Справа № 420/15966/24
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2025-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/15966/24

Перша інстанція: суддя Аракелян М.М.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

при секретарі судового засідання Коблова А.О.,

за участю представника відповідача Чугунікової М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного сервісного центру МВС, Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И Л А :

23 травня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного сервісного центру МВС від 09.04.2024 № 2/15/18-кп (зі змінами, внесеними наказом Головного сервісного центру МВС від 23.04.2024 №2/15/20-кп), яким вона звільнена з посади адміністратора територіального сервісного центру № 5142 (на правах відділу, м. Одеса) Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області (філія ГСЦ МВС);

- поновити її з 23 квітня 2024 року на посаді адміністратора територіального сервісного центру № 5142 (на правах відділу, м.Одеса) Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області (філія ГСЦ МВС);

- стягнути з Головного сервісного центру МВС на її користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 23.04.2024 до дня винесення судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що з 01.02.2019 року працювала у Регіональному сервісному центрі Головного сервісного центру МВС в Одеській області, з якого звільнена оскаржуваним наказом у зв`язку із скороченням посади адміністратора територіального сервісного центру №5142 (на правах відділу, м. Одеса) Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області. Позивач зазначила, що 06 грудня 2023 року її повідомлено про наступне звільнення із займаної посади у зв`язку з її скороченням та запропоновано 5 вакантних рівнозначних посад. Позивач наголосила, що вона не відмовлялась від всіх запропонованих посад, а навпаки, подала заяву від 07.12.2023 про переведення її на рівнозначну посаду адміністратора територіального сервісного центру № 5143. Заява була подана її безпосередньому керівнику в регіональному сервісному центрі. Однак, з незрозумілих для неї підстав, отримала усну відмову від нього на переведення, з поясненням, що вакантні посади відсутні. Крім того, ОСОБА_1 зазначила, що відповідач запропонував позивачу лише один раз 5 вакантних посад у межах Одеської області. Головним сервісним центром МВС не було жодного разу запропоновано інші вакантні у м.Одесі. Також не пропонувались жодні вакантні посади у період з 06.12.2023 по 23.04.2024.

Головний сервісний центр МВС заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 16 жовтня 2023 року № 838 «Про організаційно-штатні зміни в Головному сервісному центрі МВС» посада адміністратора територіального сервісного центру № 5142 (на правах відділу, м. Одеса) регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області (філія ГСЦ МВС) підлягала скороченню. З метою дотримання вимог частини третьої статті 87 Закону України «Про державну службу» ОСОБА_1 надано попередження від 01 грудня 2023 року про звільнення на підставі пункту 1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу» та одночасно запропоновано наявні вакантні посади. Так, відповідач зазначив, що позивачу доведено до відома, що згоду на переведення на одну із запропонованих посад або відмову від такого переведення необхідно подати саме в письмовій формі до головного, а не регіонального сервісного центру. Заява ОСОБА_1 від 07 грудня 2023 року, про яку вона зазначає в позовній заяві, про переведення її на рівнозначну посаду адміністратора територіального сервісного центру № 5143 до ГСЦ МВС не надходила. Також, до ГСЦ МВС не надходило від ОСОБА_1 у письмовій формі ані згоди на переведення на одну із запропонованих посад, ані відмови від такого переведення; ОСОБА_1 не надано до ГСЦ МВС будь-яких заперечень чи зауважень щодо вказаного попередження. Враховуючи, що з моменту попередження ОСОБА_1 минуло більше 30 календарних днів, наказом ГСЦ МВС від 09 квітня 2024 року № 2/15/18-кп звільнено ОСОБА_1 з посади адміністратора територіального сервісного центру № 5142 (на правах відділу, м. Одеса) регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області (філія ГСЦ МВС), у зв`язку зі зміною структури та штатного розпису Головного сервісного центру МВС, із припиненням державної служби.

Регіональний сервісний центр Головного сервісного центру МВС в Одеській області заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що твердження позивачки щодо «подання» нею безпосередньому керівнику заяви від 07 грудня 2023 про переведення її на рівнозначну посаду адміністратора територіального сервісного центру № 5143 (на правах відділу, м. Білгород- Дністровський, Одеська область) не підтверджуються належними та допустимими доказами (внутрішній реєстраційний номер, відповідна резолюція, тощо) та суперечить змісту попередження про звільнення, в якому чітко прописано, що заява подається до управління персоналу Головного сервісного центру МВС. Рішення щодо переведення працівника приймається начальником ГСЦ МВС, а не безпосереднім керівником такого працівника, який станом на 07 грудня 2023 перебував із позивачкою у рівнозначному становищі, у зв`язку із скороченням всіх посад у структурному підрозділі. Відповідач зазначив, що саме бездіяльність позивачки - невчинення нею дій, направлених на працевлаштування у новоствореному відокремленому підрозділі ГСЦ МВС призвели до її звільнення, а не відсутність пропозицій з боку роботодавця, або не відповідність запропонованих посад кваліфікації та досвіду роботи, професійним підготовці та компетентності позивачки.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невірне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, надання невірної правової оцінки обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зокрема, апелянт зазначає, що суд першої інстанції невірно встановив, що роботодавцем позивача є Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Одеській області (філія ГСЦС МВС), якій є відокремленим структурним підрозділом Головного сервісного центру МВС та є підзвітним та підконтрольним Головному сервісному центру МВС.

ОСОБА_1 було запропоновано лише 5 вакантних посад та запропоновано лише один раз, хоча вакантні посади з`являлись та були наявні в період з 06.12.2023 по 23.04.2024. Враховуючи вищевикладене, вбачається, що лише в місті Одесі були 68 вакантних посад адміністраторів територіальних сервісних центрів, жодна з яких не була запропонована позивачці. Отже, висновки суду першої інстанції про те, що нібито позивачу були запропоновано всі вакантні посади в межах Одеської області є хибними, безпідставними та необґрунтованими.

Апелянт посилається на порушення процедури звільнення відповідачами, а саме на той факт, що ОСОБА_1 не було запропоновано всі вакантні посади, зокрема не запропоновані ті посади, які б не вимагали змінювати місто (територіальну одиницю) її мешкання та праці. Апелянт зазначала, що у разі скорочення її посади, що є підставою для звільнення державного службовця (у значенні пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу»), суб`єкт призначення/керівник державної служби повинен запропонувати державному службовцеві, попередженого про звільнення, усі вакантні посади (за умови, що такі є), на які можна було б його перевести.

З посиланням на правову позицію Верховного Суду, апелянт зазначив, що в разі реорганізації (державного органу), що є підставою для звільнення державного службовця (у значенні пункту 1 частини першої статті 87 Закону № 889-VIII), суб`єкт призначення/керівник державної служби повинен запропонувати державному службовцеві, попередженого про звільнення, усі вакантні посади (за умови, що такі є), на які можна було б його перевести. Водночас приписи частини п`ятої статті 22 Закону № 889-VI дозволяють здійснити цю процедуру без обов`язкового проведення конкурсу (від 30 листопада 2022 року у справі № 640/15797/21). Апелянт наголосила, що оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, то роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду, і які існували на день звільнення. З вищевикладеного вбачається, що відповідачем, як роботодавцем не було виконано свій обов`язок щодо працевлаштування позивачки у Головному сервісному центрі МВС та його структурних підрозділах (філіях).

Відповідачі подали відзиви на апеляційну скаргу, в яких просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, у зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 01.02.2019 року працювала на різних посадах у Регіональному сервісному центрі ГСЦ МВС в Одеській області (колишній Регіональний сервісний центр МВС в Одеській області) (т.1, а.с.23-37).

27 травня 2020 позивачку призначено на посаду адміністратора територіального сервісного центру №5142 (на правах відділу, м. Одеса, вул.Ак.Корольова, буд.5) Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області (філія ГСЦ МВС) у порядку переведення з Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області, із встановлення випробування строком 6 місяців, зі збереженням раніше присвоєного 9 рангу державного службовця (а.с.34-35).

Наказами Міністерства внутрішніх справи України від 19 вересня 2023 року № 768 «Про внесення змін до структури Головного сервісного центру МВС», від 16 жовтня 2023 року № 838 «Про організаційно-штатні зміни в Головному сервісному центрі МВС», змінено структуру ГСЦ МВС та затверджено Перелік змін у штатах МВС, відповідно до якого, реорганізовано регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Одеській області (Філія ГСЦ МВС, м. Одеса) (скорочено всі посади), регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Миколаївській області (Філія ГСЦ МВС, м. Миколаїв) (скорочено всі посади), регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Херсонській області (Філія ГСЦ МВС, м. Херсон) (скорочено всі посади) та створено відокремлений підрозділ ГСЦ МВС на правах філії - регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях (філія ГСЦ МВС), .

Наказом ГСЦ МВС від 30.10.2023 року, у зв`язку з організаційно-штатними змінами, створено комісію з проведення заходів, пов`язаних із припиненням діяльності регіональних сервісних центрів ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях (філій ГСЦ МВС).

Територіальний сервісний центр №5142, у якому ОСОБА_1 працювала на посаді адміністратора, входив на правах відділу у структурі регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області (філія ГСЦ МВС), який було реорганізовано (зі скороченням всіх посад).

01 грудня 2023 року відносно ОСОБА_1 , з метою дотримання вимог статті 49-2 Кодексу законів про працю України, частини третьої статті 87 Закону України «Про державну службу», начальником Головного сервісного центру МВС складено попередження від 01.12.2023 року на адресу адміністратора ТСЦ №5142 про наступне звільнення ОСОБА_1 із займаної посади та одночасно запропоновано розглянути наявні вакантні посади в новоствореному відокремленому структурному підрозділі Головного сервісного центру МВС - регіональному сервісному центрі ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях (філія ГСЦ МВС):

1. Адміністратор територіального сервісного центру № 5143 (на правах відділу, м.Білгород-Дністровський, Одеська область) регіонального сервісного центру ГСЦ МВС регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях (філія ГСЦ МВС);

2. Адміністратор територіального сервісного центру № 5144 (на правах відділу, м. Ізмаїл, Одеська область) регіонального сервісного центру ГСЦ МВС регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях (філія ГСЦ МВС);

3. Адміністратор територіального сервісного центру № 5146 (на правах відділу, м.Роздільна, Одеська область) регіонального сервісного центру ГСЦ МВС регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях (філіяГСЦ МВС);

4. Адміністратор територіального сервісного центру № 5148 (на правах відділу, с.Березівка, Одеська область) регіонального сервісного центру ГСЦ МВС регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях (філія ГСЦ МВС);

5. Адміністратор територіального сервісного центру № 5151 (на правах відділу, м. Болград, Одеська область) регіонального сервісного центру ГСЦ МВС регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях (філія ГСЦ МВС) (т.1,а.с.38-39).

У попередженні зазначено, що у разі згоди на призначення за переведенням на одну із запропонованих посад слід подати відповідну заяву до управління персоналу Головного сервісного центру МВС. У разі відмови ОСОБА_1 буде звільнено відповідно до п.1 ч.1 ст.87 ЗУ «Про державну службу» не раніше 30 календарних днів з дня попередження, з виплатою вихідної допомоги у розмірі двох середньомісячних заробітних плат. Ненадання зазначеної вище заяви протягом встановленого строку вважатиметься відмовою від запропонованої посади.

Позивач зазначає, що вона отримала попередження 06.12.2023 року.

В додатках до позову ОСОБА_1 надано копію заяви від 07.12.2023 року на ім`я начальника Головного сервісного центру МВС, у якій зазначено, що вона просить перевести її на рівнозначну посаду адміністратора територіального сервісного центру № 5143 на правах відділу, м.Білгород-Дністровський, Одеська область) регіонального сервісного центру ГСЦ МВС регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях (філія ГСЦ МВС) 12 грудня 2023 року (т.1,а.с.40).

Щодо доказів одержання цієї заяви відповідачами позивачка зазначає лише те, що вона її подала безпосередньо керівнику, який їй усно відмовив.

Доказів реєстрації відповідачами цієї заяви матеріали справи не містять, на їх існування позивачка не покликається.

Наказом Головного сервісного центру МВС від 09 квітня 2024 року № 2/15/18-кп «Про звільнення ОСОБА_1 » вирішено:

1.Звільнити ОСОБА_1 з посади адміністратора територіального сервісного центру № 5142 (на правах відділу, м. Одеса) регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області (філія ГСЦ МВС), 16 квітня 2024 року, у зв`язку зі зміною структури та штатного розпису Головного сервісного центру МВС, із припиненням державної служби.

2. Регіональному сервісному центру ГСЦ МВС в Одеській області (філія ГСЦ МВС) провести з ОСОБА_1 відповідні розрахунки та виплатити грошову компенсацію за невикористані 07 календарних днів щорічної основної оплачуваної відпустки за період роботи з 27 травня 2023 року по 16 квітня 2024 року (07 календарних днів за період роботи з 01 січня 2024 року по 16 квітня 2024 року), 01 календарний день щорічної додаткової оплачуваної відпустки за стаж державної служби понад 05 років, за 2024 рік, вихідну допомогу у розмірі двох середньомісячних заробітних плат.

3. ОСОБА_1 до звільнення з посади передати справи і довірене у зв`язку з виконанням посадових обов`язків майно голові комісії з проведення заходів, пов`язаних з припиненням діяльності регіонального сервісного центу ГЦС МВС в Одеській області (філія ГЦС МВС) ОСОБА_2 , про що скласти відповідний акт (т.1, а.с.41).

Підстава: попередження від 01 грудня 2023 року.

У Наказі зазначено, що він виданий відповідно до п.1 ч.1, ч.4 ст.87, ст.89 Закону України «Про державну службу», ст.24 Закону України «Про відпустки», наказу Міністерства внутрішніх справ України від 16 жовтня 2023 року №838 «Про організаційно-штатні зміни в Головному сервісному центрі МВС».

Наказом Головного сервісного центру МВС №2/15/20-кп внесено зміни до наказу ГСЦ МВС від 09 квітня 2024 року № 2/15/18-кп «Про звільнення ОСОБА_1 », зокрема, змінено дату звільнення позивачки з 16.04.2024 року на 23.04.2024 року Підстава: листок непрацездатності « 22420383-1 від 15.04.2024 року, виданий КНП «Миколаївський обласний центр онкології» Миколаївської обласної ради (т.1, а.с.42).

Не погоджуючись із звільненням без запропонування всіх наявних вакантних посад, позивачка звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами дотримано процедуру звільнення, зокрема позивачці було повідомлено про всі наявні посади адміністраторів на підприємстві, де вона працювала (РСЦ ГСЦ МВС в Одеській області).

Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначаються Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII.

Частиною першою статті 83 Закону № 889-VIIІ визначені підстави для припинення державної служби, зокрема, відповідно до пункту 4 цієї статті державна служба припиняється за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 Закону № 889-VIII).

Відповідно до частини першої статті 87 Закону № 889-VIII підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є, зокрема:

1) скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу;

1-1) ліквідація державного органу.

Згідно з частиною третьою статті 87 Закону № 889-VIII суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.

Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.

Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.

Верховний Суд неодноразово застосовував правовий висновок про те, що обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору та охоплює вакантні посади, які з`явилися в установі протягом всього цього періоду і які існували на день звільнення. При цьому, враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю (постанови від 19 листопада 2022 року в справі № 640/24023/21, від 25 липня 2019 року в справі № 807/3588/14, від 27 травня 2020 року в справі № 813/1715/16).

Крім того, сталою та послідовною правовою позицією Верховного Суду є висновок, що у разі реорганізації державного органу, що є підставою для звільнення державного службовця у значенні пункту 1 частини першої статті 87 Закону № 889-VIII, суб`єкт призначення/керівник державної служби повинен запропонувати державному службовцеві, попередженого про звільнення з посади, усі вакантні посади (за умови, що такі є), на які можна було б його перевести.

Аналогічного правового висновку у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 05.04.2023 у справі № 640/12871/21, від 12.04.2023 у справі № 340/1791/22, від 24.07.2023 у справі № 140/7340/22, від 02 листопада 2023 року у справі № 380/9055/22.

З викладеного слідує вірність доводів апелянта, що в рамках спірних правовідносин у відповідача був наявний обов`язок щодо здійснення пропозиції ОСОБА_1 щодо всіх вакантних рівнозначних посад державної служби або, як виняток, нижчих посад державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей, що підтверджується інформацією про вакантні посади, переліком змін у штатах, копіями попереджень про наступне звільнення.

Зі змісту попередження позивача про наступне звільнення у зв`язку із скороченням вбачається, що ГСЦ МВС попередив ОСОБА_1 про наступне звільнення та запропонував їй 5 посад адміністратора в регіональних сервісних центрах Одеської області поза межами міста Одеси, в той час, як позивач проживає та працює у сервісному центрі, розташованому у м.Одеса (т.1 а.с.38).

Згідно Переліку змін у штатах МВС затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 16 жовтня 2023 року № 838 «Про організаційно-штатні зміни в Головному сервісному центрі МВС», - у Територіальному сервісному центрі № 5142, з якого звільнено позивача, не відбулось скорочення чисельності посад адміністратора (т.2 а.с.206-218).

Крім того, з наданих ГСЦ МВС довідок про вакантні посади вбачається, що:

- в період з 06.12.2023 по 10.12.2023 року та станом на 11.12.2023, тобто станом на час попередження позивача про скорочення її посади, в м.Одеса в ТСЦ № 5142, в якому працювала позивач, наявні 17 посад адміністратора; в ТСЦ № 5141 у м.Одеса - 16 посад адміністратора; в ТСЦ № 5152 у м.Одеса 11 посад адміністратора, в ТСЦ № 5154 у м.Одеса 24 посади адміністратора;

- станом на 12 грудня 2023 року в м.Одеса в ТСЦ № 5142, в якому працювала позивач, наявні 7 посад адміністратора; в ТСЦ № 5141 у м.Одеса - 6 посад адміністратора; в ТСЦ № 5152 у м.Одеса 5 посад адміністратора, в ТСЦ № 5154 у м.Одеса 11 посад адміністратора;

- в період з 21.12.2023 по 23.01.2024 в м.Одеса в ТСЦ № 5142, в якому працювала позивач, наявні 3 посади адміністратора; в ТСЦ № 5141 у м.Одеса - 3 посади адміністратора;, в ТСЦ № 5154 у м.Одеса 6 посад адміністратора;

- станом на 09.04.2024 в м.Одеса в ТСЦ № 5142, в якому працювала позивач, наявні 2 посади адміністратора; в ТСЦ № 5141 у м.Одеса - 2 посади адміністратора;, в

ТСЦ № 5154 у м.Одеса 5 посад адміністратора (т.3 а.с.102-191).

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги, що позивачу не були запропоновані усі вакантні посади відповідного рівня державної служби, які на час попередження про наступне звільнення та на дату видання наказу про звільнення були вакантними в ГСЦ МВС, знайшли своє підтвердження.

Судова колегія ще раз наголошує, що позивачу, яка працює і проживає у м.Одеса, не запропоновано жодної рівнозначної посади у цьому місті, в той час як такі були наявні як на момент попередження позивача про наступне звільнення, так і на момент видачі наказу про її звільнення з посади. Більш того, з незрозумілих підстав, за відсутності фактичного скорочення посади адміністратора у ТСЦ № 5142, в якому працювала позивач, і за наявності в цьому ТСЦ вакантних посад, відповідач не запропонував позивачу такі.

Відсутність фактичного скорочення посади позивача підтверджується як матеріалами справи, зокрема Переліком змін у штатах МВС, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 16 жовтня 2023 року № 838 «Про організаційно-штатні зміни в Головному сервісному центрі МВС», так і визнанням представником відповідачів цього факту в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції.

Вказане дає підстави вважати, що позивачу не були запропоновані усі наявні вакантні посади, які відповідають вимогам частини 3 статті 87 Закону № 889-VІІІ, що існували в державній установі, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч зазначеному відповідач, як суб`єкт призначення, не навів жодного аргументу щодо неможливості перевести позивача на одну із вакантних посад адміністратора у ТСЦ № 5142.

Позаяк відповідач не дотримався вимог частини третьої статті 87 Закону № 889-VIII, що проявилося у невиконанні обов`язку щодо пропонування ОСОБА_1 усіх посад державної служби, які вона могла обійняти з урахуванням своєї кваліфікації, що є істотним порушенням процедури припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення, то звільнення позивача не може вважатися законним.

Отже, колегія суддів вважає обґрунтованими вимоги ОСОБА_1 про скасування наказу про звільнення та поновлення її на попередньо займаній посаді.

За змістом частини першої статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Поновлення на роботі полягає в тому, що працівнику надається та робота, яку він виконував до моменту його звільнення на займаній посаді.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №826/12916/15; від 06.03.2019 у справі №824/424/16-а; від 22.10.2019 у справі №816/584/17; від 07.07.2020 у справі №811/952/15; від 05.01.2023 у справі №140/9068/21; від 13.04.2023 у справі №540/3994/20; від 27.04.2021 у справі №826/8332/17 від 20.02.2019 у справі №819/691/17; від 20.01.2021 у справі №803/172/16; від 08.11.2022 у справі №826/18588/14; від 13.06.2020 у справі №817/3431/14 відповідно до якої, у разі незаконного звільнення працівника з роботи його порушене право підлягає захисту шляхом поновлення на попередній роботі, тобто на посаді, з якої його було незаконно звільнено, крім випадку ліквідації підприємства, установи організації.

З викладеного вбачається, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, шляхом поновлення її на посаді адміністратора територіального сервісного центру № 5142 (на правах відділу, м.Одеса) регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області (філія ГСЦ МВС), який згідно відомостей ЄДРПОУ за кодом 43611850 не є ліквідованим та не перебуває в процесі ліквідації.

Щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 235 КЗпП при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу

Відповідно до частини першої статті 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок № 100).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 100 середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Пунктом 8 Порядку №100 передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до довідки РСЦ ГСЦ МВС в Одеській області від 04 червня 2024 року № 31/15-8119, за лютий березень 2024 року позивач фактично відпрацювала 29 робочих днів, за які нарахована заробітна плата складає 9 061,33 грн.

Середньоденна заробітна плата позивача становить 312,46 грн.

Період вимушеного прогулу позивача вираховується з 24.04.2024 по 18.02.2025 року та складає 215 днів.

Відтак, розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню на користь позивач з РСЦ ГСЦ, складає 67 178,90 (312,46 х 215) грн.

Разом з тим, враховуючи, що відповідно до оскаржуваного наказу, 23 квітня 2024 року був останнім робочим днем позивача, то позовні вимоги як про поновлення так і про стягнення середнього заробітку підлягають задоволенню з наступного дня після звільнення, тобто з 24 квітня 2024 року.

Крім того, з довідки про доходи позивача за останні два місяці перед звільненням вбачається, що вона видана саме Регіональним сервісним центром МВС в Одеській області, а отже саме РСЦ МВС виплачував позивачу заробітну плату і саме з нього підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Суд першої інстанції на наведене уваги не звернув, не врахував актуальні правові позиції Верховного Суду, у зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.1, п.4 ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.308,310,315,317,321,322,325,328,329 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2024 року скасувати з прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного сервісного центру МВС від 09.04.2024 № 2/15/18-кп (зі змінами, внесеними наказом Головного сервісного центру МВС від 23.04.2024 №2/15/20-кп), яким ОСОБА_1 звільнена з посади адміністратора територіального сервісного центру № 5142 (на правах відділу, м. Одеса) регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області (філія ГСЦ МВС).

Поновити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на посаді адміністратора територіального сервісного центру № 5142 (на правах відділу, м.Одеса) регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області (філія ГСЦ МВС) () з 24 квітня 2024 року.

Стягнути з регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області (філія ГСЦ МВС) () на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 24.04.2024 до 18.02.2025 року у розмірі 67 178,90 грн (шістдесят сім тисяч сто сімдесят вісім гривень дев`яносто копійок), з утриманням податків та інших обов`язкових платежів при виплаті.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст складений та підписаний колегією суддів 18 лютого 2025 року.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко