Справа № 380/20259/24
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2025-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

18 лютого 2025 рокусправа № 380/20259/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Костецького Н.В., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Львівській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, Міністерства внутрішніх справ України, у якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідачів, що полягає у не виправленні допущеної помилки та не внесенні змін до Наказу УМВСУ у Львівській області від 27.12.2000 року № 622 о/с, а саме замість «у відповідності з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України звільнити з органів внутрішніх справ у відставку /за віком/ майора внутрішньої служби ОСОБА_1 офіцера фельдзв`язку відділу Державної фельд`єгерської служби України у м. Львові УМВСУ, з 02 січня 2001 року» вказати «у відповідності з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України звільнити з органів внутрішніх справ у відставку /за віком/ майора внутрішньої служби ОСОБА_1 старшого офіцера фельдзв`язку відділу Державної фельд`єгерської служби України у м. Львові УМВСУ. з 02 січня 2001 року»;

- зобов`язати відповідачів виправити допущену помилку шляхом внесення виправлення до Наказу УМВСУ у Львівській області від 27.12.2000 року № 622 о/с, вказавши замість «у відповідності з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України звільнити з органів внутрішніх справ у відставку /за віком/ майора внутрішньої служби ОСОБА_1 офіцера фельдзв`язку відділу Державної фельд`єгерської служби України у м. Львові УМВСУ, з 02 січня 2001 року» - «у відповідності з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України звільнити з органів внутрішніх справ у відставку /за віком/ майора внутрішньої служби ОСОБА_1 старшого офіцера фельдзв`язку відділу Державної фельд`єгерської служби України у м. Львові УМВСУ, з 02 січня 2001 року».

Ухвалою суду від 04.10.2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 20.01.2025 залучено до участі у справі як співвідповідача Ліквідаційну комісію Головного управління МВС України у Львівській області.

Ухвалою суду від 20.01.2025 позовну заяву залишено без руху відповідно до ч. 13 ст. 171 КАС України, та надано позивачу 5-денний термін на усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду заяви щодо поновлення пропущеного строку на звернення до суду з наведенням поважних причин його пропуску та надати докази щодо фактів і обставин, які об`єктивно перешкодили йому своєчасно звернутися до суду із позовом.

Позивач повідомлений належним чином про підстави залишення позовної заяви без руху та наслідки не усунення недоліків позовної заяви, яку залишено без руху. Згідно довідки про доставку електронного листа, ухвалу про залишення позовної заяви без руху від 24.05.2024 доставлено на електронну поштову адресу позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказану ним у позовній заяві.

Проте, станом на 17.02.2025 позивач не виконав вимог ухвали суду від 20.01.2025 про залишення позовної заяви без руху та не подав заяви щодо поновлення пропущеного строку на звернення до суду.

При вирішенні питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду із цим позовом, суд керується такими мотивами.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Частиною другою цієї статті визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд звертає увагу, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексу адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом місяця від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Спірні правовідносини виникли у зв`язку з відмовою у виправленні допущеної помилки та не внесенні змін до наказу УМВСУ у Львівській області від 27.12.2000 року № 622 о/с, яким позивача з 02.01.2001 було звільнено із органів внутрішніх справ у відставку з посади офіцера фельдзв`язку Державної фельд`єгерської служби України у м. Львові УМВСУ.

Відповідно, з 02.01.2001 позивач повинен був дізнатися про порушення свого права.

Із даним позовом до суду позивач звернувся 30.09.2024 року, зазначивши, що із довідки від 23.05.2024 №31/28-О-57/Яц про розмір грошового забезпечення він дізнався, що пенсія за вислугу років нараховується та виплачується йому, виходячи з розрахунку посади офіцера фельдзв`язку УМВС, а не посади старшого офіцера фельдзв`язку УМВС, яку позивач обіймав до звільнення.

Згідно ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України (у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного (міського) суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Суд вважає за необхідне звернути увагу, що строк звернення до суду обчислюється за загальним правилом з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.02.2021 у справі №800/30/17 зауважила, що вжиття конструкції «повинна була дізнатися» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

У постанові Верховного Суду від 12.05.2022 у справі №640/8010/20 зроблено загальний висновок про те, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Суд звертає увагу, що позивач у позовній заяві не навів жодних поважних причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, які б унеможливлювали і не залежали б від волі позивача своєчасно звернутись за судовим захистом, відповідно, суд не встановив обставин та поважних причин пропуску строку звернення до суду із цим позовом.

Таким чином, суд робить висновок, що позивач пропустив визначений частиною п`ятою статті 122 КАС України та частиною першою статті 233 КЗпП України (у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) строк звернення до суду.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу. Частиною третьою статті 123 КАС України визначено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі, і якщо підстави, вказані позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 240, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Львівській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачеві, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку. Питання про повернення судового збору позивач може ініціювати шляхом подання відповідного клопотання до суду.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.297 Кодексу адміністративного судочинства України та у строки, визначені ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складено 18.02.2025 року.

СуддяКостецький Назар Володимирович