Справа № 932/4069/24
Суддя: СПАЇ В. В.
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 932/4069/24
(2-а/199/7/25)
РІШЕННЯ

Іменем України

17.02.2025

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в особі судді Спаї В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області про скасування постанови у справі про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 03.05.2024 р. інспектором 4 роти УПП бат. Управління патрульної поліції в Закарпатській області старшим лейтенантом поліції Маслєєвим С.В. винесено постанову серії ЕНА №2063749 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. На переконання позивача, він не порушував ПДР України, рухався з дозволеною швидкістю, його безпідставно зупинили та незаконно притягли до адміністративної відповідальності.

Так, позивач заперечує факт порушення та зазначає, що 03.05.20204 р. він надав письмові пояснення інспектору Маслєєву С.В., відповідно до яких дорожній знак, який знаходиться на даній ділянці дороги, не позначає початок населеного пункту, а є інформаційним знаком, оскільки на ньому зазначено: «Сан. Карпати». Отже, виходячи з інформації, яка міститься на дорожньому знаку, це позначка «Санаторію Карпати», а не «село Карпати», відтак, дана ділянка дороги проходить не через територію населеного пункту та на неї не розповсюджуються обмеження швидкості руху у 50 км/год. Окрім того, зазначений знак має частково втрачені літери та знаходиться одразу за деревом, яке унеможливлює завчасну ідентифікацію дорожнього знаку. Інспектор Маслєєв С.В. погоджувався з доводами Шишкіна С.О., втім, зазначив, що не вперше складає постанову про притягнення до адміністративної відповідальності у цьому місці.

Позовна заява містить вимогу про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі.

Відповідач позов не визнав, зазначив у відзиві на позовну заяву, що позивач не надав жодного доказу на обґрунтування своєї позиції, а оскаржувана ним постанова відповідає вимогам закону.

Як встановлено судом на підставі відповідної постанови, постановою серії ЕНА №2063749 від 03.05.2024 р. позивача притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП: 03.05.2024 р. о 17:31:14 водій, керуючи транспортним засобом, рухався зі швидкістю 79 км/год. в межах населеного пункту с. Карпати АД М 06 757 км, чим порушив встановлені обмеження швидкості на 29 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР; адміністративне правопорушення зафіксоване не в автоматичному режимі.

Правовідносини виникли з рішення суб`єкта владних повноважень по притягненню особи до адміністративної відповідальності за КУпАП.

Дослідив докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 КУпАП встановлено, що завданням Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств,. Установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених; законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Як встановлено судом на підставі оскаржуваної постанови, 03.05.2024 р. позивач о 17:31:14, керуючи транспортним засобом, рухався зі швидкістю 79 км/год. в межах населеного пункту с. Карпати АД М 06 757 км.

.Статтею 9 КУпАП зазначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Проте, як встановлено судом, інспектором Управління патрульної поліції в Закарпатській області Маслєєвим С.В. було допущено порушення порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, а саме не було з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Так, відповідно до п. 12.4 ПДР Україниу населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

За порушення цих вимог настає відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками,- тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як встановлено судом на підставі оскаржуваної постанови, позивач рухався в межах населеного пункту с. Карпати, при цьому постанова не містить відомостей про те, у зоні дії якого дорожнього знаку «Початок населеного пункту» рухався позивач.

Так, початок населеного пункту відповідно до вимог ПДР України може бути позначено дорожнім знаком 5.49 «Початок населеного пункту» - найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах, та дорожнім знаком 5.51 «Початок населеного пункту» - найменування і початок населеного пункту, в якому на даній дорозі не діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.

Відповідно до п. 12.6 ПДР України поза населенимипунктами навсіх дорогахта на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.51, дозволяється рухі з швидкістю: а)автобусам (мікроавтобусам), що здійснюють перевезення організованих груп дітей, легковим автомобілям з причепом і мотоциклам-не більше 80км/год.; б)транспортним засобам, якими керують водії із стажем до2 років,- не більше70км/год.; в)вантажним автомобілям, що перевозять людей у кузові, та мопедам,- не більше 60 км/год; г)автобусам (за винятком мікроавтобусів) - не більше 90км/год; ґ) іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год.

За таких обставин неможливо встановити порушення позивачем вимог саме п. 12.4 ПДР України.

Водночас, будь-яких належних доказів, які б свідчили про порушення позивачем ПДР України, а саме перевищення швидкості руху в зоні дії саме дорожнього знаку 5.49 «Початок населеного пункту» відповідачем суду не надано.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте відповідачем правомірності прийнято рішення у виді постанови інспектора УПП в Закарпатській області Маслєєва С.В. серії ЕНА №2063749 від 03.05.2024 р. доведено не було, належних доказів правомірності постанови суду не надано тощо.

Європейський суд з прав людини зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23).

Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку про недоведеність вини позивача в порушенні ним вимог п. 12.4 ПДР України, а тому, беручи до уваги загальний правовий принцип, закріплений в ст. 62 Конституції України, який передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі підлягає закриттю.

Щодо розподілу судових витрат.

За ч. 1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Щодо розподілу судових витрат (судовий збір), то на підставі ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені у Законі України «Про судовий збір».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Як встановлено судом, при зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 1211,20 грн. (замість 605,:0 грн.), відтак, оскільки судовий збір сплачений в більшому розмірі, ніж встановлено законом, позивачу повертається розмір переплаченої суми (ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір»).

Керуючись ст. 55 Конституції України, ст.ст. 6-10, 12, п. 1 ч. 1 ст. 20, ст. 22, ч. 1 ст. 25, ст.ст. 72-77, 79, 90, 139, ч. 1 та ч. 4 ст. 189, п. 2 ч. 1 ст. 241, ст.ст. 242-246, 250, 251, 255, 271, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області про скасування постанови у справі про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити повністю.

Скасувати постанову інспектора 4 роти УПП бат. Управлінню патрульної поліції в Закарпатській області Маслєєва Сергія Васильовича серії ЕНА №2063749 від 03.05.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судові витрати (судовий збір) в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління національної поліції в Закарпатській області (88000, м. Ужгород, вул. О.Кошового, буд. 2).

Повернути ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Повернення сплаченої суми судового збору необхідно здійснити в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Повернення судового збору проводиться фінансовим органом за особистою заявою про повернення судового збору із зазначенням реквізитів рахунку отримувача коштів, оригіналом квитанції, що підтверджує сплату судового збору до бюджету.

Повне судове рішення складене та підписане 17.02.2025 р.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Спаї