Справа № 320/40346/23
Суддя: Мєзєнцев Євген Ігорович
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Карпушової О.В., Файдюка В.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України в якому просив:

- визнати протиправними дії Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України щодо відмови в задоволенні вимог ОСОБА_1 , викладених у рапорті від 18.10.2023 вх.Д-113 о/п, а саме щодо зарахування йому до стажу служби в поліції стажу служби в податковій міліції, у зарахуванні до його календарної вислуги років, яка надає право на призначення пенсії, вислуги в пільговому обчисленні за період з 27.07.2005 по 17.12.2010, у здійсненні відповідного перерахунку його календарної вислуги років, у здійсненні перерахунку його стажу служби в поліції, який надає право на встановлення йому надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, із зарахуванням періоду пільгової вислуги років за період з 27.07.2005 по 17.12.2010 у загальній кількості 02 роки 08 місяців 10 днів та у призначенні йому надбавки за стаж служби в поліції із зарахуванням вказаної пільгової вислуги років;

- зобов`язати Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в Національній поліції України стаж служби в податковій міліції за період з 04.12.2013 по 24.09.2021, відповідно до ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію»;

- зобов`язати Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України зарахувати ОСОБА_1 до календарної вислуги років, яка надає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні за період з 27.07.2005 по 17.12.2010 у загальному розмірі 02 роки 08 місяців 10 днів та здійснити відповідний перерахунок календарної вислуги років позивача, згідно зі ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб»;

- зобов`язати Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України здійснити перерахунок стажу служби ОСОБА_1 в Національній поліції України, який надає право на встановлення йому надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, із зарахуванням пільгової вислуги років за період з 27.07.2005 по 17.12.2010 у загальному розмірі 02 роки 08 місяців 10 днів, відповідно до ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію»;

- зобов`язати Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України установити ОСОБА_1 надбавку за стаж служби в поліції із зарахуванням пільгової вислуги років за період з 27.07.2005 по 17.12.2010 у загальному розмірі 02 роки 08 місяців 10 днів, відповідно до п.5 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції».

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2024 року адміністративний позов задоволено частково, а саме визнано протиправними дії Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до його стажу служби в поліції періоду проходженням ним служби в податковій міліції з 04.12.2013 по 24.09.2021; зобов`язано Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції періоду проходженням ним служби в податковій міліції з 04.12.2013 по 24.09.2021. В іншій частині позовних відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 27.07.2005 по 22.12.2010 перебував на посаді оперуповноваженого відділу Державної служби боротьби з економічною злочинністю Святошинського районного управління головного управління МВС України в місті Києві.

У період з 04.12.2013 по 24.09.2021 ОСОБА_1 проходив службу в податковій міліції на таких посадах:

- з 04.12.2013 по 30.06.2015 - старший оперуповноважений з особливо важливих справ відділу оперативних розробок управління внутрішньої безпеки Головного управління Міністерства доходів і зборів у Київській області;

- з 30.06.2015 по 01.09.2015 - зарахований в розпорядження Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області;

- з 01.09.2015 по 04.08.2016 - старший оперуповноважений з особливо важливих справ відділу викриття кримінальних правопорушень у митній сфері оперативного управління Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області;

- з 04.08.2016 по 27.07.2020 - старший оперуповноважений з особливо важливих справ відділу викриття кримінальних правопорушень у митній сфері оперативного управління Головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві;

- з 27.07.2020 по 08.12.2020 - старший оперуповноважений з особливо важливих справ 4-го відділу управління оперативно-розшукової діяльності Головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві;

- з 08.12.2020 по 12.02.2021 - старший оперуповноважений з особливо важливих справ 4-го відділу управління протидії економічним правопорушенням Головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві;

- з 12.02.2021 по 18.03.2021 - старший оперуповноважений з особливо важливих справ 1-го відділу управління викриття кримінальних правопорушень у зовнішньоекономічній сфері Головного управління боротьби з фінансовими злочинами Державної фіскальної служби України;

- з 18.03.2021 по 24.09.2021 - заступник начальника відділу викриття кримінальних правопорушень у зовнішньоекономічній сфері управління боротьби з фінансовими злочинами Головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві.

Наказом Головного управління ДФС у м.Києві від 16.09.2021 №827-о "По особовому складу податкової міліції" позивача звільнено з посади та податкової міліції в запас за п.64 пп. "г" (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

У наказі зазначено, що вислуга років станом на 20.09.2021 становить: календарна - 17 років 01 місяць 06 днів, пільгова - 19 років 09 місяців 16 днів.

З 01.05.2023 по теперішній час позивач проходить службу на посаді старшого оперуповноваженого відділу попередження злочинів у бюджетній сфері управління попередження злочинності Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України.

Судом встановлено, що Департаментом внутрішньої безпеки Національної поліції України було видано позивачу довідку від 25.10.2023 №378, в якій зазначено, що наказом Департаменту від 28.04.2023 №181 о/с ОСОБА_1 відповідно до ст.78 Закону України "Про Національну поліції" установлено стаж служби в поліції станом на 01.05.2023 - 09 років 03 місяці 17 днів, без зарахування періоду проходження служби з 04.12.2013 до 24.09.2021 в підрозділах податкової міліції Головних управлінь Міністерства доходів і зборів у Київській області, Державної фіскальної служби у Київській області та м.Києві.

Також Департаментом внутрішньої безпеки Національної поліції України було видано позивачу довідку від 26.10.2023 №382, в якій зазначено, що станом на 26.10.2023 пільгова вислуга років за період проходження позивачем служби в органах внутрішніх справ з 27.07.2005 по 17.12.2010 становить 02 роки 08 місяців та 10 днів.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України з рапортом від 18.10.2023, у якому просив:

- здійснити зарахування до стажу служби в поліції вислугу років у податковій міліції;

- зарахувати до календарної вислуги, яка надає право на призначення йому пенсії, вислугу у пільговому обчисленні, сформовану за період з 27.07.2005 по 17.12.2010, у загальній кількості 02 роки 08 місяців та 10 днів та здійснити перерахунок його календарної вислуги років, яка надає право на призначення йому пенсії;

- здійснити перерахунок його стажу в поліції який надає йому право для встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, із зарахуванням періоду пільгової вислуги років, сформованої за період з 27.07.2005 по 17.12.2010, у загальній кількості 02 роки 08 місяці та 10 днів;

- встановити йому надбавку за стаж служби в поліції із зарахуванням періоду пільгової вислуги років. сформованої за період з 27.07.2005 по 17.12.2010, у загальній кількості 02 роки 08 місяці та 10 днів.

Департаментом внутрішньої безпеки Національної поліції України листом від 26.10.2023 №Д-113о/п/42-05ЦА/02-23 повідомив позивачу про відсутність підстав для зарахування до стажу служби в поліції стаду служби позивача в податковій поліції з 04.12.2013 по 24.09.2021, оскільки такий вид служби відсутній у встановленому статтею 78 Закону України "Про Національну поліцію" вичерпному переліку служб та часу роботи, які зараховуються до стажу служби в поліції.

Крім того, відповідач зазначив про відсутність підстав для здійснення перерахунку та зарахування до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу у пільговому обчисленні, загальною кількістю 02 роки 08 місяців та 10 днів, оскільки пільгова вислуга зараховується до календарної вислуги при звільненні зі служби в поліції та при набутті права на пенсію за умов, визначених у статті 12 Закону №2262, та зараховується для визначення розміру пенсії, а не для її призначення.

Також відповідач відмовив у зарахуванні пільгової вислуги років до стажу служби в поліції для нарахування та виплати позивачу надбавки за стаж служби з підстав відсутності пільгової вислуги у переліку служб та часу роботи, які зараховуються до стажу служби в поліції, встановленому статтею 78 Закону України "Про Національну поліцію".

Не погоджуючись з правомірністю відмови відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, є Закон України «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII).

Відповідно до частин 1, 2 статті 59 цього Закону служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з частиною 1 статті 78 Закону №580-VIII стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

Частина 2 статті 78 Закону №580-VIII встановлює, що до стажу служби в поліції зараховуються: 1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; 2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; 3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; 4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; 5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони; 6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення (частина третя статті 78 Закону №580-VIII).

Частиною четвертою статті 78 Закону №580-VIII передбачено, що порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної податкової служби та у зв`язку з проведенням адміністративної реформи в Україні» від 5 липня 2012 року №5083-VI, який набрав чинності з 12 серпня 2012 року, серед іншого, доповнено Податковий кодекс України розділом XVIII-2 (Податкова міліція).

Так, пунктом 348.1 статті 348 Податкового кодексу України (далі - «ПК України», у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що податкова міліція складається із спеціальних підрозділів по боротьбі з податковими правопорушеннями, що діють у складі відповідних контролюючих органів, і здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, виконує оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції.

Відповідно до пункту 348.2 статті 348 Податкового кодексу України завданнями податкової міліції є: запобігання кримінальним та іншим правопорушенням у сфері оподаткування та бюджетній сфері, їх розкриття, розслідування та провадження у справах про адміністративні правопорушення; розшук осіб, які переховуються від слідства та суду за кримінальні та інші правопорушення у сфері оподаткування та бюджетній сфері; запобігання і протидія корупції у контролюючих органах та виявлення її фактів; забезпечення безпеки діяльності працівників контролюючих органів, захисту їх від протиправних посягань, пов`язаних з виконанням службових обов`язків.

Згідно з пунктом 353.1 статті 353 ПК України особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Відповідно до пункту 356.1 статті 356 ПК України держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені Законом України «Про Національну поліцію» та Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Як зазначено вище, у період з 04.12.2013 по 24.09.2021 позивач проходив службу в органах податкової міліції.

За змістом частини першої у взаємозв`язку з пунктом 3 частини другої статті 78 Закону №580-VIII до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу.

Водночас статями 353, 356 ПК України визначено, що особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ; на них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені Законом України «Про Національну поліцію» та Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Проходження служби особами начальницького складу податкової міліції у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, передбачалося також частиною першою статті 24 Закону №509-XII.

Водночас, Верховний Суд у постанові від 07.10.2020 у справі №826/16143/18, проаналізувавши повноваження, завдання та функції податкової міліції та відповідних підрозділів поліції, дійшов висновку, що ці органи здійснюють оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції.

Враховуючи зазначене, Верховний Суд погодився з висновком судів попередніх інстанцій щодо тотожності правового статусу служби в органах внутрішніх справ і служби в органах податкової міліції, вказавши, що визначаючи наявність чи відсутність права на зарахування спірного стажу служби необхідно враховувати не підпорядкування органів державної влади, а суть діяльності особи, функції, які нею виконувалися та визначення чинним на момент проходження служби, статусу такої служби.

Зрештою у контексті спірних правовідносин у справі №380/7750/20 Верховний Суд дійшов висновку, що чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством статус осіб, які проходили службу в органах податкової служби України прирівнювався до статусу осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ України.

Отже, стаж служби в податковій міліції має бути зарахований до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним судом у постановах від 13.08.2021 у справі №440/1564/20, від 11.11.2021 у справі №280/1546/21, від 02.06.2022 у справі №280/8419/20 та від 22.12.2022 у справі №380/8659/20.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною шостою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Враховуючи вказане, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідач безпідставно відмовив позивачу у зарахуванні до його стажу служби в поліції періоду проходженням ним служби в податковій міліції з 04.12.2013 по 24.09.2021, а тому позовні вимоги в частині визнання протиправними дій Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до його стажу служби в поліції періоду проходженням ним служби в податковій міліції з 04.12.2013 по 24.09.2021 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в Національній поліції України стаж служби в податковій міліції за період з 04.12.2013 по 24.09.2021, відповідно до ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію», суд зазначає таке.

Відповідно до Рекомендації №R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 № 1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Оскільки відповідачем було протиправно відмовлено позивачу у зарахуванні до стажу його служби в поліції періоду його служби в податковій міліції, суд вважає, що у даному випадку у відповідача відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень.

З урахуванням тієї обставини, що оскаржуване рішення відповідача не ґрунтується на дискреційних повноваженнях, суд вважає за необхідне зобов`язати Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції періоду проходженням ним служби в податковій міліції з 04.12.2013 по 24.09.2021.

Стосовно позовної вимоги про визнання протиправними дій Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України щодо відмови позивачу у зарахуванні до календарної вислуги років, яка надає право на призначення пенсії, вислуги в пільговому обчисленні за період з 27.07.2005 по 17.12.2010, у здійсненні відповідного перерахунку його календарної вислуги років, у здійсненні перерахунку його стажу служби в поліції, який надає право на встановлення йому надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, із зарахуванням періоду пільгової вислуги років за період з 27.07.2005 по 17.12.2010 у загальній кількості 02 роки 08 місяців 10 днів та у призначенні йому надбавки за стаж служби в поліції із зарахуванням вказаної пільгової вислуги років, суд зазначає наступне.

За приписами статті 102 Закону №580-VIII пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які проходили службу, зокрема в органах внутрішніх справ, Національній поліції є, зокрема Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ від 09.04.1992 (далі - Закон №2262-ХІІ).

Згідно преамбули Закону №2262-XII цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.

Пунктом "б" статті 12 Закону №2262-ХІІ передбачено, що пенсія за вислугу років призначається: особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "з" статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

Стаття 17-1 Закону №2262-ХІІ передбачає, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначених вимог Закону №2262-ХІІ постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (далі-Постанова №393).

Абзацом 8 пункту 1 Постанови № 393 встановлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" і "з" статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються: час роботи в судових органах та органах прокуратури осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих і перебувають на військовій службі або службі в органах внутрішніх справ, Службі безпеки, Національній поліції, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі на посадах офіцерського та начальницького складу, в Службі судової охорони на посадах середнього і вищого складу, в Національному антикорупційному бюро, Бюро економічної безпеки на посадах начальницького складу.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про доповнення пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393" від 22.06.2005 № 497, яка набрала чинності 25.06.2005 з дня опублікування у виданні "Урядовий кур`єр" від 25.06.2005 № 117, доповнено підпункт "в" пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393: час проходження служби особами начальницького складу органів внутрішніх справ у підрозділах боротьби з економічною злочинністю за переліком посад і на умовах, що визначаються Міністерством внутрішніх справ.

Із урахуванням вказаних змін, згідно із абзацом 24 підпункту "в" пункту 3 Постанови №393, з 25.06.2005 було передбачено, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця час проходження служби особами начальницького складу органів внутрішніх справ у підрозділах боротьби з економічною злочинністю за переліком посад і на умовах, що визначаються Міністерством внутрішніх справ.

Наказом МВС України від 20.07.2006 № 722 "Про затвердження Переліку посад начальницького складу підрозділів боротьби з економічною злочинністю органів внутрішніх справ, за якими зараховується час проходження служби на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за півтора місяця", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 31.07.2006 за № 896/12770 (далі по тексту - Наказ № 722), на виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 22.06.2005 № 497 "Про доповнення пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393, а також з метою посилення соціального захисту працівників Державної служби боротьби з економічною злочинністю МВС України, наказано:

1) затвердити Перелік посад начальницького складу підрозділів боротьби з економічною злочинністю органів внутрішніх справ, за якими зараховується час проходження служби на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за півтора місяця (далі по тексту - Перелік № 722);

2) вислуга років для призначення пенсій на пільгових умовах зараховується особам, зазначеним у пункті 1 цього наказу, які перебували на службі після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2005 № 497, при цьому таким особам на пільгових умовах зараховується весь час проходження служби на відповідних посадах.

Відповідно до Переліку посад начальницького складу підрозділів боротьби з економічною злочинністю органів внутрішніх справ, за якими зараховується час проходження служби на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за півтора місяця визначено такі посади:

- начальник Департаменту; перший заступник начальника Департаменту; заступник начальника Департаменту; начальник управління; перший заступник начальника управління; заступник начальника управління; начальник відділу; заступник начальника відділу; начальник відділення, сектору (крім режимно-секретного); заступник начальника відділення; головний оперуповноважений-інспектор; старший оперуповноважений в особливо важливих справах; старший оперуповноважений; оперуповноважений; помічник оперуповноваженого; начальник Головного управління; перший заступник начальника Головного управління; заступник начальника Головного управління; старший інспектор в особливо важливих справах; старший інспектор; інспектор; молодший інспектор.

Примітка: назви посад визначені з урахуванням штатних розписів підрозділів Державної служби боротьби з економічною злочинністю, захисту економіки від злочинних посягань, боротьби з розкраданням соціалістичної власності органів внутрішніх справ.

Відповідно до Переліку, затвердженого Наказом №722, до посад начальницького складу підрозділів боротьби з економічною злочинністю органів внутрішніх справ, за якими зараховується час проходження служби на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за півтора місяця, віднесено посади, зокрема, оперуповноваженого та старшого оперуповноваженого.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.07.2011 № 780 "Про внесення змін до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України", яка набрала чинності з 27.07.2011 вирішено: 1) внести до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 - абзаци двадцять четвертий, двадцять шостий, двадцять сьомий і двадцять дев`ятий підпункту "в" виключити; 2) установити, що вислуга років осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, яка була обчислена до прийняття цієї постанови, перегляду не підлягає.

Наказом МВС України "Про визнання такими, що втратили чинність, деяких наказів МВС" від 12.08.2011 № 546, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 31.08.2011 за № 1024/19762 (далі по тексту - Наказ № 546), відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20.07.2011 № 780 "Про внесення змін до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України" та з метою приведення нормативно-правових актів у відповідність до законодавства, вирішено, зокрема, визнати таким, що втратив чинність, наказ МВС від 20.07.2006 № 722 "Про затвердження Переліку посад начальницького складу підрозділів боротьби з економічною злочинністю органів внутрішніх справ, за якими зараховується час проходження служби на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за півтора місяця", зареєстрований у Міністерстві юстиції України 31.07.2006 за № 896/12770.

Суд зазначає, що спірні правовідносини у даній справі виникли у зв`язку з відмовою відповідача у зарахуванні позивачу до календарної вислуги років вислугу в пільговому обчисленні та здійсненні перерахунку стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, із зарахуванням періоду пільгової вислуги років та встановлення надбавки за стаж служби в поліції з урахуванням періоду пільгової вислуги років.

При цьому позовні вимоги в частині необхідності зарахування в пільговому обчисленні періоду з 27.07.2005 по 17.12.2010 до календарної вислуги років, яка надає право на призначення пенсії, а також до стажу служби в поліції, який надає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, позивач мотивує саме положеннями Закону №2262-ХІІ та Постанови №393.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив про відсутність підстав для здійснення перерахунку та зарахування до календарної вислуги років позивача, яка дає право на призначення пенсії, вислугу у пільговому обчисленні, загальною кількістю 02 роки 08 місяців та 10 днів, оскільки пільгова вислуга зараховується до календарної вислуги при звільненні зі служби в поліції та при набутті права на пенсію за умов, визначених у статті 12 Закону №2262, та зараховується для визначення розміру пенсії, а не для її призначення.

Верховний Суд у постанові від 15.12.2021 у справі №520/11545/19 за подібних правовідносин, аналізуючи положення статті 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", виснував про виключне застосування положень даної норми лише при розрахунку вислуги років поліцейським під час призначення пенсій за вислугу років відповідно до пункту "а" статті 12 Закону №2262.

Також, у вказаній постанові Верховний Суд зазначив, що преамбулою Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" чітко передбачено, що цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.

Статтею 17-1 Закону №2262 передбачено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З огляду на наведене, Верховний Суд у постанові від 15.12.2021 у справі №520/11545/19 дійшов висновку про те, що Постанова №393 встановлює порядок обчислення стажу (вислуги років) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, який проводиться саме з метою призначення пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ".

Також за висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 22.02.2023 у справі № 320/12166/20, Постанова № 393 не є нормативним актом в розумінні частини четвертої статті 78 Закону № 580-VIII, який визначає правила обчислення вислуги років для встановлення надбавки за вислугу років та тривалості додаткової оплачуваної відпустки під час проходження служби в поліції, як на тому наполягає позивач, оскільки вона прийнята на виконання Закону № 2262-XII, а її положення визначають виключно умови призначення пенсій за вислугу років та порядок обчислення вислуги років для її призначення.

З матеріалів справи вбачається, що позивач на теперішній час працює на посаді старшого оперуповноваженого відділу попередження злочинів у бюджетній сфері управління попередження злочинності Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України.

Беручи до уваги, що позивач проходить службу в поліції, а також зважаючи на відсутність в матеріалах справи доказів звернення позивача до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України із заявою про оформлення та подання документів для призначення пенсії за вислугу років із зарахуванням пільгового стажу, суд вважає, що вимоги про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та зарахувати позивачу до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу років в пільговому обчисленні є передчасними, а тому задоволенню не підлягають.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 28.02.2023 у справі №260/7359/21 та від 21.12.2023 у справі №600/2632/22-а.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наведеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

cуддя О.В.Карпушова

суддя В.В.Файдюк