Справа № 295/14674/24
Суддя: Стрілецька О. В.
Дата ухвалення: 2025-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2025 року м. Житомир

Богунський районний суду м. Житомира в складі головуючої судді Стрілецької О.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом, поданим представником ОСОБА_1 - адвокатом Отрох Аллою Володимирівною, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

І. Короткий зміст позовних вимог

Адвокат Отрох А.В. в інтересах ОСОБА_1 шляхом використання системи "Електронний суд" звернулась до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі за текстом - ІНФОРМАЦІЯ_2 ) № 542 від 21.09.2024 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 гривень.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що відповідно до зазначеної постанови ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме - за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку, вчинене в особливий період.

Вважає, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вказане в ній правопорушення є протиправною, оскільки під час її винесення не дотримані норми діючого законодавства.

Адвокат Отрох А.В. зауважує, що винесена відповідачем постанова не містить посилання на конкретний пункт, частину, абзац та статтю нормативно-правового акту, вимоги якого ОСОБА_1 не дотримані чи порушені; зі змісту оскаржуваної постанови неможливо встановити, в якій формі вчинене адміністративне правопорушення; постанова не містить жодних доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Крім того, адвокат зауважує, що відповідачем порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, в порушення вимог ст. 277-2 КУпАП відповідач не повідомив позивача у встановленому порядку про дату та місце розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності не пізніше як за три доби до дня розгляду справи, розгляд якої проведений без участі ОСОБА_1 .

Вважає, що права позивача грубо порушені, у зв`язку із чим просить суд постанову скасувати.

ІІ. Процедура та позиції учасників розгляду справи

Згідно з ухвалою суду від 11.10.2024 позовну заяву було залишено без руху.

Відповідно до ухвали суду від 21.10.2024 відкрито провадження у справі та прийнято рішення проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

24.10.2024 представник відповідача Гуменюк О. направив відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечував (а.с. 28-32). В обґрунтування заперечень вказав, що постанова відносно ОСОБА_1 винесена правомірно, із дотриманням всіх встановлених чинним законодавством України вимог та без порушення прав та законних інтересів позивача.

Зауважив, що позивач був належним чином повідомлений про необхідність прибути на виклик доІНФОРМАЦІЯ_3 , проте проігнорував вказану повістку, в подальшому був доставлений працівниками Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області для розгляду справи. До відзиву на позовну долучив копію справи про адміністративне правопорушення №542 відносно ОСОБА_1 (а.с. 35-44).

До відзиву на позовну заяву відповідач долучив докази його направлення позивачу (а.с. 51), тобто відповідачем дотримані вимоги ч. 9 ст. 79, ч. 4 ст. 162 КАС України.

Інших заяв по суті справи не надходило.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Сторони не скористались наданим процесуальним правом і не надали заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

ІІІ. Обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження, законодавство, що підлягає застосуванню, оцінката мотиви суду

Судом встановлено, що 04.09.2024 ОСОБА_1 отримав повістку про виклик про необхідність прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою уточнення облікових даних (в разі потреби - проходження ВЛК) на 09:00 год 09.09.2024, в якій зазначена дата народження ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_4 , особистий номер телефона та міститься підпис в графі "особистий підпис" (а.с. 43).

При цьому суд зазначає, що в позовній заяві позивач не заперечує і не спростовує факт отримання повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У зв`язку з тим, що на вказану у повістці дату та час ОСОБА_1 не з`явився, 13.09.2024 за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 направлено вимогу до Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області про доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 для притягнення до адміністративної відповідальності за порушення законодавства про оборону, мобілізацію та мобілізаційну підготовку, встановлені правила військового обліку (а.с. 42).

Зі змісту рапорту ДОП Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області Ярмолицького О. від 21.09.2024 вбачається, що на підставі звернення від 13.09.2024 ОСОБА_1 був доставлений 21.09.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.41).

21.09.2024 начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 виніс постанову №542 за справою про адміністративне правопорушення, згідно з якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн (а.с. 11-12, 36-37).

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 04.09.2024 ОСОБА_1 в порушення вимог статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», в особливий період, не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх придатності для проходження військової служби в особливий період, направлення для проходження медичного огляду, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Розгляд справи проведений в присутності ОСОБА_1 , в постанові міститься підпис особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, в тому числі про отримання ним копії оспорюваної постанови (а.с. 11-12).

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо) неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

За правилами ст. 7, 245 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

В статті 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правила військового обліку встановлені Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно до абзаців 3, 6 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», в редакції Закону України від 11 квітня 2024 р. № 3633-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку", який набрав чинності 18.05.2024, чинній на момент притягненння позивача до адміністративної відповідальності, громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Обов`язок громадянина з`явитися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, передбачений також в абз. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно до абзацу 5 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли був оприлюднений Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в Україні введений воєнний стан, який неодноразово був продовжений і діє на цей час, продовжений до 09.05.2025.

В частині 2 статті 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», в редакції, чинній на момент притягнення позивача до адміністративної відповідальності, визначено, що громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.

11.04.2024 був прийнятий Закон України № 3363-IХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку", який набув чинності 18.05.2024, за винятком окремих його положень, відповідно до якого були внесені зміни, в тому числі, до Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», які зазнали суттєвих змін.

На виконання та реалізацію наведених вище положень законів Кабінетом Міністрів України прийнята постанова № 560 від 16.05.2024, якою затверджений Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, (далі - Постанова № 560), яка набирає чинності одночасно із Законом України від 11 квітня 2024 р. № 3633-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку, але не раніше дня її опублікування (пункт 2), яка була опублікована в офіційному виданні "Урядовий кур`єр" 18.05.2024, а відтак з цієї дати набрала законної сили.

В пункті 21 Постанови № 560 з визначено, що за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби

Відповідно до п. 22 Постанови № 560 резервісти та військовозобов`язані, у яких відсутній (які втратили) військово-обліковий документ, уточнюють свої облікові дані (адресу місця проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інші персональні дані) у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або місцезнаходження чи відповідному підрозділі розвідувальних органів, Центральному управлінні або регіональному органі СБУ, де вони перебувають на військовому обліку. У такому разі під час уточнення облікових даних їм оформляється військово-обліковий документ.

Згідно з п. 27 Постанови № 560 під час мобілізації громадяни викликаються з метою: 1) до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів для: взяття на військовий облік; проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби; уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки); призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби;

Відповідно до підпункту 1 пункту 41 Постанови № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки.

Частина 3 статті 210-1 КУпАП передбачає притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Відповідно до ст. 235 КУпАП розгляд справ про адміністративне правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ст. 210-1 КУпАП, віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, від імені яких розглядати справи мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Дослідивши письмові докази у справі, надані сторонами, суд дійшов висновку, що правові підстави для задоволення позову відсутні з огляду на таке.

Позивач, будучи громадянином України, має конституційний обов`язок здійснювати захист незалежності та територіальної цілісності України, в тому числі, шляхом проходження військової служби.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивач 04.09.2024 отримав повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 на 09.09.2024 для уточнення військово-облікових даних, а відтакна підставі ст. 22 «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» був зобов`язаний прибути за викликом до відповідного територіального центру комплектування, проте за таким викликом не з`явився. Належних і достатніх доказів для спростування цієї обставини не надав.

Судом беззаперечно встановлено, що виклик позивача був здійснений з дотриманням положень п. 27 Постанови № 560. Позивач був належним чином повідомлений про необхідність з`явитись за викликом, що підтверджується його особистим підписом, що відповідає вимогам п. 41 Постанови № 560.

Зі змісту п. 23 Постанови № 560 вбачається, що поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форми власності), визнаються:

- перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк;

- смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

При цьому у разі неприбуття у строк, визначений у повістці, громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ), повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ) або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів (пункт 24 Постанови № 560).

Отже, позивач, отримавши повістку по виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 , за викликом не з`явився, тобто порушив правила військового обліку в особливий період, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП.

Водночас, суд констатує, що в позовній заяві позивач не посилається на наявність поважних причин, які перешкодили йому з`явитись за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Не встановлено судом, що позивач повідомляв про наявність таких причин уповноваженій особі ІНФОРМАЦІЯ_3 або що він виконав обов`язок, передбачений п. 24 наведеної вище Постанови № 560.

Таким чином, судом не встановлено наявність поважних причин, з яких позивач не з`явився за викликом на 09.09.2024 для уточнення військово-облікових даних.

Не заслуговують на увагу доводи представника позивача, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять посилань на докази в обгрунтування притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Як зазначено вище по тексту рішення, в матеріалах справи наявна розписка про те, що позивач отримав виклик про необхідність прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 , в якій міститься його підпис про вручення повістки, що є достатнім доказом в розумінні вимог ст. 251 КУпАП, який підтверджує, що виклик позивача був здійснений в установленому порядку.

Цей доказ з достатньою аргументованістю і посиланням на нього зазначений в постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Вказуючи на неправомірність винесеної постанови представник позивача в позовній заяві зазначила, що у постанові про адміністративне правопорушення відсутня вказівка на конкретний порушений нормативно-правовий акт, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення, зі змісту оскаржуваної постанови неможливо достовірно встановити, в якій саме формі вчинено адміністративне правопорушення.

Суд відхиляє ці доводи з огляду на таке.

Вимоги до постанови, яка прийнята за результатами розгляду справи про вчинення адміністративного правопорушення, встановлені в ст. 283 КУпАП, яка повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу.

Зі змісту оспорюваної постанови від 21.09.2024 вбачається, що вона цілком відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, містить опис встановлених обставин, що позивач будучи належним чином повідомленим про необхідність з`явитись за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 за викликом не з`явився, поважних причин неявки також не повідомив; містить посилання на положення нормативних актів, які передбачають обов`язок військовозобов`язаного з`являтись за викликом, а саме ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", п. 21 Постанови № 560; міститься посилання на ст. 210-1 КУпАП, згідно з якою встановлена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізацію та мобілізаційну підготовку, що є достатнім для кваліфікації дій позивача і висновку про вчинення ним адміністративного правопорушення.

Не заслуговують на увагу твердження адвоката Отрох А.В. про проведення розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення 21.09.2024 постанови № 542 у відсутності позивача, оскільки вони спростовуються матеріалами справи і змістом самої постанови. Матеріалами справи підтверджуються, що позивач 21.09.2024 був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_3 для вирішення питання про притягнення його до адміністративної відповідальності. Оспорювана постанова була винесена в цей же день, підписана ОСОБА_1 , тобто особою, яка притягнута до адміністративної відповідальності, копію якої він також одразу отримав, жодних заперечень або зауважень з цього приводу в постанові не міститься (а.с.12).

Також суд відхиляє доводи представника позивача, що ОСОБА_1 не був повідомлений завчасно про час і місце розгляду справи згідно зі ст. 277-2 КУпАП.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Зі змісту цієї норми вбачається, що вона поширюється на випадки, коли розгляд справи здійснюється в суді, а відтак не підлягає застосуванню до випадків, коли розгляд справи здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, тим паче в особлиий період.

Крім того, в статті 268 КУпАП визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Отже, імперативні норми КУпАП передбачають, що справа про адміністративне правопорушення повинна бути розглянута в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. При цьому в статті відсутнє положення про безумовне повідомлення такої особи заздалегідь у разі, якщо справа розглядається в її присутності. При цьому положення ст. 268 КУпАП надають такій особі право під час розгляду справи заявляти відповідні клопотання, в тому числі, про ознайомлення з матеріалами, правом надати додаткові пояснення, зокрема, письмові тощо. В той же час, умовою розгляду справи у відсутності особи, яка притягається до відповідальності, повинно бути її належне повідомлення про час і місце проведення такого розгляду.

З матеріалів справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності вбачається, що він був присутній під час винесення оспорюваної постанови, будь-яких клопотань під час розгляду справи не заявляв, письмових пояснень не надавав, тобто на момент її винесення погоджувався з підставами притягнення його до адміністративної відповідальності.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Завдання територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки визначені в пункті 8 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 154 від 23.02.2022, до яких, зокрема, віднесено виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації; проведення заходів із взяття громадян України на військовий облік призовників, направлення громадян України для проходження базової військової служби, призову громадян на військову службу; підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, тощо.

В пункті 9 зазначеного Положення передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, серед іншого, звертаються в установленому законом порядку до органів Національної поліції щодо доставлення до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення; розглядають справи (цілодобово під час проведення мобілізації та/або у період воєнного стану) про адміністративні правопорушення та накладають адміністративні стягнення відповідно та з дотриманням Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Зі змісту пункту 15 Постанови № 560 вбачається, що керівники районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з набранням чинності Указом Президента України про оголошення (продовження) мобілізації та/або з отриманням розпорядження відповідного керівника обласного (Київського та ІНФОРМАЦІЯ_6 з визначеними строками та обсягами призову резервістів та військовозобов`язаних, зокрема, звертаються до територіального органу (підрозділу) поліції для адміністративного затримання та доставлення до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення; вживають заходів разом з представниками територіальних органів (підрозділів) поліції до адміністративного затримання та доставляння до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки осіб, які відмовляються від отримання повісток або порушили правила військового обліку.

В пункті 16 Постанови № 560 визначено, що керівники територіальних органів (підрозділів) поліції з набранням чинності Указом Президента України про оголошення (продовження) мобілізації та/або з отриманням розпорядження про проведення заходів мобілізації відповідного голови (начальника) обласної, Київської та Севастопольської міської, районної держадміністрації (військової адміністрації), серед іншого, організовують за зверненням територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ або розвідувальних органів України, адміністративне затримання та доставлення органами (підрозділами) поліції до зазначених центрів та органів резервістів та військовозобов`язаних, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Адміністративне затримання таких осіб здійснюється незалежно від їх місця перебування на військовому обліку. У такому разі особа доставляється до найближчого територіального центру комплектування та соціальної підтримки або органів СБУ, або відповідних підрозділів розвідувальних органів.

Порядок оформлення матеріалів у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 210-1 КУпАП врегульовано положеннями Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, яка затверджена наказом Міністерства оборони України № 3 від 01.01.2024, норми якої не передбачають попереднього повідомлення особи, яка підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за ст. 210-1 КУпАП про розгляд справи.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, ні норми КУпАП, ні норми наведених вище нормативно-правових актів, якими врегульовані повноваження, завдання, механізми реалізації наданих повноважень та виконання завдань територіальних центрів комплектування і соціальної підтримки, не покладають на керівника або іншу посадову особу територіального центру комплектування обов`язок здійснювати окреме оповіщення або направлення окремого повідомлення на адресу особи, яка підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за ст. 210-1 КУпАП в особливий період, про час та місце проведення розгляду справи про вчинення адміністративного правопорушення.

Сукупний аналіз наведених вище положень нормативно-правових актів, які регулють діяльність територіальних центрів комплектування і соціальної підтримки, дає підстави зробити висновок, що у разі наявності у відповідної посадової особи відомостей про те, що особа була належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки підтвердних документів про отримання особою виклику, проте на виклик не з`явилась, про наявність поважних причин неможливості прибути також не повідомила, в такому випадку направляється відповідне звернення до органу поліції для здійснення доставлення такої особи до територіального центру комплектування для вирішення питання про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 210-1 КУпАП.

Зі змісту наведених норм вбачається, що територіальні центри комплектування в умовах воєнного стану в період проведення мобілізаційних заходів з метою виконання покладених на них завдань працюють цілодобово, в тому числі цілодобово уповноважені здійснювати розгляд справ про притягнення до адміністративної відповідальності та накладати адміністративні стягнення, що цілком очевидно виключає можливість попередньо здійснювати оповіщення осіб про час та місце розгляду справ.

Отже, надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд вважає, що притягуючи позивача до адміністративної відповідальності, посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_3 діяли в межах повноважень і в спосіб, які перебачені нормативно-правовими актами, які регулюють їх діяльність. Судом не встановлено, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності відбулось з істотним порушенням його прав, які призвели до безпідставного притягнення його до адміністративної відповідальності.

За правилами ч. 5ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних прававідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За усталеною практикою Верховного Суду порушення процедури прийняття рішення суб`єкта владних повноважень може бути підставою для скасування такого рішення лише якщо таке порушення вплинуло або могло вплинути на правильність оскаржуваного рішення.

Такі правові висновки викладеніу постановах Верховного Суду від 11 травня 2022 року у справі № 400/1510/19, від 5 липня 2022 року у справі № 522/3740/20, від 27 вересня 2022 року у справі № 320/1510/20, від 3 жовтня 2022 року у справі № 400/1510/19, від 1 листопада 2022 року у справі № 640/6452/19 та від 18 січня 2023 року у справі № 500/26/22.

У постанові Верховного Суду від 16.03.2023 у справі № 400/4409/21 зазначено, що при здійсненні оцінки рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень щодо визнання його протиправним, яке спрямоване на захист суспільних інтересів, внаслідок застосування судами надмірного формалізму може призвести до таких наслідків, як, зокрема нанесення суттєвої шкоди суспільним інтересам або уникнення правопорушником обов`язку виконувати або дотримуватися законодавства.

При цьому, на відміну від надмірного формалізму, застосування судами підходу до вирішення спору, що ґрунтується на засадах, визначених статтею 2 КАС України, передбачає: 1) винесення судового рішення у межах суддівського розсуду (дискреції суду), керуючись верховенством права (справедливістю); забезпечення мотивованості судового рішення шляхом оцінки: причин, які призвели до процедурних порушень; наслідків, до яких призвели ці процедурні порушення; можливості безпосередньо у судовому процесі усунути (нейтралізувати) ці процедурні порушення; добросовісності/недобросовісності суб`єкта, який допустив процедурні порушення; 3) застосування трискладового тесту вирішення публічно правового спору (передбачає, що суд, приймаючи рішення у межах суддівського розсуду (дискреції суду), перевіряє його на відповідність (несуперечність) принципам національної безпеки, суспільного інтересу, ефективності захисту порушеного права особи).

Вирішуючи спір по суті, суд враховує, що спірні правовідносини обумовлені тим, що мають місце в умовах введення на території України воєнного стану, в умовах відкритої збройної агресії російської федерації, яка триває понад три роки і яка направлена на знищення суверенітету та незалежності України, як держави. Такі правовідносини виникли в сфері виконання однієї з найважливіших функцій держави по захисту її територіальної цілісності та суверенітету, під час проведення мобілізації, яка передбачає собою не лише здійснення відповідних заходів державними органами, органами місцевого самоврядування та військовими формуваннями, а й передбачає собою відповідну поведінку громадян України з виконання конституційних обов`язків, які закріплені в ст.ст. 17, 65 Конституції України.

Разом з тим, суд зазначає, що ОСОБА_1 у розумінні норм Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» є військовозобов`язаним, а відтак на виконання конституційного обов`язку по захисту України, громадянином якої він є, в умовах триваючої відкритої військової збройної агресії, повинен перебувати на військовому обліку і мати дійсний військово-обліковий документ, проте матеріали справи таких відомостей не містять.

Одними із загальних засад регулювання суспільних відносин, в тому числі у сфері притягнення до будь-якого виду юридичної відповідальності, є розумність та пропорційність.

Оцінюючи співвідношення забезпечення дотримання прав позивача з приниципами забезпечення національної безпеки та захисту суспільного інтересу в контексті спірних правовідносин, суд вважає, що пріорітетним є забезпечення дотримання засад національної безпеки та суспільного інтересу, які переважають над інтересами особи, яка правомірно притягнута до адміністративної відповідальності за порушення правил військового обліку в умовах введення на всій території України воєнного стану.

Також суд вважає за необхідне наголосити, що відповідно до положень ст. 1 КУпАП його завданням є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

За правилами ч. 23 ст. КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Аналізуючи в сукупності наведені вище положення, суд вважає за необхідне зазначити, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення ним передбаченого законодавством обов`язку під час проведення загальної мобілізації в умовах триваючої протягом трьох років збройної агресії російської федерації проти України відповідає завданням, визначеним в ст. 1 КУпАП, відповідає ступеню вчиненого, направлене як на виховання самого правопорушника з метою запобігання вчинення ним інших правопорушень під час здійснення мобілізації, так і на запобігання вчиненню аналогічних правопорушень іншими особами, оскільки безпідставне уникнення відповідальності призводить до руйнування правового порядку, засад функціонування демокричного суспільства та правової держави.

Беручи до уваги встановлені під час розгляду адміністративного позову фактичні обставини, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є безпідставними, не доведені відповідними засобами доказування, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 на визначену в повістці дату до ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явився, тобто порушив правила військового обліку в особливий період, судом не встановлено, що рішення відповідача про притягнення позивача до адміністративної відповідальності прийнято з порушенням норм чинного законодавства або з істотним порушенням прав позивача, а відтак позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, що підтверджується належними і достатніми доказами, працівники ІНФОРМАЦІЯ_3 діяли з дотриманням вимог КУпАП, позивач правомірно притягнутий до адміністративної відповідальності, підстави для скасування постанови відсутні.

Керуючись ст. ст. 7, 122, 251, 283 КУпАП, ст. ст. 42, 43, 77, 2 42-246, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник позивача: адвокат Отрох Алла Володимирівна, робоча адреса: Житомирська область, Житомирський район, с. Глибочиця, вул. Саєнка, 23

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 .

Суддя О.В. Стрілецька