Справа № 420/38025/24
Суддя: Бжассо Н.В.
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бжассо Н.В.,

розглянув в порядку письмового провадження в м. Одеса за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, за результатом розгляду якого позивач просить суд:

Визнати протиправним та скасувати рішення № 85 від 30.10.2024 року Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову ОСОБА_1 у зарахуванні до стажу роботи на посаді судді стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) на посаді юрисконсульта 2 роки, вимога щодо якого була визначена Законом 2862-XII від 15.12.1992 року та у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Визнати протиправними та скасувати рішення від 05.11.2024 року Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову ОСОБА_1 у зарахуванні до стажу роботи на посаді судді стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) на посаді юрисконсульта 2 роки, вимога щодо якого була визначена Законом 2862-XII від 15.12.1992 року та у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) на посаді юрисконсульта 2 роки, вимога щодо якого була визначена Законом 2862-XII від 15.12.1992 року та провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 50 (п`ятдесят) відсотків до 54 (п`ятдесят чотири) відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) на посаді юрисконсульта 2 роки, вимога щодо якого була визначена Законом 2862-XII від 15.12.1992 року та провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 50 (п`ятдесят) відсотків до 54 (п`ятдесят чотири) відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Ухвалою суду від 16.12.2024 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що з 16.09.2016 року її звільнено з посади судді апеляційного суду Луганської області у відставку. Позивач зазначає, що до її суддівського стажу не було зараховано два роки стажу роботи у галузі права, які вимагаються законом для призначення судді вперше. З посиланням на норми Конституції України, Закону України "Про судоустрій і статус суддів" позивач вважає дії відповідача щодо відмови у перерахунку її щомісячного довічного грошового утримання протиправними та такими, що порушують право позивача на отримання довічного грошового утримання судді у розмірі, визначеному Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

26.12.2024 року від представника відповідача, ГУ ПФУ в Одеській області, надійшов відзив на адміністративний позов, з огляду на який відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не належать до задоволення. Представник відповідача зазначає, «Суддівський стаж» та «стаж роботи на посаді судді» не є тотожними поняттями та включають до себе різні складові. «Стаж роботи на посаді судді» має вичерпний перелік посад, який визначено ст. 137 Закону №1402- VIII. Натомість до «суддівського стажу» включається «стаж на посадах судді» та стаж (досвід) робота (професійна діяльність), вимога щодо якої визначена законом та надає право для призначення на посаду судді (п. 2 ст. 137 Закону №1402-VIII) відповідно до положень п.1 та п. 6 ст. 69 Закону №1402-VIII. З набранням чинності Законом №1402, який визначив, що грошове утримання суддям виплачується з розрахунку 50% від суддівської винагороди, у Головного управління відсутні правові підстави для його обчислення Позивачу на будь-яких інших умовах.

06.01.2025 року від позивачки надійшли заперечення на відзив на позов.

Суд розглянув матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності та робить наступні висновки.

ОСОБА_1 є суддею у відставці Апеляційного суду Луганської області, що підтверджується посвідченням № НОМЕР_1 .

Згідно з записами у трудовій книжці позивачки НОМЕР_2 від 17.09.1979 року, ОСОБА_1 , відповідно до постанови Верховної Ради України від 08 вересня 2016 року № 1513-VІІІ, звільнена з посади судді у відставку.

Суд встановив, що 30.09.2016 року УПФУ в м. Сєвєродонецьку призначило ОСОБА_1 довічне грошове утримання судді у відставці, з 17.09.2016 року урахуванням стажу роботи на посаді судді, що дає їй право на відставку 20 років 8 місяців 15 днів.

Позивачка вважає, що їй протиправно не враховано до стажу роботи на посаді судді, що дає їй право на відставку 2 роки стажу роботи у галузі права, які вимагаються законом для призначення судді вперше, що стало підставою для звернення до ГУ ПФУ в Одеській області з відповідними заявами.

Рішенням ГУ ПФУ у Вінницькій області від 30.10.2024 року № 85 відмовлено у заяві позивачки про проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Також, ГУ ПФУ в Одеській області листом від 29.11.2024 року №31833-30647/К-02/8-1500/24 повідомлено позивача про відсутність правових підстав для зарахування до спеціального стажу, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді, періодів роботи на інших посадах (юрисконсульта).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

В пункті 7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 № 8-рп/2005 суд зазначив, що конституційний статус судді передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя, дає підстави ставити до суддів високі вимоги і зберігати довіру до їх компетентності та неупередженості.

Аналіз норм Конституції України свідчить, що надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), що відповідає його високому статусу, є гарантією забезпечення незалежності.

Відповідно до пункту 8 частини п`ятої статті 48 Закону України від 02.06.2016 № 1402- VIII "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції, чинній на час призначення довічного грошового утримання), незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

В силу вимог частини сьомої статті 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України та законом гарантій незалежності судді.

Вказані норми кореспондують зі статтею 22 Конституції України, відповідно до якої при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ч.1 ст. 116 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VІІІ, суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

За приписами ч.3 ст.116 Закону № 1402 рішення про звільнення судді з посади у відставку ухвалює Вища рада правосуддя.

Згідно статті 137 Закону № 1402, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Відповідно до ч.3 ст.142 Закону № 1402 щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Згідно абзацу 4 пункту 34 розділу XII « Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402 судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.05.2019 р. №9901/808/18 (провадження №11-1481заі18) вказала, що частину другу статті 137 Закону про судоустрій 2016 року потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення.

Згідно з усталеного судовою практикою Великої Палати Верховного Суду частину другу статті 137 Закону 1402-УІІІ (у редакції, яка діє з 5 серпня 2018 року) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагається законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, оскільки вказана норма закону призвела до покращення правового становища суддів, надавши можливість зараховувати до стажу роботи на посаді судді їхній стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2019 року у справі № 9901/805/18).

Абзацом четвертим пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VШ встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Отже, зарахуванню до стажу роботи на посаді судді підлягають стаж, передбачений статтею 137 Закону № 1402-УШ, період роботи, який вимагався для призначення суддею, а також період роботи, визначений як стаж роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день призначення (обрання).

На час призначення ОСОБА_1 на посаду судді ( 03.01.1996 року) питання визначення стажу, який давав право на відставку судді, регулювалося Законом України від 15 грудня 1992 року №2862-ХІІ «Про статус суддів» та Указом Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів».

Згідно із частиною першою статті 7 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів» (в редакції, чинній на час призначення Кранга Л.С. на посаду судді), право на зайняття посади судді районного (міського), міжрайонного (окружного) суду, військового суду гарнізону має громадянин України, який досяг на день обрання 25 років, має вищу юридичну освіту і, як правило, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років.

Статтею 43 вказаного Закону у цій редакції визначено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на :осаді судді не менше 10 років.

За результатами дослідження матеріалів справи, суд встановив, що ОСОБА_1 до призначення на посаду судді мала стаж роботи в галузі права більш як 2 роки, оскільки у період з 10.07.1989 року по 21.11.1991 року працювала юрисконсультом юридичного відділу на трикотажній фабриці та з 22.11.1991 року по 24.09.1993 року працювала юрисконсультом малого підприємства НІЦГІР.

З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що до стажу роботи позивача на посаді судді має бути зараховано два роки стажу роботи у галузі права, які вимагаються законом для призначення судді вперше.

Таким чином, враховуючи, що позивач має право на зарахування до стажу на посаді судді два роки стажу роботи у галузі права, які вимагаються законом для призначення судді вперше, суд прийшов до висновку, що загальний стаж позивача на посаді судді складає 22 роки 8 місяців 15 днів.

Разом з тим, оскільки рішення за результатом розгляду заяви позивачки від 16.08.2024 року прийнято ГУ ПФУ у Вінницькій області, то й позовні вимоги належать до задоволення шляхом зобов`язання відповідача ГУ ПФУ у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) на посаді юрисконсульта 2 роки, вимога щодо якого була визначена Законом 2862-XII від 15.12.1992 року та провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 50 (п`ятдесят) відсотків до 54 (п`ятдесят чотири) відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

При цьому лист Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 05.11.2024 року не є рішенням про відмову у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання та безпосередньо не породжує для позивачки правових наслідків, оскільки містить лише роз`яснення щодо нарахування та виплати позивачці щомісячного довічного утримання судді у відставці.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд робить висновок про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Суд встановив, що за звернення до суду із вказаним позовом позивачка сплатила 1211,20 грн. З урахуванням того, що суд частково задовольнив позовні вимоги, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто 605,60 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 139, 205, 243, 245, 246, 257-262, 295 , 371, 382 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнати протиправним та скасувати рішення № 85 від 30.10.2024 року Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову ОСОБА_1 у зарахуванні до стажу роботи на посаді судді стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) на посаді юрисконсульта 2 роки, вимога щодо якого була визначена Законом 2862-XII від 15.12.1992 року та у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) на посаді юрисконсульта 2 роки, вимога щодо якого була визначена Законом 2862-XII від 15.12.1992 року та провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 50 (п`ятдесят) відсотків до 54 (п`ятдесят чотири) відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 605,60 грн.

Відповідно до статті 255 КАС України, рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ).

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21100, ).

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, 65012, ).

Повний текст рішення складений та підписаний судом 17.02.2025 року, з урахуванням терміну тимчасової непрацездатності судді.

Суддя Н.В. Бжассо