Справа № 260/8179/24
Суддя: Маєцька Н.Д.
Дата ухвалення: 2025-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 лютого 2025 року м. Ужгород№ 260/8179/24
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі: головуючої - судді Маєцької Н.Д., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області про стягнення середнього заробітку, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області, якою просить: стягнути з Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області на користь ОСОБА_1 в порядку ст.236 КЗпП України середній заробіток за час затримки виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду 15.08.2022 року у справі №260/3092/20, яке набрало законної сили 15.08.2022 року в частині поновлення на службі, в порядку ст.236 КЗпП України, за період з 23 вересня 2023 року по 09 грудня 2024 року (по день подання цього позову) складає 416694,00 (чотириста шістнадцять тисяч шістсот дев`яносто чотири гривні нуль копійок) грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 15.08.2022 року у справі № 260/3092/20, яке набрало законної сили 21.09.2022 року, визнано протиправним та скасовано наказ №1188-о Державної фіскальної служби України від 21.08.2020 року та наказ №77-о від 26.08.2020 року Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області про звільнення ОСОБА_1 , з поновленням на посаді начальника слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області з 27.08.2020 року. Однак, ні Державна фіскальна служба України, ні Головне управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області не видавали накази на виконання рішення суду у справі №260/3092/20, про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області з 27.08.2020 року. Разом з цим, рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 липня 2023 року у справі № 260/5096/22, стягнуто з Головного управління ДФС у Закарпатській області на користь позивача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 16 серпня 2022 року по 24 листопада 2022 року. Також, рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2023 року у справі № 260/8241/23, стягнуто з Головного управління ДФС у Закарпатській області на користь позивача середній заробіток за весь час затримки розрахунку за період з 25 листопада 2022 року по 22 вересня 2023 року. Отже, позивач зазначає, що рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 15.08.2022 року у справі №260/3092/20, яке набрало законної сили, на час подання до суду даного позову повністю не виконано. Таким чином, з урахуванням рішення суду від 13 липня 2023 року у справі № 260/5096/22 та рішення суду від 21 листопада 2023 року у справі № 260/8241/23, позивач вважає, що має право на стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, в порядку ст. 236 КЗпП України за період з 23 вересня 2023 року по 09 грудня 2024 року (по день подання даного позову).

Від відповідачів до суду відзиви на позовну заяву не надходили. Судом вжито достатніх заходів щодо належного повідомлення відповідачів про відкриття провадження у справі та надано достатній строк для подання відзиву на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 24 грудня 2002 року по 26 серпня 2020 року проходив службу в податковій міліції у Закарпатській області. Наказами ДФС України № 1188-0 від 21 серпня 2020 року та ГУ ДФС у Закарпатській області № 77-о від 26 серпня 2020 року позивача було звільнено з посади начальника слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Закарпатській області та податкової міліції за пунктом 64 підпунктом "г" Положення (через скорочення штатів).

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2022 року у справі № 260/3092/20, визнано протиправним та скасовано наказ № 1188-о Державної фіскальної служби України від 21.08.2020 року про звільнення ОСОБА_1 (М-109451) з податкової міліції ДФС з посади начальника слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області у запас Збройних Сил України за п. 64 пп. "г" Положення (через скорочення штатів). Визнано протиправним та скасовано наказ №77-о від 26.08.2020 року Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області про звільнення ОСОБА_1 (М-109451) з податкової міліції ДФС з посади начальника слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області у запас Збройних Сил України за п. 64 пп. "г" Положення (через скорочення штатів) з 26.08.2020 року. Поновлено ОСОБА_1 (М-109451) на посаді начальника слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області з 27 серпня 2020 року. Стягнуто з Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 27 серпня 2020 року по 15 серпня 2022 року в сумі 677 136 (шістсот сімдесят сім тисяч сто тридцять шість гривень) грн. Рішення суду, в частині поновлення ОСОБА_1 (М-109451) на посаді начальника слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області з 27 серпня 2020 року та стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць в сумі 28 624,61 (двадцять вісім тисяч шістсот двадцять чотири гривні 61 копійка) грн. допущено до негайного виконання. В решті позовних вимог відмовлено.

Разом з тим, рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 липня 2023 року у справі № 260/5096/22, яке набрало законної сили 14 серпня 2023 року, стягнуто з Головного управління ДФС у Закарпатській області Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 16 серпня 2022 року по 24 листопада 2022 року у розмірі 85403,50 грн. Також, рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2023 року у справі № 260/8241/23, яке набрало законної сили 21 грудня 2023 року, стягнуто з Головного управління ДФС у Закарпатській області Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 25 листопада 2022 року по 22 вересня 2023 року в розмірі 283427 (двісті вісімдесят три тисячі чотириста двадцять сім гривень) грн.

Оскільки, ГУ ДФС у Закарпатській області та ДФС України добровільно рішення суду в частині поновлення позивача на посаді не виконали, позивач звернувся з даним позовом до суду про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, в порядку статті 236 КЗпП України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно з пунктами 2, 3 статті 23 Загальної декларації прав людини прийнятої і проголошеної резолюцією 217 А (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, кожна людина, без будь-якої дискримінації, має право на рівну оплату за рівну працю. Кожний працюючий має право на справедливу і задовільну винагороду, яка забезпечує гідне людини існування, її самої та її сім`ї, і яка в разі необхідності доповнюється іншими засобами соціального забезпечення.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17.07.97).

Згідно з частинами 1, 5 статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню.

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими для виконання на всій території України.

Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником наказу про це, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків (пункт 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів").

Аналіз зазначених правових норм, дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає в тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися.

Відповідно до статті 236 КЗпП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Положення статті 236 КЗпП України встановлюють відповідальність роботодавця у вигляді стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі працівника з метою компенсації йому втрат від неотримання зарплати чи неможливості працевлаштування.

Отже, відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена статтею 236 КЗпП України, згідно якої проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці.

Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникла у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Таким чином, згідно із статтею 236 КЗпП України проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Підсумовуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що наявність вини відповідача у затримці виконання судового рішення не є обов`язковою для задоволення заявлених вимог, в даній справі наявність цієї вини випливає із норм Конституції України, згідно яких судові рішення, які набрали законної сили, повинні виконуватись державними органами добровільно, без відкриття виконавчого провадження.

Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного для після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Така правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16 лютого 2018 року у справі №807/2713/13-а, від 21 березня 2018 року у справі № 243/2748/16-ц, від 27 червня 2019 року у справі №821/1678/16, від 17 липня 2019 року у справі №825/1281/16, від 25 липня 2019 року у справі №2а-3138/10/0370, від 27 листопада 2019 року у справі №802/1183/16-а.

Як свідчать встановлені обставини справи, рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2022 року у справі № 260/3092/20, ОСОБА_1 було поновлено на посаді начальника слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області з 27 серпня 2020 року.

Відповідно до рішення суду, що набрало законної сили, у відповідача наявний обов`язок по поновленню позивача на посаді начальника слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області з 27 серпня 2020 року, який має бути здійснений, шляхом видання останнім відповідного наказу.

Проте, рішення Закарпатського окружного адміністративного суду 15 серпня 2022 року у справі № 260/3092/20 в частині поновлення позивача на посаді начальника слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області не виконано, доказів протилежного до суду не надано.

Щодо розрахунку суми стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, суд враховує наступне.

Згідно зі статтею 27 Закону України "Про оплату праці", порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 "Про затвердження Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ" (далі Положення № 114), постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" наказом Міністерства фінансів України від 17 липня 2018 року № 616 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу податкової міліції (далі - Порядок № 616), яким визначено механізм нарахування та виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу податкової міліції, а також визначено форму та порядок видачі грошових атестатів (пункт 1 розділу І Порядку № 616).

Пунктом 24 Положення № 114 передбачено, що у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов`язків, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на службі розглядається більше одного року не з вини особи рядового, начальницького складу, така особа має право на отримання грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

Згідно із пунктом 2 розділу І Порядку № 616 у цьому Порядку терміни вживаються в таких значеннях: місячне грошове забезпечення - грошове забезпечення, встановлене на дату настання події, без урахування одноразових додаткових видів грошового забезпечення. При цьому до місячного грошового забезпечення премія включається у розмірі, нарахованому у місяці, що передує події; одноденний розмір грошового забезпечення - місячне грошове забезпечення, поділене на кількість календарних днів місяця настання події.

Пунктом 4 розділу ХІІ Порядку № 616 визначено, що особам начальницького складу податкової міліції, звільненим з органів ДФС, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за визначений час вимушеного прогулу грошове забезпечення нараховується виходячи з одноденного розміру грошового забезпечення, помноженого на кількість календарних днів періоду вимушеного прогулу.

Згідно із пунктом 3 розділу І Порядку № 616 грошове забезпечення осіб начальницького складу податкової міліції (крім курсантів навчального закладу ДФС) складається з: 1) посадового окладу; 2) окладу за спеціальним званням; 3) щомісячних додаткових видів грошового забезпечення: надбавок за вислугу років, за особливості проходження служби, за спортивне звання, за почесне звання, за виконання функцій державного експерта з питань таємниць, за службу в умовах режимних обмежень; доплати за науковий ступінь доктора філософії (кандидата наук) або доктора наук; доплати за вчене звання; премій; 4) одноразових додаткових видів грошового забезпечення: матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань; допомоги для оздоровлення.

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини щодо розміру середньоденної заробітної плати позивача, встановлені у рішенні Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2022 року у справі № 260/3092/20 та відповідно до частини 4 статті 78 КАС України не потребують доказування у даній справі.

Відповідно до розрахункового листа за 2020 року Головного управління ДФС у Закарпатській області заробітна плата позивача за червень 2020 рік складала 18183,69 грн, за липень 2020 року 39065,53 грн.

Відтак, середньомісячна заробітна плата позивача становить 28624,61 грн. (18183,69 грн. + 39065,53 грн. = 57249,22 грн/ 2), а середньоденна заробітна плата становить 938,50 грн. (57249,22 грн. / 61 день).

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2022 року у справі №260/3092/20, в частині поновлення позивача на службі допущено до негайного виконання, тому, стягнення середнього заробітку за затримку виконання рішення суду про поновлення на роботі необхідно обчислювати з 16 серпня 2022 року.

Разом з цим, суд враховує, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 липня 2023 року у справі № 260/5096/22, яке набрало законної сили 14 серпня 2023 року, стягнуто з Головного управління ДФС у Закарпатській області Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період з 16 серпня 2022 року по 24 листопада 2022 року у розмірі 85403,50 грн. Також, рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2023 року у справі № 260/8241/23, яке набрало законної сили 21 грудня 2023 року, стягнуто з Головного управління ДФС у Закарпатській області Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період з 25 листопада 2022 року по 22 вересня 2023 року в розмірі 283427,00 грн.

Таким чином, середній заробіток позивача за час затримки виконання рішення від 15 серпня 2022 року у справі № 260/3092/20, враховуючи стягнення середнього заробітку за період з 16 серпня 2022 року по 24 листопада 2022 року рішенням у справі № 260/5096/22, та за період з 25 листопада 2022 року по 22 вересня 2023 року рішенням у справі № 260/8241/23, необхідно розраховувати з 23 вересня 2023 року по день подачі позивачем даної позовної заяви - 09 грудня 2024 року.

Середньоденний розмір грошового забезпечення позивача складає 938,50 грн.

Судом встановлено, що загальна кількість календарних днів за період вимушеного прогулу з 23 вересня 2023 року по 09 грудня 2024 року складає 444 календарних днів.

Таким чином, стягненню на користь позивача підлягає середній заробіток в розмірі 416 694,00 грн (444 х 938,50 грн).

Згідно частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищевказане, враховуючи обставини встановлені судом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, у відповідності до ст. 139 КАС України необхідно стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 4 166,94 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - 2.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної фіскальної служби України (м. Київ, Львівська площа, буд. 8, ), Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області (Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Волошина, буд. 52, ) про стягнення середнього заробітку задовольнити.

2. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області (Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Волошина, буд. 52, ) середній заробіток за час затримки виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 15.08.2022 року у справі № 260/3092/20, в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області, за період з 23 вересня 2023 року по 09 грудня 2024 року у розмірі 416 694,00 грн. (чотириста шістнадцять тисяч шістсот дев`яносто чотири гривні).

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області (Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Волошина, буд. 52, ) судові витрати у розмірі 4 166,94 грн. (чотири тисячі сто шістдесят шість гривень дев`яносто чотири копійки).

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяН.Д. Маєцька