Справа № 756/13815/24
Суддя: Шролик І. С.
Дата ухвалення: 2025-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження № 2-а/756/32/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2025 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Шролик І.С.,

секретар судового засідання - Лисенко Д.О.,

за участю представника позивача - Крикунова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Київ в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що оскаржуваною постановою по справі про адміністративне правопорушення № 563 від 11 жовтня 2024 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.

Оскаржувану постанову відповідач вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав. У постанові зазначено, що він не з`явився по повістці 22 серпня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим порушив вимоги ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Позивач звертає увагу, що 10 жовтня 2024 року офіцером адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 складено протокол про адміністративне правопорушення №563 відносно позивача, де вказано, що він порушив вимоги ч.1 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме не з`явився по повістці на 22 серпня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 . 11 жовтня 2024 року відносно нього винесено постанову №563 про притягнення до відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Позивач зазначає, що в оскаржуваній постанові не зазначено положення ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», порушення якого було допущено позивачем. Позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності, без конкретизації його суті суперечить правовій визначеності та положенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вказує, що відповідачем не було вручено повістку і не було визначено мету виклику позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також зазначає, що відповідач має можливість отримання персональних даний позивача з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, оскільки копія військово-облікового документу позивача сформовано за допомогою Резера+.

Вважає, що оскаржувана постанова є необґрунтовано, прийнята без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, тому позивач просить визнати її протиправною та скасувати.

Ухвалою від 22 листопада 2024 року відкрито провадження по справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

19 грудня 2024 року засобами поштового зв`язку до суду надійшов відзив на позовну заяву від ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому заперечує проти заявленого позову. Представник відповідача зазначив, що 21 серпня 2024 року ОСОБА_1 була виписана та вручена повістка про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 09:00 год. 22 серпня 2024 року, що підтверджується копією розписки позивача. Однак, 22 серпня 2024 року позивач за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 не прибув та не повідомив про причини неявки, які можуть вважатись поважними.

Посилання позивача на те, що в оскаржуваній постанові відповідачем не зазначено конкретне положення ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», порушення якого було допущено позивачем, відповідач зазначає, що на підставі фактичних даних, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення, а саме: даних паспорта громадянина України ідентифіковано особу позивача, зафіксовано факт вручення та отримання позивачем 21 серпня 2024 року під особистий підпис повістки з вимогою прибути у встановлене місце та дату. Також встановлено факт неприбуття позивача 22 серпня 2024 року у визначене повісткою місце та зазначено положення нормативного акта (ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»), невиконання вимог якого в особливий період становить склад адміністративного правопорушення, за яке ч.3 ст.210-1 КУпАП передбачена відповідальність.Тому в задоволенні позову просить відмовити.

26 січня 2025 року та 05 лютого 2025 року представник позивача ОСОБА_1 - Крикунов Д.О. за допомогою документа, сформованого в системі «Електронний суд», звернувся до суду із клопотанням про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 10 січня 2025 року задоволено клопотання представника позивача, визначено проводити розгляд справи за позовом ОСОБА_1 в порядку спрощеного провадження з викликом осіб.

Представник позивача Крикунов Д.О. в судовому засіданні 14 лютого 2025 року позов підтримав з підстав та мотивів зазначених у позовній заяві, наполягав на задвоолені.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 в судове засідання не з`явився, 19 грудня 2024 року у визначений законодавством строк подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив.

Вислухавши позицію представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відтак суд приходить до висновку, що справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, розглянута відповідачем, як уповноваженою особою.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Слід зазначити, що відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України "Про оборону України" громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Згідно абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Згідно із п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р.№ 560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язано го про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою відповідальність, передбачену ст. 210-1 КУпАП.

Об`єктом такого правопорушення є суспільні відносини у сфері мобілізаційної підготовки та мобілізації, які з урахуванням частини 1 ст. 22 Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та частиною 13 ст. 2 Закону « Про військовий обов`язок і військову службу», зокрема, полягають у неприбутті громадян за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці в тому числі і для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду та /або відмови у проходженні обов`язкового медичного огляду.

03 липня 2024 року позивачем на виконання вимог закону уточнено свої персональні дані як військовозобов`язаного, зокрема уточнено адресу свого проживання, номер мобільного телефону та електронну адресу (а.с. 8)

Судом встановлено, що постановою ІНФОРМАЦІЯ_2 № 563 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 11 жовтня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. Так, згідно постанови ОСОБА_1 не з`явився по повістці 22 серпня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим порушив вимоги ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (а.с. 6).

Судом також досліджено розписку ОСОБА_1 від 21 серпня 2024 року, відповідно до якої позивач повістку № МГ/158333 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 22 серпня 2024 року одержав (а.с.32).

З дослідженої розписки встанвоелно, що повістку №МГ/158333 на ім`я ОСОБА_2 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 22 серпня 2024 року одержав 21 серпня 2024року. Проте розписка не містить відомостей з якою метою особа викликається.

01 жовтня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 складено звернення до начальника Оболонського УП ГУНП у м. Києві щодо доставки ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з неявкою останього по повістці на 22 серпня 2024 року (а.с.33).

З інших досліджених судом доказів також встановлено що позивачем вчасно оновлено свої облікові дані, що доводиться відомостями Резерв+ , перебуває на обліку ІНФОРМАЦІЯ_3 дата оновлення 03 липня 2024 року. Непридатний в мирний час, обмежено придатний у воєний час (а.с.8).

За встановлених у справі обставин, а також відомостей, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення від 10 жовтня 2024 року, чуд не вбачає у діях позивача складу правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а тому провадження підлягає закриттю, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

За змістом постанови від 08 липня 2020 року у справі 463/1352/16-а Верховний Суд звертає увагу на те, що в силу принципу презумції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події правопорушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" Європейський суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Принцип презумпції невинуватості передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти, встановлені судом, у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Суд зазначає, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги встановлені обставини, а також те, що правомірність прийнятого рішення відповідачем не доведено, суд доходить висновку про задоволення позову, визнання протиправною і скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

При цьому суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

На підставі ч. 1 ст. 139 КАС України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 210-1, 247, 251, 280 КУпАП, ст.ст. 9, 77, 79, 132, 139, 162, 205, 246, 250, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови - задовольнити.

Скасувати постанову №563 від 11 жовтня 2024 року, прийняту Начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено штраф у сумі 17000,00 грн.

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДПРОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 18 лютого 2025 року.

Суддя І.С. Шролик