Справа № 320/29082/24
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2025-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Бєлової Л.В., Кучми А.Ю.

за участю секретаря Коренко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Шаркова Олександра Олександровича про визнання протиправною та скасування постанови

В С Т А Н О В И Л А

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Шаркова Олександра Олександровича, в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову від 29 травня 2024 року ВП НОМЕР_2.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що 29 травня 2024 року приватним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 211 758,30 грн. При цьому, що боржник самостійно сплатив більшу частину боргу за виконавчим документом. Відтак, вважає, що стягнення основної винагороди у розмірі 211 758,30 грн, є протиправним та таким, що не відповідає діючим нормам законодавства, порушуючи права боржника. Позивач наголошує на тому, що станом на сьогоднішній день, фактичного та реального виконання виконавчого документу не відбулося, оскільки боржник самостійно погасив загальну суму заборгованості, відтак, підстави для стягнення з боржника основної винагороди у передбаченому розмірі відсутні. Вважає, що для стягнення основної винагороди необхідна наявність двох умов: примусове виконання рішення і фактично стягнута сума.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 22 березня 2021 року у справі №761/46310/17 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по аліментам та пені, зобов`язання сплачувати аліменти задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість по сплаті аліментів за договором між батьками про сплату аліментів на утримання дитини від 29 жовтня 2010 року у розмірі 3 374 828, 89 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 8000 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 20 вересня 2021 року у справі №761/46310/17 апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 березня 2021 року в частині стягнення заборгованості по аліментам змінено, зменшено розмір стягнення з 3 374 828, 89 грн до 1 058 791,50 грн.

05 липня 2021 року на підставі постанови Київського апеляційного суду Шевченківським районним судом м. Києва видано виконавчий лист на виконання постанови Київського апеляційного суду від 20 вересня 2021 року по справі №761/46310/17.

29 травня 2024 року відповідачем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 з виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва по справі №761/46310/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість по сплаті аліментів за договором між батьками про сплату аліментів на утримання дитини від 29 жовтня 2010 року у розмірі 1 058 791,50 грн та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1 058 791,50 грн пені. Таким чином, сума стягнення за виконавчим документом складає 2 117 583,00 гривень.

Одночасно з відкриттям виконавчого провадження приватним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 29 травня 2024 року № НОМЕР_1 у розмірі 211 758,30 грн та винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 29 травня 2024 року № НОМЕР_1 у розмірі 485,00 грн. Загальна заборгованість по виконавчому провадженню з урахуванням основної винагороди та постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження складала 232 9826,30 грн.

29 травня 2024 року приватним виконавцем через електронну взаємодію АСВП зроблено запит до податкової про наявність рахунків боржника, заробітної плати боржника та запит до МВС про наявність автотранспортних засобів у боржника.

29 травня 2024 року приватним виконавцем через електронну взаємодію АСВП винесено постанову про арешт майна боржника та арешт коштів боржника.

30 травня 2024 року приватним виконавцем накладено арешт на транспортні засоби, що належать позивачу.

30 травня 2024 року на депозитний рахунок приватного виконавця примусово списано кошти: у сумі 533,06 грн відповідно до платіжної інструкції №3044; у сумі 21 299,45 грн відповідно до платіжної інструкції №3045; у сумі 48 875,27 грн відповідно до платіжної інструкції №3046; у сумі 116,00 грн відповідно до платіжної інструкції№3047; у сумі 37 158,12 грн відповідно до платіжної інструкції №3048; у сумі 150 187,12 грн відповідно до платіжної інструкції №3049.

На рахунок приватного виконавця було стягнуто всього 258 169,02 грн, які розподіленні та перераховані 31 травня 2024 року наступним чином: 69,00 грн відповідно до платіжної інструкції №17030 перераховано, як витрати виконавчого провадження; 416,00 грн відповідно до платіжної інструкції №17031 перераховано, як витрати виконавчого провадження; 23 4258,20 грн відповідно до платіжної інструкції №17032 перераховано на користь стягувача; 23 425,82 грн відповідно до платіжної інструкції №17033 перераховано як основну винагороду приватного виконавця.

29 травня 2024 року на електронну адресу приватного виконавця від адвоката боржника - Приймак А.О. надійшов адвокатський запит від 29 травня 2024 року №1 з проханням надати копію постанови про відкриття виконавчого провадження та завантаження наявних матеріалів виконавчого провадження до АСВП за НОМЕР_2.

04 червня 2024 року на поштову адресу та на електронну адресу адвоката боржника - Приймак А.О. направлено відповідь з додатком постановою про відкриття виконавчого провадження та ідентифікатором доступу до виконавчого провадження НОМЕР_2.

06 червня 2024 року приватним виконавцем направлено до банківських установах платіжні інструкції на списання коштів з боржника.

07 червня 2024 року на депозитний рахунок приватного виконавця примусово списано кошти у сумі 40 650,75 грн відповідно до платіжної інструкції №О67С00НGQ9.

На рахунок приватного виконавця ще було стягнуто всього 40650,75 грн які розподіленні та перераховані 10 червня 2024 року наступним чином: 36 955,23 грн відповідно до платіжної інструкції №17217 перераховано на користь стягувача; 3 695,52 грн відповідно до платіжної інструкції №17218 перераховано як основну винагороду приватного виконавця.

12 червня 2024 року на електронну адресу приватного виконавця від адвоката боржника - Приймак А.О. надійшла заява щодо виконавчого провадження з додатками до неї (квитанціями) з проханням направити до стягувача вимогу приватного виконавця щодо отримання інформації, а саме зарахування на банківській реквізити, які були вказані у заяві, грошових коштів на загальну суму 1 176 000,00 грн та інших грошових коштів, які були списані у примусовому порядку в рахунок погашення заборгованості за виконавчим провадженням НОМЕР_2.

13 червня 2024 року на депозитний рахунок приватного виконавця примусово списано кошти: у сумі 1 500,00 грн відповідно до платіжної інструкції №3141; у сумі 2 880,11 грн відповідно до платіжної інструкції №3137; у сумі 32 855,00 грн відповідно до платіжної інструкції №3136;

Таким чином на рахунок приватного виконавця ще було стягнуто всього 37 235,11 грн, які розподіленні та перераховані 14 червня 2024 року наступним чином: 33 850,10 грн відповідно до платіжної інструкції №17251 перераховано на користь стягувача; 3 385,01 грн відповідно до платіжної інструкції №17252 перераховано як основну винагороду приватного виконавця.

14 червня 2024 року приватним виконавцем направлено платіжні інструкції на списання коштів з боржника до банківських установ.

17 червня 2024 року на адресу стягувача - ОСОБА_4 направлено вимогу приватного виконавця №5277 (з копіями квитанції боржника) терміново надати інформацію щодо надходження коштів від боржника ОСОБА_1 з виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва від 05 липня 2023 року №761/46310/17, а також повідомити суму залишку заборгованості по вищевказаному виконавчому документу.

18 червня 2024 року на депозитний рахунок приватного виконавця примусово списано кошти: у сумі 48 385,00 грн відповідно до платіжної інструкції №17289; у сумі 5 627,00 грн відповідно до платіжної інструкції №17290; у сумі 58 089,00 грн відповідно до платіжної інструкції №17292.

На рахунок приватного виконавця ще було стягнуто всього 112 101,00 грн, які розподіленні та перераховані 18 червня 2024 року наступним чином: 101 910,00 грн згідно платіжної інструкції №17255 перераховано на користь стягувача; 10 191,00 грн згідно платіжної інструкції №17256 перераховано як основну винагороду приватного виконавця.

21 червня 2024 року від адвоката стягувача - Майбороди Андрія Леонідовича надійшов лист від 20 червня 2024 року №106/20-24 про те, що з дати відкриття виконавчого провадження НОМЕР_2 від 29 червня 2024 року на рахунок стягувана ОСОБА_4 надійшли такі суми: 03 червня 2024 року - 234 258,20 грн; 10 червня 2024 року - 36 955,23 грн; 14 червня 2024 року -33 850,10 грн; 19 червня 2024 року - 101 910,00 грн всього: 406 973,53 грн.

Також, цим листом представником стягувача повідомлено, шо загальна заборгованість по виконавчому документу складає 2 117 583,00 грн, залишок заборгованості на даний час складає 1 710 609,47 грн.

20 червня 2024 року на депозитний рахунок приватного виконавця примусово списано кошти у сумі 640 279,99 грн згідно платіжної інструкції №О6КС0Е7Р20, які розподіленні та перераховані 21 червня 2024 року наступним чином: 582 072,72 грн згідно платіжної інструкції №17281 перераховано на користь стягувача; 58 207,27 грн згідно платіжної інструкції №17252 перераховано як основну винагороду приватного виконавця.

24 червня 2024 року на електронну адресу приватного виконавця від адвоката боржника - Приймак А.О. надійшов адвокатський запит від 24 червня 2024 року №1 з проханням надати інформацію щодо залишку несплачених грошових коштів за виконавчим провадженням НОМЕР_2 та повторно направити вимогу до стягувану щодо уточнення про отримання грошових коштів, які самостійно були сплачені ОСОБА_1 згідно квитанції за 10-12 червня 2024 року.

25 червня 2024 року на адресу стягувача - ОСОБА_4 направлено вимогу приватного виконавця №5345 терміново надати інформацію щодо надходження грошових коштів на рахунки стягувача згідно квитанції за 10 - 12 червня 2024 року від боржника ОСОБА_1 з виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва від 05 липня 2023 року №761/46310/17.

04 липня 2024 року від адвоката стягувача - Майбороди Андрія Леонідовича надійшов лист від 04 липня 2024 року №107/04-24 яким повідомлено, що заборгованість сплачена у повному обсязі. Судове рішення по справі №761/46310/17 виконано фактично, у зв`язку із чим просить закінчити виконавче провадження НОМЕР_2 відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

05 липня 2024 року приватним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_2 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне виконання у повному обсязі) та знято всі арешти з коштів в банківських установах та всі арешти з майна боржника.

Не погоджуючись з постановою приватного виконавця від 29 травня 2024 року про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 211 758,30 грн, позивач звернувся із цим позовом до суду.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що пунктом 12 Постанови Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2016 року № 643 визначено, що розмір основної винагороди приватного виконавця становить 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 26 вказаного Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

За змістом ч. 3 ст. 45 Закону України "Про виконавче провадження" основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

У силу ч. 2 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" від 02.06.2016 №1403 (далі - Закон №1403).

Даний Закон є спеціальним Законом, що підлягає застосуванню щодо діяльності приватного виконавця та має першочергове значення при наданні правової оцінки діям та рішенням приватного виконавця.

За вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода (частина перша статті 31 Закону № 1403).

Відповідно до ч. 4 та 5 ст. 31 Закону № 1403 основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до ч. 6 ст. 31 Закону № 1403 основна винагорода, що встановлюється у вигляді фіксованої суми, стягується після повного виконання рішення.

Згідно з ч. 7 ст. 31 Закону № 1403 Приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Згідно з абз.1 п.19 Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2016 року №643 (далі - Порядок №643), приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

У справі, яка переглядається, позивач оскаржує постанову приватного виконавця про стягнення основної винагороди, яку прийнято одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.

Основні аргументи, якими скаржник обґрунтовує протиправність оскаржуваної постанови, зводяться до того, що приватний виконавець у межах відповідного виконавчого провадження фактично не вчиняв дій щодо примусового стягнення основних сум боргу за виконавчим документом.

Аналіз наведених положень Закону №1404-VIII свідчить про те, що приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, зазначених у статті 3 цього Закону, яке розпочинає, зокрема, за заявою стягувача. У разі виконання рішень приватним виконавцем виконавчий збір не стягується. Натомість за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю виплачується винагорода.

Водночас норми Закону № 1404-VIII, які регулюють діяльність приватних виконавців, і ст.31 Закону №1403-VIII вказують, що основна винагорода - це винагорода приватного виконавця за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до повного або часткового виконання рішення та стягується з боржника в розмірі пропорційному до фактично стягнутої суми.

Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03 березня 2020 року у справі №260/801/19, від 10 вересня 2020 року у справі №120/1417/20-а та від 28 жовтня 2020 року у справі №640/13697/19.

Колегія суддів звертає увагу, що прийняття постанови про стягнення основної винагороди разом з постановою про відкриття виконавчого провадження є обов`язком приватного виконавця, а не правом приватного виконавця, що відповідає вимогам ст.31 Закону №1403-VIII і відповідно до оскаржуваної постанови приватний виконавець здійснив лише розрахунок основної винагороди, а у разі здійснення ним повного або часткового виконання рішення, основна винагорода має бути стягнута з дотриманням пропорційності відповідно до примусово стягнутого боргу.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 21 січня 2021 року у справі №160/5321/20, від 27 квітня 2021 року у справі №580/3444/20, від 03 червня 2021 року у справі №640/17286/20, від 26 серпня 2021 року у справі №380/6503/20, від 26 жовтня 2023 року у справі №640/20265/19

Водночас саме лише існування такої постанови, винесеної одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, не означає безумовного та гарантованого стягнення основної винагороди, не надає права приватному виконавцю стягувати визначену ним суму без здійснення фактичних дій з виконання судового рішення

Вказаний висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 26 травня 2022 року у справі №420/6845/18.

Сума основної винагороди, визначена приватним виконавцем у постанові про її стягнення, винесеній одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, не є сумою, яка гарантовано має бути стягнута за наслідками фактичного виконання виконавчого провадження у випадках неповного виконання або ж невиконання відповідного виконавчого документа.

Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21 січня 2021 року у справі №160/5321/20, від 08 липня 2021 року у справі №360/2855/20 та від 24 грудня 2021 року у справі №200/3149/21-а.

З матеріалів справи вбачається, що на рахунок приватного виконавця було стягнуто всього 258 169,02 грн, які розподіленні та перераховані 31 травня 2024 року наступним чином: 69,00 грн відповідно до платіжної інструкції №17030 перераховано, як витрати виконавчого провадження; 416,00 грн відповідно до платіжної інструкції №17031 перераховано, як витрати виконавчого провадження; 23 4258,20 грн відповідно до платіжної інструкції №17032 перераховано на користь стягувача; 23 425,82 грн відповідно до платіжної інструкції №17033 перераховано як основну винагороду приватного виконавця.

10.06.2024 на рахунок приватного виконавця ще було стягнуто всього 40650,75 грн які розподіленні та перераховані наступним чином: 36 955,23 грн відповідно до платіжної інструкції №17217 перераховано на користь стягувача; 3 695,52 грн відповідно до платіжної інструкції №17218 перераховано як основну винагороду приватного виконавця.

Також, 14.06.2024 на рахунок приватного виконавця ще було стягнуто всього 37 235,11 грн, які розподіленні та перераховані наступним чином: 33 850,10 грн відповідно до платіжної інструкції №17251 перераховано на користь стягувача; 3 385,01 грн відповідно до платіжної інструкції №17252 перераховано як основну винагороду приватного виконавця.

18.06.2024 на рахунок приватного виконавця ще було стягнуто всього 112 101,00 грн, які розподіленні та перераховані наступним чином: 101 910,00 грн згідно платіжної інструкції №17255 перераховано на користь стягувача; 10 191,00 грн згідно платіжної інструкції №17256 перераховано як основну винагороду приватного виконавця.

20 червня 2024 року на депозитний рахунок приватного виконавця примусово списано кошти у сумі 640 279,99 грн згідно платіжної інструкції №О6КС0Е7Р20, які розподіленні та перераховані 21 червня 2024 року наступним чином: 582 072,72 грн згідно платіжної інструкції №17281 перераховано на користь стягувача; 58 207,27 грн згідно платіжної інструкції №17252 перераховано як основну винагороду приватного виконавця.

З вказаного вбачається, що приватний виконавець виконавчого округу м. Київ Шаркова Олександра Олександровича не стягував з позивача 211 758,30 грн., суму вказану у постанові від 29 травня 2024 року ВП НОМЕР_2, а стягував основну винагороду пропорційно до стягнутих сум на користь скаржника.

Також, колегія суддів, вважає за необхідне зазначити, що приватним виконавцем виконавчого округу м. Київ Шаркова Олександра Олександровича 05 липня 2024 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_2 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне виконання у повному обсязі) та знято всі арешти з коштів в банківських установах та всі арешти з майна боржника та відсутні відомості про винесення постанови від 29 травня 2024 року ВП НОМЕР_2 в окреме виконавче провадження.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Л.В. Бєлова

А.Ю. Кучма

Повне судове рішення складено «18» лютого 2025 року.