Справа № 607/3194/25
Суддя: Якімець Т. І.
Дата ухвалення: 2025-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

18.02.2025 Справа №607/3194/25 Провадження №2-аз/607/2/2025

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Якімця Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Трембач С.О.,

без участі сторін,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі заяву представника ОСОБА_1 адвоката Кантелюка Томаша-Теодора Юрійовича про забезпечення позову у адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кантелюк Томаш-Теодор Юрійович, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та

У С Т А Н О В И В :

І. Описова частина

1. Стислий зміст скарги

14 лютого 2025 року через підсистему «Електронний суд», представник позивача звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ТОМ ТЦК та СП) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачене частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), від 07 лютого 2025 року № 61/97 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності (далі постанова № 61/97).

14 лютого 2025 року разом із цим позовом представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кантелюк Т.-Т.Ю. подав заяву про забезпечення позову, в якій просить заборонити ТОМ ТЦК та СП звертати до примусового виконання до органів Державної виконавчої служби

постанову № 61/97.

В обґрунтування вказаної заяви представник позивача зазначив, що постановою № 61/97 на ОСОБА_1 накладено штраф у сумі 17 000 гривень. У оскаржуваній постанові зазначено, що дата набрання законної сили 17 лютого 2025 року. Оскільки постанова № 61/97 є виконавчим документом на цей час існує реальна можливість пред`явлення її до виконання, відкриття виконавчого провадження та здійснення державним виконавцем заходів примусового виконання постанови. Пред`явлення до виконання оскаржуваної постанови до органів виконавчої служби, матиме негативний вплив на майновий стан позивача, дійсно існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача у вигляді блокування рахунків, внесення до Єдиного реєстру боржників. Адвокат посилається на те, що оскільки правомірність оскаржуваної постанови відповідача підлягає дослідженню під час судового розгляду адміністративної справи, заходи забезпечення адміністративного позову шляхом заборони відповідачу вчиняти дії щодо звернення її до виконання відповідають предмету адміністративного позову та водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до ухвалення остаточного рішення у справі. Отже, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду. При цьому, також звертає увагу, що вжиття вказаних заходів забезпечення позову не скасовує чинність постанови, ніяк не змінює обсягу прав та обов`язків сторін у спорі, а лише тимчасово забороняє застосування передбачених нею заходів до вирішення спору в даній справі.

2. Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді

Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Враховуючи приписи статті 154 КАС України суд не вбачає необхідності для повідомлення учасників справи, та для виклику особи, яка подала заяву про забезпечення позову, також немає необхідності для призначення її розгляду у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін. Відтак, розгляд поданої заяви здійснено у порядку письмового провадження без повідомлення сторін.

У зв`язку з неявкою учасників справи, з підстав, передбачених частиною четвертою

статті 229 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши доводи поданої заяви про забезпечення позову, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд доходить висновку, що ця заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

ІІ. Мотивувальна частина

1. Фактичні обставини встановлені судом.

Судом встановлено, що постановою № 61/97 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 17 000 гривень.

14 лютого 2025 року через підсистему «Електронний суд», представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кантелюк Т.-Т.Ю. звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з адміністративним позовом до ТОМ ТЦК та СП про скасування постанови № 61/97.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 153 КАС України заява про забезпечення позову подається: одночасно з пред`явленням позову до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Разом із цим позовом, позивач подав заяву про забезпечення позову, що відповідає вимогам процесуального законодавства.

2. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Статтею 55 Конституції України встановлено: права і свободи людини і громадянина захищаються судом (частина перша); кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частина друга).

Судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина і саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до частини другої статті 55 Конституції України. Право на судовий захист передбачає і конкретні гарантії ефективного поновлення в правах шляхом здійснення правосуддя. Відсутність такої можливості обмежує це право. А за змістом частини другої статті 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежено навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану (абзац п`ятнадцятий пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 7 травня 2002 року № 8-рп/2002).

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» (заява № 11901/02) зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом (пункт 77).

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з частиною другою статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Як вказано в частині першій статті 151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною другою статті 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Згідно роз`яснень, наданих у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення мають вживатися лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування має обґрунтовуватися поважними підставами та підтверджуватись належними доказами (постанова Верховного Суду від 22 липня 2022 року (справа № 151зп21/160).

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (див., наприклад, п. 38 постанови Верховного Суду від 29 січня 2020 року (справа №640/9167/19), п. 29 постанови Верховного Суду від 11 січня 2022 року (справа №640/18852/21).

Відтак, аналіз змісту вказаних норм та правових висновків дає підстави для висновку, що обов`язковими передумовами вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, існування реальної загрози у частині неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи та обов`язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року№ 1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Суд ураховує, що звернення до відповідних органів у частині виконання постанови № 61/97 матиме негативний вплив на майновий стан позивача, а невжиття заходів забезпечення позову, про які просить представник позивача, може призвести до того, що захист прав, свобод та інтересів позивача, на захист яких подано адміністративний позов, стане неможливим або їх відновлення буде суттєво утруднено й для цього необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Отже, суд вважає, що запропоновані заявником заходи забезпечення позову до відповідача є відповідними (адекватним) тим позовним вимогам, з якими заявник звернувся до суду. Такі заходи, на думку суду, спроможні забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення майбутнього позову.

Під час розгляду заяви про забезпечення позову суд враховує збалансованість інтересів заявника, держави та суб`єкта владних повноважень, а також співмірність негативних наслідків для кожної із сторін спору.

ІІІ. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви

Враховуючи наведене вище, проаналізувавши зазначені норми законодавства, дослідивши матеріали справи в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, суд констатує наявність підстав для забезпечення позову, з огляду на те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити виконання рішення суду та/або знівелювати ефективність захисту прав позивача, за захистом яких він звернувся.

У зв`язку з чим, на думку суду, заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 150 КАС України ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

При цьому, згідно з положеннями статті 156 КАС України ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Керуючись статтями 2, 150 154, 241, 248, 250, 256, 293 295 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

1. Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Кантелюка Томаша-Теодора Юрійовича про забезпечення позову у адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кантелюк Томаш-Теодор Юрійович, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

2. Заборонити ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) звертати до примусового виконання до органів Державної виконавчої служби постанову № 61/97 від 07 лютого 2025 року відносно ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачене частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу 17 000 гривень до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 607/3194/25 за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кантелюк Томаш-Теодор Юрійович, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

3. Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

4. Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

6. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Повний текст судового рішення виготовлено 18 лютого 2025 року.

Головуючий суддя Т. І. Якімець