заявлений до стягнення розмір витрат на правничу допомогу співмірним зі складністю справи та часом, витраченим адвокатом (первісно та повторно в суді першої інстанції, подання та супроводження апеляційної та касаційної скарг), тому суд дійшов висновку про необхідність стягнення витрат на професійну правничу допомогу в даній справі у повному заявленому обсязі в розмірі 11 600,00 грн.

Керуючись статтями 2, 3, 5-10, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В АЛ И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС в Полтавській області (вул. Європейська, буд. 4, м.Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код ВП 44057192) в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №5 від 24 листопада 2023 року в частині застосування штрафних фінансових санкцій на загальну суму 250 846,00 грн - задовольнити.

Податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Полтавській області №5 від 24 листопада 2023 року в частині застосування штрафних фінансових санкцій на загальну суму 250 846,00 грн - визнати протиправним та скасувати.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Полтавській області витрати зі сплати судового збору у загальній сумі 5 017,42 грн та витрати на правову допомогу у загальній сумі 11 600,00 грн. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 19 лютого 2025 року.

Головуючий суддя І.С. Шевяков