Справа № 420/22718/24
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2025-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №13766/15-32-24-07 від 05.04.2024 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що внаслідок проведення камеральної перевірки та винесення акту №8355/15-32-24-07 від 07.03.2024 року про результати камеральної перевірки, 05.04.2024 року Головним управлінням ДПС в Одеській області було прийнято податкове повідомлення-рішення №13766/15-32-24-07, яким за порушення термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання по земельному податку з фізичних осіб було зобов`язано сплатити штраф у розмірі 5%-10% від грошового зобов`язання, що складає 15 613,51 грн.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення податкового органу протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 03.09.2024 року по справі №420/22718/24 було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Відповідачу було запропоновано в 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на адміністративний позов.

19.09.2024 року від Головного управління ДПС в Одеській області надійшов відзив по справі (а.с. 111-136), з якого вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що 07.02.2023 року позивач звернувся до податкового органу щодо анулювання помилково зареєстрованих уточнюючих податкових декларацій з плати за землю за 2022 рік від 13.04.2022 року № та від 23.05.2022 року №. Зазначеній звітності присвоєно статус «не визнано, як податкова декларація». Також 28.02.2023 року ІКП по коду платежу 18010700 приведено у відповідність до вимог чинного законодавства. Пізніше, 07.03.2024 року контролюючим органом складено акт про результати камеральної перевірки податкових зобов`язань з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за №8355/15-32-24-07, внаслідок чого встановлено факт несвоєчасної сплати позивачем самостійно визначеного грошового зобов`язання по земельному податку з фізичних осіб, протягом строків, визначених п.287.3 статті 287 Податкового кодексу, а саме податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначеного у податковій декларацій за поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем податкового (звітного) місяця, згідно податкових декларацій з плати за землю (код платежу 18010700) за 2022, 2023, 2024 роки.

Ухвалою суду від 04.11.2024 року було вирішено подальший розгляд справи №420/22718/24 проводити в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання по справі.

03.12.2024 року було проведено підготовче судове засідання по справі, в якому приймали участь представник позивача адвокат Акрабова О.М. та представник Головного управління ДПС в Одеській області Присяжнюк Д.Р., які надавали пояснення по суті спірних правовідносин та додаткові письмові докази щодо фактичних обставин у справі (а.с. 146-159).

03.12.2024 року підготовче провадження у справі №420/22718/24 було закрито та призначено розгляд справи по суті.

29.01.2025 року було проведено судове засідання, в якому приймали участь представник позивача адвокат Акрабова О.М. та представник Головного управління ДПС в Одеській області Присяжнюк Д.Р. Представник позивача виступила із вступним словом та підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних у повному обсязі. У судовому засіданні 29.01.2025 року також було допитано свідка головного державного інспектора Одеського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління оподаткування фізичних осіб Головного управління ДПС в Одеській області Швець Людмилу Семенівну, яка проводила камеральну перевірку податкових зобов`язань Поплавського В.І. з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності).

Враховуючи положення ч. 9 ст. 205 КАС України, а також те, що сторонами в судових засіданнях була викладена власна правова позиція по суті заявлених позовних вимог та фактичних обставин справи, надані необхідні письмові докази; подальший розгляд справи не потребував необхідності заслуховування усних пояснень сторін по справі та свідка, суд за згодою сторін ухвалив подальший розгляд справи проводити в порядку письмового провадження.

Суд у справі встановив наступне.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 перебуває на обліку Головного управління ДПС в Одеській області як платник земельного податку з фізичних осіб, а також як фізична особа-підприємець.

ОСОБА_1 як фізичній особі-підприємцю належить земельна ділянка загальною площею 0,9118 га з кадастровим номером :07:002:0026 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 98-99).

В той же час, ОСОБА_1 як фізичній особі належить земельна ділянка загальною площею 0,6494 га з кадастровим номером :07:002:0027 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 100-101).

27.01.2022 року ФОП ОСОБА_1 було надано до контролюючого органу звітну податкову декларацію з плати за землю (земельний податок) за 2022 рік за реєстраційним номером документа , згідно якої податкове зобов`язання з земельного податку за зазначені дві земельні ділянки за 12 місяців 2022 року було визначено у розмірі 85641,70 грн. (а.с. 70-73).

Пізніше, враховуючи внесення змін до ПК України через введення воєнного стану на території України, 13.04.2022 року ФОП ОСОБА_1 було надано до контролюючого органу уточнюючу звітну податкову декларацію з плати за землю (земельний податок) за 2022 рік за реєстраційним номером документа (в ІКП 18010700 (Земельний податок з фізичних осіб)), де податкове зобов`язання з земельного податку було відображено за січень-лютий 2022 року вже у розмірі 14 273,62 грн. (а.с. 94-97).

23.05.2022 року ФОП ОСОБА_1 було надано до контролюючого органу наступну уточнюючу звітну податкову декларацію з плати за землю (земельний податок) за 2022 рік за реєстраційним номером (в ІКП 18010700 (Земельний податок з фізичних осіб)), у зв`язку з тим, що м. Одеса не входила до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих збройними формуваннями РФ. Податкове зобов`язання з земельного податку у вказаній уточнюючій податкові декларації було знову відображено за 12 місяців 2022 року у розмірі 85 641,70 грн. (а.с. 74-77).

На підставі вищевикладеного в інтегрованій картці платника податків (далі ІКП) виникло подвоєння податкового боргу, внаслідок чого, за твердженням позивача, йому було двічі нараховано штрафні санкції відповідно до звітної податкової декларації з плати за землю (земельний податок) за 2022 рік від 27.01.2022 року та одночасно уточнюючої звітної податкової декларації з плати за землю (земельний податок) за 2022 рік від 23.05.2022 року.

07.02.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ДПС в Одеській області щодо анулювання помилково зареєстрованих уточнюючих податкових декларацій від 13.04.2022 року та від 23.05.2022 року (а.с. 125). Зазначеній звітності присвоєно статус «не визнано, як податкова декларація», але в ІКП 18010700 виник неправомірний борг в сумі 14273,62 грн. Внаслідок цього, 28.02.2023 року ІКП по коду платежу 18010700 приведено у відповідність до вимог чинного законодавства.

16.02.2023 року надано до контролюючого органу звітну податкову декларацію з плати за землю (земельний податок) за 2023 рік за реєстраційним номером документа - .

14.02.2024 року надано до контролюючого органу звітну податкову декларацію з плати за землю (земельний податок) за 2024 рік за реєстраційним номером документа - .

В цілому, позивачем було сплачено земельний податок за спірний період у загальному розмірі за 2022 рік - 85 641,48 грн., за 2023 рік - 98 487,96 грн., за січень-квітень 2024 року 34 503,60 грн.

Разом з тим, Головним управлінням ДПС в Одеській області було проведено камеральну перевірку ФОП ОСОБА_1 , за результатами проведення якої 07.03.2024 року було складено акт №8355/15-32-24-07 «Про результати камеральної перевірки податкових зобов`язань з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності)» (а.с. 128-130). В акті було зазначено, що перевіркою було встановлено порушення платником податку терміну сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання по земельному податку з фізичних осіб, протягом строків, визначених п.287.3 ст.287 ПК України. При перевірці було використано наступні податкові декларації: від 27.01.2022 року за №, від 23.05.2022 року за № та від 14.02.2024 року за №.

За результатами перевірки 05.04.2024 року Головним управлінням ДПС в Одеській області було прийнято податкове повідомлення-рішення №13766/15-32-24-07 (а.с. 131), яким за затримку сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання по земельному податку з фізичних осіб, протягом строків, визначених п.287.3 ст.287 ПК України, на позивача було накладено штраф у розмірі 5% та 10% в загальній сумі 15 613,51 грн.

Проте, за твердженням позивача, з розрахунку штрафних (фінансових) санкцій від 05.04.2024 року (а.с.132), доданого до податкового повідомлення-рішення №13766/15-32-24-07, вбачається подвійне нарахування контролюючим органом штрафних санкцій, а саме:

- згідно рядків №1-12 розраховано штрафні санкції за несвоєчасну сплату по зобов`язанню зі сплати земельного податку за 10 місяців 2022 року (реєстраційний номер документу (звітності) ) від 27.01.2022 року:

- згідно рядків №13-31 розраховано штрафні санкції за несвоєчасну сплату по зобов`язанню зі сплати земельного податку за 10 місяців 2022 року (реєстраційний номер документу (звітності) ) від 23.05.2022 року.

Вважаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним в тому числі з цієї підстави, позивач звернувся із скаргою до Державної податкової служби України (а.с.133-134), водночас рішення було залишено без змін, а скарга без задоволення (а.с.127).

Крім того, представником позивача за час розгляду справи було зазначено, що при поданні вищевказаних податкових декларацій ним було зазначено земельну ділянку з кадастровим номером :07:002:0027 за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить йому як фізичній особі. У зв`язку з цим, 13.05.2024 року ОСОБА_1 були подані уточнюючі звітні декларації за 2022-2024 роки, згідно яких зменшено суми податкового зобов`язання за земельну ділянку, яка не належить ОСОБА_1 як фізичній особі-підприємцю. Водночас, в матеріалах справи наявний лист Головного управління ДПС в Одеській області від 11.06.2024 року (а.с. 120), з якого вбачається, що фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 самостійно надано податкові декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2022-2024 роки, місце розташування об`єктів оподаткування: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :07:002:0027 та м.Одеса, вул. Промислова, 28А, кадастровий номер :07:002:0026, згідно яких суму земельного податку з фізичних осіб станом на 27.05.2024 року за 2022, 2023 роки, січень - квітень 2024 року сплачено в повному обсязі. Враховуючи зазначене, подача уточнюючих декларацій з плати за землю є неправомірною. У зв`язку з чим, уточнюючі декларації вважаються не поданими. А подані податкові декларації з плати за землю за 2022, 2023 роки вважаються поданими і пройденими камеральну перевірку відповідно до статті 76 ПК України.

Не погоджуючись із в податковим повідомлення-рішенням №13766/15-32-24-07 від 05.04.2024 року, та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду за захистом власних прав та інтересів в адміністративному судочинстві.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно положень ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 73 КАС України), достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 75 КАС України), а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 76 КАС України).

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 76 ч. 2 КАС України).

Згідно ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Дослідивши адміністративний позов, відзив, відповідь на відзив та інші надані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, заслухавши пояснення представників сторін та свідка у судових засіданнях, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст.67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульована Податковим кодексом України від 02.12.2010 року №2755-VI (далі ПК України).

Згідно п.п.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Відповідно до п.п.14.1.72 п.14.1 ст.14 ПК України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу).

Згідно п.п.269.1.1 п.269.1 ст.269 ПК України платниками плати за землю є платники земельного податку, зокрема, власники земельних ділянок, земельних часток (паїв).

За п.п.270.1.1 п.270.1 ст.270 ПК України об`єктами оподаткування платою за землю є об`єкти оподаткування земельним податком, зокрема, земельні ділянки, які перебувають у власності.

Відповідно до п.286.2 ст.286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій.

Згідно п.287.3 ст.287 ПК України податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

За п.124.1 ст.124 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Водночас, суд зазначає, що наведеними приписами ПК України не передбачено подвійного оподаткування одного об`єкту (земельної ділянки) за один календарний період.

Як було встановлено судом, 27.01.2022 року позивачем було надано до контролюючого органу звітну податкову декларацію з плати за землю (земельний податок) за 2022 рік за реєстраційним номером документа , згідно якої податкове зобов`язання з земельного податку було визначено у розмірі 85 641,70 грн. за 12 місяців 2022 року. Враховуючи внесення змін до ПК України через введення воєнного стану на території України, 13.04.2022 року позивачем було надано до контролюючого органу уточнюючу звітну податкову декларацію з плати за землю (земельний податок) за 2022 рік за реєстраційним номером документа , де податкове зобов`язання з земельного податку було відображено за ті ж саме земельні ділянки вже у розмірі 14 273,62 грн. за період січень-лютий 2022 року. В подальшому 23.05.2022 року позивачем було надано до контролюючого органу іншу уточнюючу звітну податкову декларацію з плати за землю (земельний податок) за 2022 рік за реєстраційним номером , у зв`язку з тим, що м. Одеса не входила до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих збройними формуваннями РФ. Податкове зобов`язання з земельного податку у вказаній уточнюючій податкові декларації знову було відображено за дві земельні ділянки за 12 місяців 2022 року у розмірі 85 641,70 грн.

Судом також було встановлено, що вищевказані податкові декларації були подані за наступні об`єкти оподаткування - земельна ділянка з кадастровим номером :07:002:0026 за адресою: м. Одеса, вул. Промислова, 28а та земельна ділянка з кадастровим номером :07:002:0027 за адресою: м. Одеса, вул. Промислова, 28.

Разом з тим, внаслідок проведення камеральної перевірки в акті №8355/15-32-24-07 від 07.03.2024 року було зазначено про порушення платником податку терміну сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання по земельному податку з фізичних осіб, протягом строків, визначених п.287.3 ст.287 ПК України (враховуючи, зокрема, податкові декларації від 27.01.2022 року за № та від 23.05.2022 року за №), та податковим органом 05.04.2024 року було прийнято податкове повідомлення-рішення №13766/15-32-24-07, яким на позивача було накладено штраф у розмірі 5% та 10% в сумі 15 613,51 грн.

За час розгляду справи сторона позивача зазначала, що не оспорює факт порушення платником податку терміну сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання по земельному податку з фізичних осіб згідно податкових декларацій від 27.01.2022 року за № та від 23.05.2022 року за №, а також від 16.02.2023 року за № та від 14.02.2024 року за № (рядки №32-34 у розрахунку штрафних (фінансових) санкцій від 05.04.2024 року), тобто порушення терміну сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання за періоди березень-грудень 2022 року, а також листопад-грудень 2023 року та січень 2024 року.

Разом з тим, представник позивача наполягала на тому, що в деклараціях від 27.01.2022 року за № та від 23.05.2022 року за № позивачем було фактично здійснено дублювання визначення податкового зобов`язання із земельного податку за 2022 рік.

При цьому, штрафні санкції позивачу були нараховані по зазначеним податковим деклараціям за одне і теж саме порушення, а саме за несвоєчасну сплату земельного податку за березень-грудень 2022 року, що фактично є подвійним застосуванням до позивача штрафних санкцій за одне порушення.

Свідком ОСОБА_2 у судовому засідання, проведеному 29.01.2025 року, були підтверджені вищевказані обставини, але в обґрунтування зазначених дій податкового органу вона зазначила, що позивачем в декларації від 23.05.2022 року за № податкове зобов`язання у розмірі 85 641,70 грн. було відображено в графі «нараховано до збільшення податкового зобов`язання».

Разом з тим, доказів того, що за спірні земельні ділянки в 2022 році позивач сплатив збільшену (ніж встановлено в суді) суму податкового зобов`язання, Головним управлінням ДПС в Одеській області до суду надано не було, а тому суд вважає необґрунтованими дії відповідача щодо застосування до позивача подвійного розміру штрафу за несвоєчасну сплату суми грошового зобов`язання із земельного податку за березень-грудень 2022 року.

Судом також встановлено, що стороною відповідача не заперечувалось, що земельна ділянка з кадастровим номером :07:002:0027 належить на праві власності позивачу саме як фізичній особі.

У той же час, за п.286.5 ст.286 ПК України нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, разом із детальним розрахунком суми податку, який, зокрема, але не виключно, має містити кадастровий номер та площу земельної ділянки, розмір ставки податку та розмір пільги зі сплати податку.

Разом з тим, за п.54.1 ст.54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом (п.54.5 ст.54 ПК України).

Аналізуючи вищевказані приписи ПК України суд доходить висновку, що фізичним особам суми плати за землю податковий орган повинен визначити шляхом винесення та надіслання податкового повідомлення-рішення до 1 липня поточного року, разом із детальним розрахунком суми податку. Фізичні особи-підприємці ж зобов`язані самостійно обчислити суму податкового зобов`язання у податковій декларації, що подається контролюючому органу у строки, встановлені ПК України.

З цього приводу суд критично ставиться до пояснень, наданих свідком у судовому засіданні, проведеному 29.01.2025 року, що податковим органом не проводилось нарахування суми земельного податку позивачу (за земельну ділянку, якою він володіє як фізична особа) до 1 липня поточного року у формі податкового повідомлення-рішення про внесення податку, оскільки позивач як фізична особа самостійно нарахував суму грошового зобов`язання по земельному податку у податкових деклараціях, поданих як фізичною особою-підприємцем.

Враховуючи вищевказані обставини суд доходить висновку, що фактично податковим органом оскаржуваним податковим повідомленням рішенням на позивача було накладено штрафні санкції за порушення терміну сплати грошового зобов`язання по земельному податку у тому числі за земельну ділянку з кадастровим номером :07:002:0027 за адресою: м.Одеса, вул. Промислова, 28, щодо якої позивач був власником як фізична особа, та згідно вимог п.286.2 ст.286 ПК України не мав обов`язку самостійно обчислювати суму плати за землю у податковій декларації.

За відсутності зазначеного обов`язку у позивача, відповідно до приписів п.54.5 ст.54, п.124.1 ст.124 ПК України не міг виникнути обов`язок щодо сплати штрафних санкцій за несвоєчасність нарахування та сплати такої суми, оскільки контролюючим органом не приймалось окремого рішення щодо позивача про визначення йому суми податкового зобов`язання зі сплати земельного податку за земельну ділянку з кадастровим номером :07:002:0027.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

З огляду на вищезазначене суд доходить висновку що податковим органом, як суб`єктом владних повноважень протягом часу розгляду справи не було доведено обґрунтованості та відповідно правомірності податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №13766/15-32-24-07 від 05.04.2024 року, а тому у суду є підстави для задоволення позовних вимог позивача шляхом визнання цього рішення протиправним та його скасування.

При цьому суд вважає за необхідне скасувати оскаржуване позивачем ППР в повному обсязі, оскільки сума штрафних санкцій за несвоєчасну сплату позивачем земельного податку за земельну ділянку з кадастровим номером :07:002:0027 в розрахунку до ППР зазначена в загальному розмірі (за 2-і земельні ділянки) та окремо не розраховувалась.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 суд вважає за необхідне стягнути на його користь з Головного управління ДПС в Одеській області суму сплаченого позивачем судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 77, 90, 205, 192, 194, 241-246, 251, 255, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове-повідомлення рішення Головного управління ДПС в Одеській області №13766/15-32-24-07 від 05.04.2024 року.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 1 211,20 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя О.В. Білостоцький