Справа № 240/12926/24
Суддя: Чернова Ганна Валеріївна
Дата ухвалення: 2025-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року м. Житомир справа № 240/12926/24

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Чернової Г.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправними дій відповідачів; скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі - ГУ ПФУ в Закарпатській області) про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - ГУ ПФУ в Житомирській області) повторно розглянути заяву від 12.06.2024 про призначення пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

У обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона має статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи 3 категорії, досягла 54 річного віку, набула загального трудового стажу 39 років 3 місяці 18 днів, а тому у червні 2024 року звернулася до ГУ ПФУ в Житомирській області з заявою про призначення їй пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Рішенням ГУ ПФУ в Закарпатській області від 20.06.2024 № 19 у призначенні пенсії їй було відмовлено, оскільки не підтверджено факт проживання (роботи) у зоні гарантованого добровільного відселення не менше 3 років станом на 01.01.1993. При цьому не зараховано період навчання з 01.09.1983 по 26.06.1987, оскільки невідоме місце розташування навчального закладу. Позивач зазначає, що відповідачами безпідставно не взято до уваги факт її постійного проживання та роботи у м. Коростень (с. Чигирі) Житомирської області, яке відноситься до 3 зони радіоактивного забруднення, оскільки в період з 01.01.1986 по 15.08.1987 вона без реєстрації проживала за адресою АДРЕСА_1 (яке на даний час приєднано до м.Коростень) та з 21.02.1991 і до нині проживає в м.Коростені. Також не враховано, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в пологовому будинку м.Коростень вона народила дитину, що підтверджує, що в період декретної відпустки вона також проживала в м.Коростені. Вважаючи відмову у призначенні пенсії протиправною, позивач звернулася з позовом до суду.

Ухвалою суду 11.07.2024 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (в письмовому провадженні).

Від ГУ ПФУ в Закарпатській області 07.08.2024 до суду надійшов відзив, у якому просить у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 встановлено період її проживання (роботи) на території радіоактивного забруднення 01 рік 11 місяців 27 днів, з необхідних 3 років, тому Управлінням було прийнято оскаржуване рішення про відмову у призначенні їй пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку.

ГУ ПФУ в Житомирській області 07.08.2024 також подало до суду відзив, у якому, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначає, що спірне рішення від 20.06.2024 № 19 було прийнято ГУ ПФУ в Закарпатській області, яке за принципом екстериторіальності розглянуло заяву позивача, а ГУ ПФУ у Житомирській області лише повідомило її листом від 26.06.2024 про прийняте рішення. Зазначає, що згідно наданих документів підтверджено період постійного проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення з 01.01.1986 по 15.08.1987, з 21.02.1991 і по теперішній час, що становить менше необхідних 3 років станом на 01 січня 1993 року, тому відсутні підстави для призначення їй пенсії зі зниженням пенсійного віку. При цьому, до періодів постійного проживання (роботи) в цій зоні не зараховано період навчання у Козятинському машинобудівному технікумі 01.09.1983 по 26.06.1987, оскільки м.Козятин не відноситься до зон радіоактивного забруднення та періоди роботи згідно записів трудової книжки від 03.08.1987 НОМЕР_1 з 30.07.1987 по 05.02.1991 в російській федерації. Вважає оскаржуване рішення ГУ ПФУ в Закарпатській області правомірним і таким, що винесене відповідно до норм чинного законодавства, заперечує бездіяльність Управління, а тому просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.

На підставі пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 має посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи 3 категорії серії НОМЕР_2 , видане Житомирською облдержадміністрацією 22.04.2002 (замість №332218).

ОСОБА_1 12.06.2024 звернулася до ГУ ПФУ в Житомирській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

За принципом екстериторіальності заяву позивача розглянуло ГУ ПФУ в Закарпатській області та рішенням від 20.06.2024 № 19 позивачу відмовлено у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку, оскільки доданими документами не підтверджено проживання у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років станом на 01.01.1993. Встановлено період її проживання (роботи) на території радіоактивного забруднення 01 рік 11 місяців 27 днів. При цьому, до періоду постійного проживання (роботи) у цій зоні не враховано період навчання у Козятинському машинобудівному технікумі 01.09.1983 по 26.06.1987, оскільки м.Козятин не відноситься до зон радіоактивного забруднення.

Листом від 26.06. 2024 ГУ ПФУ в Житомирській області повідомило позивача про прийняте ГУ ПФУ у Закарпатській області рішення.

Вважаючи це рішення, а також дії відповідачів, протиправними, ОСОБА_1 звернулася із цим позовом до суду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.

Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 16 Конституції України забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу є обов`язком держави.

Згідно зі статтею 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах.

Відповідно до частини 1 статті 24 Основного Закону України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом; що гарантована Конституцією України рівність усіх людей в їх правах і свободах означає необхідність забезпечення їм рівних правових можливостей для реалізації однакових за змістом та обсягом прав і свобод та не виключає можливості законодавця при регулюванні питань соціального забезпечення встановлювати певні відмінності щодо обсягу такого забезпечення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-ІV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до абзацу п`ятого п.2 ч.1 ст.55 Закону №796-ХІІ передбачено, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

З наведених положень Закону вбачається, що обов`язковою умовою наявності у особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-ХІІ є факт постійного проживання та (або) роботи такої особи у зоні гарантованого добровільного відселення протягом трьох років до 01 січня 1993 року.

При цьому, особам, які додатково до зазначеної умови постійно проживали у зоні посиленого радіологічного контролю в період з моменту аварії (26 квітня 1986 року) по 31 липня 1986 року, ще встановлюється початкова величина зниження пенсійного віку - 2 роки.

Особам, які постійно не працювали/постійно не проживали в зазначеній зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року, але постійно проживали/постійно працювали у зоні посиленого радіологічного контролю протягом трьох років до 01 січня 1993 року, зменшення пенсійного віку застосовується без початкової величини зменшення пенсійного віку, з розрахунку - 1 рік за 3 роки проживання/роботи.

Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року. Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону (частини друга та третя статті 55 Закону №796-XII).

Виходячи із змісту правовідносин, які регулюються Законом №796-ХІІ, обов`язковий для отримання особою статусу постраждалого від Чорнобильської катастрофи період проживання та роботи починає свій перебіг від дати аварії на Чорнобильській АЕС, тобто з 26 квітня 1986 року.

Отже, щодо проживання та (або) праці потерпілої особи у зоні гарантованого добровільного відселення протягом 3 років станом на 01 січня 1993 року, то його необхідно обраховувати з 26 квітня 1986 року по 01 січня 1993 року.

Вказане пов`язане із поняттям виникнення зони гарантованого добровільного відселення, яке згідно чинного законодавства нерозривно пов`язано із моментом аварії на Чорнобильській АЕС.

Положення Закону №796-ХІІ за дотримання умов, визначених у ньому, дозволяють зменшувати пенсійний вік особи, але не більше ніж на 6 років.

Таким чином, виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у забрудненій зоні у зв`язку із постійним проживанням, або у зв`язку із роботою в такій місцевості. При цьому, як вбачається зі змісту статті 55 вказаного Закону, зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року №106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію законів Української PCP «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» село Чигирі (місто Коростень) Житомирської області віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.

Позивач наголошує, що підтвердженням її статусу громадянина, постраждалого від Чорнобильської катастрофи, є посвідчення 3 категорії серії НОМЕР_2 , видане Житомирською облдержадміністрацією 22.04.2002 (замість №332218), тому вона має право на пільги, встановлені Законом №796-XII.

Суд погоджується, що наявність у позивачки вказаного посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) дає їй право на користування пільгами, встановленими Законом №796-XII, у тому числі й на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, проте матеріали справи не містять достатніх, належних, допустимих доказів, які б вказували на наявність підстав для зниження позивачці віку та призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ.

При цьому суд зазначає, що Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), передбачено, що при призначенні (перерахунку) пенсії за віком надаються, зокрема документи, які засвідчують особливий статус особи, та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування.

Згідно з довідкою від 11.06.2024 № 1612, виданою відділом реєстрації місця проживання Виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області, ОСОБА_1 постійно була зареєстрована в АДРЕСА_1 з 01.01.1986 по 15.08.1987; АДРЕСА_1 з 21.02.1991 по 22.02.1991; АДРЕСА_2 , з 22.02.1991 по теперішній час.

Згідно оскаржуваного рішення ГУ ПФУ в Закарпатській області від 20.06.2024 № 19 та листа ГУ ПФУ в Житомирській області від 26.06.2024, до цього періоду не враховано період навчання позивача із 01.09.1983 по 26.06.1987 Козятинському машинобудівному технікумі, оскільки м.Козятин не відноситься до зон радіоактивного забруднення. Вказана обставина позивачем не оспорюється.

В контексті обставин цієї справи суд враховує, що оскільки навчання зазвичай є тривалими періодами, протягом яких особа постійно перебуває (проживає) в певному місці, такі періоди можуть бути прирівняні до постійного проживання або роботи в зоні радіаційного забруднення і враховані під час призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку лише за умови, що останні безпосередньо проходили в забрудненій зоні і зазначене буде підтверджено відповідними документами, які однозначно вказують на місцезнаходження позивача у радіоактивній зоні протягом відповідного періоду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.11.2024 у справі № 460/19947/23.

Враховуючи викладене, суд критично ставиться до доводів позивача про період її постійного проживання з 01.01.1986 по 26.06.1987 в с.Чигирі (м.Коростень), хоча вони і підтверджуються довідкою від 11.06.2024 № 1612, оскільки в цей період позивач навчалася у навчальному закладі, місцезнаходження якого поза межами радіоактивної зони.

У відповідності до записів трудової книжки від 03.08.1987 серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 з 30.07.1987 по 05.02.1991 працювала на ПО «Кузнецктекстильмаш» в м. Кузнецьк Пензенської області (російська федерація).

Тобто, в цій частині інформація з довідки від 11.06.2024 № 1612 збігається з інформацією з трудової книжки серії НОМЕР_1 : у період з 30.07.1987 по 05.02.1991 ОСОБА_1 в зоні радіаційного забруднення (зокрема в м. Коростені) постійно не проживала, оскільки проживала і працювала в російській федерації.

Суд враховує, що сам по собі факт народження ІНФОРМАЦІЯ_1 сина в пологовому будинку м.Коростень не може бути належним доказом того, що позивач в період декретної відпустки проживала в м.Коростені, а інших доказів цього позивачем не надано. Крім того, позивач жодним чином не підтверджує тривалість декретної відпустки.

Таким чином, суд погоджується з висновком відповідачів про те, що період постійного проживання (роботи) ОСОБА_1 у зоні гарантованого добровільного відселення складає менше 3 років, тому відсутнє право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ.

У постановах від 19 вересня 2019 року у справі № 556/1172/17 та від 17 червня 2020 року у справі № 572/456/17 Верховний Суд сформував висновок, згідно якого виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у забрудненій зоні у зв`язку із постійним проживанням, або у зв`язку із роботою в такій місцевості. Зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи.

Правову позицію аналогічного змісту викладено у постанові Верховного Суду від 11 березня 2024 року в адміністративній справі № 500/2422/23.

Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку, що рішення ГУ ПФУ в Закарпатській області від 20.06.2024 № 19 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням вимог статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», є правомірним та не підлягає скасуванню.

Відповідно, не підлягають задоволенню і вимоги, заявлені до ГУ ПФУ в Житомирській області як похідні.

Відтак, у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Враховуючи вимоги ст.139 КАС України, понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору не підлягають відшкодуванню.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м.Житомир, 10003, ), Головного управління Пенсійного фонду в Закарпатській області (пл. Народна, 4, м.Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.В. Чернова

18.02.25