Справа № 200/8596/24
Суддя: Кошкош О.О.
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2025 року Справа№200/8596/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кошкош О. О., розглянувши в порядку спрощеного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Гребенар Олексій Володимирович (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) в інтересах ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) звернувся через систему Електронний Суд до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (, 25009, Кіровоградська обл., м. Кропивницький, вул. Соборна, 7А) про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №33 від 25.10.2024 про відмову в призначенні пенсії; зобов`язання повторно розглянути заяву від 18.10.2024 про призначення пенсії за віком із зарахуванням до загального страхового стажу періоду роботи згідно трудової книжки з 17.01.1985 по 09.02.1987 та періоду навчання з 01.09.1979 по 25.07.1982 згідно диплому № НОМЕР_3 від 25.07.1982. В обґрунтування зазначено, що після досягнення 60 років, за наявності необхідної кількості страхового стажу та пільгового стажу позивач звернувся із заявою про призначення пенсії. Разом з цим, до страхового стажу не зараховані всі періоди роботи та навчання, що призвело до протиправної відмови. Вважає наявним право на призначення пенсії.

На підтвердження сплати судового збору у розмірі 968,96 грн. надана квитанція від 06.12.2024.

16 грудня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Витребувано визначені судом докази по справі.

23 грудня 2024 року відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву, в якому, зокрема, останній просив суд вирішити питання щодо залучення до участі в справі в якості співвідповідачів Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області та запропонувати позивачу визначитися з відповідачем по справі, оскільки судове рішення у справі №200/8596/24 може вплинути на обов`язки зазначених управлінь.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечував проти задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи це тим, що позивач звернувся із заявою від 18 жовтня 2024 року до територіального органу Пенсійного фонду України з питання призначення їй пенсії за віком в порядку визначеному Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та доданими до заяви документами. За наслідками розгляду заяви позивача від 18 жовтня 2024 року щодо призначення йому пенсії за віком, а також доданих до заяви документів, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, прийнято рішення від 25 жовтня 2024 року №33, яким позивачу відмовлено в призначенні такої пенсії з наступних підстав. Вік позивача 60 років, страховий стаж становить 26 років 01 місяць 28 днів. Страховий стаж для визначення права з урахуванням норм пункту 31 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 29 років 03 місяці 22 дні. За результатом розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки (серія НОМЕР_4 ): період з 17 січня 1985 року по 09 грудня 1987 року, оскільки в номері наказу про звільнення наявне виправлення, не завірене належним чином. Для зарахування вказаного періоду до страхового стажу необхідно надати належним чином оформлену довідку, видану правонаступником/архівним відділом на підставі первинних документів, та довідку про перейменування (реорганізацію) підприємства. Період навчання з 01 вересня 1979 року по 25 липня 1982 року згідно диплома № НОМЕР_3 , оскільки у дипломі відсутній підпис голови екзаменаційної комісії. Запис про навчання у трудовій книжці має розбіжність у номері диплома (№ НОМЕР_5 ). Для зарахування періоду навчання до страхового стажу необхідно надати довідку з місця навчання із зазначенням кваліфікації, періодів та форми навчання, видану на підставі первинних документів. Період навчання з 11 січня 1988 року по 12 липня 1988 року згідно атестата №788, оскільки в атестаті зазначено форму навчання вечірня, а період навчання співпадає із періодом роботи.

Відповідач вважає, що право на призначення пенсії відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням наявних документів, позивач набуде після досягнення 63-річного віку, тобто з 09 жовтня 2027 року, та правомірно прийнято рішення від 25 жовтня 2024 року №33, відповідно до якого позивачу відмовлено в призначенні даного виду пенсії.

31 грудня 2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надало витребувані судом докази по справі.

Ухвалою суду від 17 лютого 2024 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, про залучення до участі у справі №200/8596/24 співвідповідачів Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Інші заяви та клопотання по розглядаємій справі не надходили.

За приписами частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Отже, відсутні перешкоди для розгляду справи по суті.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_6 .

Позивач має реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

09 вересня 2024 року позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

17 вересня 2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області рішення №33 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , в якому зазначено, зокрема, що дата з якої позивач матиме право на пенсійну виплату згідно підтверджених документів 09 жовтня 2027 року. У разі повторного звернення за призначенням пенсії з додатковими документами, право на пенсійну виплату буде переглянуто.

08 жовтня 2024 року позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

17 жовтня 2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення №33 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , в якому зазначено, зокрема, що дата, з якої позивач матиме право на пенсійну виплату: за умови зазначення в заяві про призначення пенсії за віком інформації про одержання/неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації.

18 жовтня 2024 року позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

До зазначеної заяви позивачем, зокрема, додано копії: паспорта, рнокпп.

25 жовтня 2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області прийнято рішення №33 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , в якому зазначено наступне.

«Звернення за призначенням пенсії за віком ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

Дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 18.10.2024

Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон) право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення 60 років за наявності страхового стажу, зокрема, в період з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року не менше 31 років. У разі відсутності страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 років мають особи за наявності страхового стажу, в період з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року від 24 до 34 років.

Вік заявника 60 років. Не працює.

Страховий стаж особи становить 26 років 01 місяць 28 днів.

Страховий стаж для визначення права з урахуванням норм пункту 31 Прикінцевих положень Закону становить 29 років 03 місяці 22 дні.

За результатом розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки (серія НОМЕР_4 ):

- період з 17 січня 1985 року по 09 лютого 1987 року, оскільки в номері наказу про звільнення наявне виправлення, не завірене належним чином. Для зарахування вказаного періоду до страхового стажу необхідно надати належним чином оформлену довідку, видану правонаступником/архівним відділом на підставі первинних документів, та довідку про перейменування (реорганізацію) підприємства.

- період навчання з 01 вересня 1979 року по 25 липня 1982 року згідно диплома № НОМЕР_3 , оскільки у дипломі відсутній підпис голови екзаменаційної комісії. Запис про навчання у трудовій книжці має розбіжність у номері диплома (№ НОМЕР_5 ). Для зарахування періоду навчання до страхового стажу необхідно надати довідку з місця навчання із зазначенням кваліфікації, періодів та форми навчання, видану на підставі первинних документів.

- період навчання з 11 січня 1988 року по 12 липня 1988 року згідно атестата №788, оскільки в атестаті зазначено форму навчання вечірня, а період навчання співпадає із періодом роботи.

Право на призначення пенсії відповідно до статті 26 Закону, з урахуванням наявних документів, заявник набуде після досягнення 63-річного віку, з 09 жовтня 2027 року.

На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує.».

Позивач, не погодившись із зазначеними рішеннями відповідача, звернувся із цим позовом до суду.

Судом встановлено, що відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_4 від 02 серпня 1982 року, на ім`я ОСОБА_1 , позивач:

- з 01 вересня 1979 року по 25 липня 1982 року навчався в Артемівському технічному училищі №53, підстава запису: диплом серії НОМЕР_7 від 25 липня 1982 року;

- з 17 січня 1985 року по 09 лютого 1987 року працював на посадах водія вантажного автомобіля, автобуса в Артемівському СППУ №5.

Суд констатує, що запис №7 трудової книжки серії НОМЕР_4 від 02 серпня 1982 року не містить жодних виправлень, зокрема, в номері наказу про звільнення «Пр. №14 від 09.02.87».

Згідно з дипломом серії НОМЕР_8 від 25 липня 1982 року ОСОБА_1 з 01 вересня 1979 року по 25 липня 1982 року навчався в Артемівському Ср. ГПТУ №53 Донецької області за професією «Слюсар по ремонту автомобіля». Зазначений диплом містить підписи «Директора училища», «Заступника директора училища по навчально-виробничій роботі (частині)», підпис «Голови екзаменаційної комісії» відсутній.

Судом встановлено, що в записі в трудовій книжці серії НОМЕР_4 щодо періоду навчання позивача з 02 серпня 1982 року з 01 вересня 1979 року по 25 липня 1982 року в Артемівському технічному училищі №53 зазначено номер диплома, який не відповідає дійсному номеру диплома серії НОМЕР_8 від 25 липня 1982 року.

Відповідно до розрахунку страхового стажу ОСОБА_1 , форма РС-право, період навчання з 01 вересня 1979 року по 25 липня 1982 року та період роботи з 17 січня 1985 року по 09 лютого 1987 року не зараховано до загального страхового стажу позивача.

Отже, суд зауважує, що спірним питанням у справі є виключно правомірність прийняття відповідачем рішення №33 від 25 жовтня 2024 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Разом із цим, суд констатує, що позивачем не оскаржується правомірність не зарахування відповідачем до його страхового стажу періоду навчання з 11 січня 1988 року по 12 липня 1988 року, що не є спірним питанням у справі.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керувався наступним.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до положень статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 26 Закону № 1058-IV визначено умови призначення пенсії за віком.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Відповідно до положень частини першої статті 1 Закону № 1058-IV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

До набрання чинності Законом №1058-IV питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій, регулювалися Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно із частиною третьою статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також, зокрема, будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків; навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

При цьому, суд зазначає що положеннями статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно зі статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (зі змінами) (далі - Порядок №637).

Положеннями статті 62 Закону №1788-XII та пункту 1 Порядку №637 визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

В силу вимог абзацу 1 пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно частини третьої статті 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

На підставі пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846, (далі Порядок №22-1) при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб:

ідентифікує заявника (його представника);

надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;

реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;

уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;

проводить опитування свідків для підтвердження стажу відповідно до пунктів 17-19 Порядку підтвердження наявного стажу роботи. Опитування свідків проводиться згідно із пунктом 12 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії;

з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат;

повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;

сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис;

надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку;

повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія;

видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 7). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі;

повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно норм пункту 4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.

Пунктами 2.2.-2.4. Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20 липня 1974 року №162, визначено, що заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.

До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до пункту 2.6. зазначеної Інструкції у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Згідно із пунктами 2.8., 2.9. вказаної вище Інструкції якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м. Києва, держархівом м. Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму.

Виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження.

У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на основі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці.

Показання свідків не можуть бути підставою для виправлення занесених раніше записів.

Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція №58), яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110, та зазначено, що з прийняттям цього наказу Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20 липня 1974 року №162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02 серпня 1985 року №252), із змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19 жовтня 1990 року №412, не застосовується.

Відповідно до пункту 2.2. Інструкції №58 заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.

До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Відповідно до пункту 2.3. Інструкції №58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Пунктом 2.4. Інструкції №58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до пункту 2.6. Інструкції №58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Згідно із пунктами 2.8., 2.9. Інструкції №58 якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м. Києва, держархівом м. Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму.

Виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження.

У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на основі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці.

Показання свідків не можуть бути підставою для виправлення занесених раніше записів.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, в матеріалах електронної пенсійної справи позивача наявна копія трудової книжки серії НОМЕР_4 від 02 серпня 1982 року.

Судом встановлено, що відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_4 від 02 серпня 1982 року позивач у період з 17 січня 1985 року по 09 лютого 1987 року працював на посадах водія вантажного автомобіля, автобуса в Артемівському СППУ №5, що є її безперервним трудовим стажем.

Крім того, судом встановлено, що у трудовій книжці серії НОМЕР_4 від 02 серпня 1982 року запис №7 не містить жодних виправлень, зокрема, в номері наказу про звільнення «Пр. №14 від 09.02.87».

Проте, відповідач в оскаржуваному рішенні зазначає, що за результатом розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано період роботи з 17 січня 1985 року по 09 лютого 1987 року згідно трудової книжки (серія НОМЕР_4 ), оскільки в номері наказу про звільнення наявне виправлення, не завірене належним чином. Для зарахування вказаного періоду до страхового стажу необхідно надати належним чином оформлену довідку, видану правонаступником/архівним відділом на підставі первинних документів, та довідку про перейменування (реорганізацію) підприємства.

Однак, суд зазначає, що позивач, який у даному випадку був працівником, не може нести відповідальність за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини або адміністрації підприємства.

Адже, невиконання підприємством правил ведення трудових книжок не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Отже, позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо періоду його роботи, й ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічні висновки наведені також в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року по справі №754/14898/15-а.

За таких обставин, доводи відповідача щодо не зарахування до страхового стажу періоду роботи з 17 січня 1985 року по 09 лютого 1987 року, згідно трудової книжки серії НОМЕР_4 від 02 серпня 1982 року, оскільки в номері наказу про звільнення наявне виправлення, не завірене належним чином, спростовано матеріалами справи.

Водночас, судом встановлено, що в записі в трудовій книжці серії НОМЕР_4 щодо періоду навчання позивача з 02 серпня 1982 року з 01 вересня 1979 року по 25 липня 1982 року в Артемівському технічному училищі №53 зазначено номер диплома, який не відповідає дійсному номеру диплома серії НОМЕР_8 від 25 липня 1982 року, що також неможливо ставити ввину позивача. Тому, доводи відповідача в частині щодо не зарахування зазначеного періоду навчання позивача, у зв`язку з тим, що запис про навчання у трудовій книжці має розбіжність у номері диплома (№ НОМЕР_5 ), також є безпідставними.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи та досягнення віку, що дає право на пенсію, а не дотримання усіх формальних вимог при оформленні підтверджуючих документів.

За даних обставин відповідач фактично переклав відповідальність за належне оформлення документів підприємства на позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження страхового стажу позивача), тому зазначені дії не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.

З огляду на викладене, суд вважає, що відповідач неправомірно відмовив позивачу в зарахуванні до його страхового стажу періоду роботи з 17 січня 1985 року по 09 лютого 1987 року.

Щодо неврахування до страхового стажу період навчання з 01 вересня 1979 року по 25 липня 1982 року згідно диплома № НОМЕР_3 , оскільки у дипломі відсутній підпис голови екзаменаційної комісії, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом вище, позивач у період з 01 вересня 1979 року по 25 липня 1982 року навчався в Артемівському технічному училищі №53, що підтверджується дипломом серії НОМЕР_8 від 25 липня 1982 року, та записами трудової книжки позивача серії НОМЕР_4 від 02 серпня 1982 року.

Разом із цим, судом встановлено, що згідно з дипломом серії НОМЕР_8 від 25 липня 1982 року ОСОБА_1 з 01 вересня 1979 року по 25 липня 1982 року навчався в Артемівському Ср. ГПТУ №53 Донецької області за професією «Слюсар по ремонту автомобіля». Зазначений диплом містить підписи «Директора училища», «Заступника директора училища по навчально-виробничій роботі (частині)», підпис «Голови екзаменаційної комісії» відсутній.

Враховуючи зазначене, суд зауважує, що та обставина, що в дипломі відсутній підпис голови екзаменаційної комісії не може слугувати беззаперечною підставою для відмови у зарахуванні вказаного часу навчання до страхового стажу.

Крім того, відповідач відповідно до частини третьої статті 44 Закону №1058-ІV вправі перевірити інформацію, яка зазначена в дипломі.

Однак, в спірному рішенні не зазначено, що відповідач надсилав запит до училища, в якому навчався позивач у спірний період, та/або до архівних установ, з метою уточнення інформації про факт навчання позивача.

Суд зазначає, що наявні у документах на підтвердження трудового стажу формальні неточності, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 25 квітня 2019 року у справі №593/283/17.

Крім того, відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 64 Закону №1058-IV виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право:

отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, пов`язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України;

проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати.

Водночас, жодних доводів та/або належних та допустимих доказів на їх підтвердження щодо вчинення відповідачем дій в межах наведених повноважень у законодавчо встановлений спосіб з отримання відомостей, необхідних для виконання відповідачем функцій, передбачених зазначеними Законами України, відповідачем суду не наведено та не надано.

Наведена бездіяльність відповідача свідчить про недбале ставлення пенсійного органу до вирішення такого важливого питання, як пенсійне забезпечення особи, яке гарантується статтею 46 Конституції України і визначено законодавцем як джерело існування громадянина держави.

Крім того, суд звертає увагу на те, що обставини щодо не зарахування періоду навчання, зазначені відповідачем, не спростовують факту самого навчання, а отже юридичний факт навчання позивача протягом спірного періоду часу є підтвердженим належними та допустимими доказами, тому підлягає зарахуванню до загального страхового стажу позивача.

За даних обставин пенсійний орган фактично переклав відповідальність за належне та правильне оформлення диплому та інших документів щодо відомостей про періоди навчання на позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження періодів роботи позивача), тому зазначені дії не можна вважати такими, що вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.

Відтак, суд висновує, що відповідач приймаючи рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу не врахував всіх обставин, які мають значення для прийняття рішення №33 від 25 жовтня 2024 року.

З огляду на зазначене, оскільки факт навчання позивача та перебування на роботах, що дають право на призначення пенсії підтверджується насамперед відповідними записами у його трудовій книжці, суд констатує, що рішення №33 від 25 жовтня 2024 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області без дотримання положень статті 2 КАС України та статті 46 Конституції України, отже, є протиправним та підлягає скасуванню. Відтак, в даному випадку, зобов`язання пенсійного органу повторно розглянути заяву з урахуванням висновків суду є належним способом захисту.

Таким чином, після скасування судом рішення, саме відповідач зобов`язаний, з урахуванням зроблених висновків суду, зарахувати до загального страхового стажу позивача спірні періоди навчання та роботи.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно із частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Суд вважає за доцільне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №33 від 25 жовтня 2024 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01 вересня 1979 року по 25 липня 1982 року та період роботи з 17 січня 1985 року по 09 лютого 1987 року, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18 жовтня 2024 року про призначення пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

При цьому, суд вважає, вищевказаний спосіб захисту достатнім, враховуючи обставини по справі.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до платіжної інструкції №39349 від 06 грудня 2024 року позивачем сплачено судовий збір в сумі 968,96 грн.

Згідно частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, зважаючи на те, що позивачем сплачено суму судового збору та позовні вимоги задоволено, суд приходить висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму судового збору на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 6, 8-9, 19-20, 22, 25-26, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 262, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (, 25009, Кіровоградська обл., м. Кропивницький, вул. Соборна, 7А) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №33 від 25 жовтня 2024 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01 вересня 1979 року по 25 липня 1982 року та період роботи з 17 січня 1985 року по 09 лютого 1987 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18 жовтня 2024 року про призначення пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 17 лютого 2025 року.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду у паперовому вигляді або через електронний кабінет (https://id.court.gov.ua/) у підсистемі «Електронний суд».

У разі застосування судом частини третьої статті 243 КАС України строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Кошкош