Справа № 387/23/25
Суддя: Солоненко Т. В.
Дата ухвалення: 2025-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 387/23/25
Номер провадження по справі 2-а/387/4/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2025 року селище Добровеличківка

Добровеличківський районний суд Кіровоградської області у складі

головуючого судді Солоненко Т. В.

з секретарем судового засідання Косюг І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Добровеличківка матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення та визнання дій протиправними

В С Т А Н О В И В:

До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 з вимогами до Новоукраїнського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградської області про визнання протиправними дій та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав на те, що 18.12.2024 близько 11:00 він їхав на своєму транспортному засобі, а саме ВАЗ 2103 1975 р.в. державний номерний знак НОМЕР_1 , який був повністю технічно та механічно справний, з села Липняжка в селище Добровеличківка, дотримуючись правил дорожнього руху. На зустріч позивачу на в`їзді в селище Добровеличківку їхала патрульна машина поліції. Позивач їхав до магазину автозапчастин, який знаходиться в приміщенні колишньої автостанції. Діставшись пункту призначення позивач зупинився, вимкнув двигун, відстубнув ремінь безпеки, вийшов з автомобіля і відійшов десь метрів на 10 від автомобіля як під`їхала партульна машина і жестом показали позивачу підійти до них. Працівник поліції відразу запитав позивача чому відсутнє праве дзеркало заднього виду, на що позивач пояснив, що в комплектацію автомобіля ВАЗ 2103 1975 р.в. не входить праве джеркало заднього виду. Після цього працівник поліції сказав, що він бачив як позивач їхав з непристебнутим ременем безпеки. Проте надати будь яких доказів, які б підтвердили дане твердження працівник поліції ОСОБА_2 не зміг, натомість почав складати постанову про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 121 КУпАП та застосування адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. Позивач вважає, що оскаржувана постанова винесена незаконно, упереджено та з грубим порушенням порядку розгляду справ про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, що призвело до незаконого притягнення його до адміністративної відповідальності.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.01.2025 вказану позовну заяву розподілено судді Солоненко Т.В..

У зв`язку із встановленими судом недоліками позовної заяви, що перешкоджали відкриттю провадження у справі, суд, ухвалою від 08.01.2025, дану позовну заяву залишив без руху, встановивши позивачу спосіб та строк для усунення недоліків позовної заяви.

Заявою, що надійшла через електронну пошту суду 22.01.2025, позивачем усунено недоліки позовної заяви .

Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 24.01.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження. Сторонам було направлено копію ухвали від 24.01.2025, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. При цьому суд, в ухвалі про відкриття провадження у справі, зобов`язав відповідача у строк до 14.02.2024 надати належним чином завірену копію матеріалів про адміністративне правопорушення складених відносно ОСОБА_1 за ч.5 ст.121 КУпАП.

04.02.2025 від ВП №2 (с-ще Добровеличківка) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області надійшов лист №514/113-2-2025 від 03.02.2025 до якого долучено диск з відеофаксацією адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП щодо ОСОБА_1

11.02.2025 через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, де представник відповідача наводить заперечення проти позову та просить відмовити у його задоволенні посилаючись на те, що поліцейський Біжан С.О., здійснюючи розгляд справи стосовно ОСОБА_1 , діяв у межах своїх повноважень, керуючись нормами чинного законодавства, а оскаржувана постанова відповідає встановленій формі. Представник вказує, що 18.12.2024 близько 10:58 ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2103, номерний знак НОМЕР_1 та під час руху був непристебнутим ременем пасивної безпеки, чим порушив вимоги п.2.3 «в» ПДР України. Після вимушеної зупинки працівниками поліції, позивач, при перевірці документів, не мав при собі поліса обов`язкового страхування наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1. «г» ПДР України. На підставі ст. 36 КУпАП зазначені порушення об`єднано в одну справу та притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

З урахуванням вимог ст.ст.257-263 КАС України, розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Враховуючи положення ст.9 КАС України якими в адміністративному судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав.

Розглядаючи дану справу, суд, з урахуванням ч. 1 ст. 7 КАС України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" приймає до уваги припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 3статті 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, встановленими Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності викладені у статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (частина 1 статті 9 КАС України).

Відповідно до частини 1 статті 9 та статті 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

У відповідності до пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно із ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Судом встановлено, що 18.12.2024 службовою особою - поліцейським відділення поліції №2 (смт Добровеличківка) Новоукраїнського ГВП ГУНП в Кіровоградській області старшим сержантом поліції Біжаном С.О. було винесено оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, згідно з якою позивач ОСОБА_1 був визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

В постанові зазначено, що ОСОБА_1 18.12.2024 о 10:58 в с-щі Добровеличківка, вулиця Центральна 127 керував автомобілем марки ВАЗ 2103, д.н.з. НОМЕР_1 , який не був застебнутий ременем пасивної безпеки, чим порушив п.п. 2.3. «в», ст. 121 ч. 5 КУпАП, та при перевірці документів не мав при собі поліс обов`язкового страхування наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1. «г», ст. 126 ч. 1 КУпАП. Згідно ст. 36 ч. 2 КУпАП об`єднано, чим порушив п. 2.3. «в» ПДР порушення правил користування ремнями безпеки, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Згідно з підпунктом «в» п. 2.3 ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів (пункт змінено 11.11.2020).

За порушення вищевказаної вимоги ПДР настає адміністративна відповідальність за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових, доказів, висновків експертів.

На підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, відповідач посилається на оскаржувану постанову та відеозапис з боді-камери працівника поліції.

Згідно із ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.05.2020 у справі № 513/899/16-а.

Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Зазначена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.04.2018 у справі №338/1/17.

Факт порушення ПДР має бути належним чином задокументованим та доведеним належними і допустимими доказами (Постанова Верховного Суду у справі № 686/11314/17).

Наданий суду диск містить файл відеофіксації автомобіля ВАЗ 2103, д.н.з. НОМЕР_1 , який припаркований біля бордюра навпроти магазину автозапчастин, від якого на відстані біля 10 метрів рухається особа (як з`ясовано, позивач у справі) в бік приміщення магазину. До позивача звернулись працівники поліції, на що останній підійшов до них. В подальшому працівник поліції з`ясовував, чи позивачу належить автомобіль ВАЗ 2103, д.н.з. НОМЕР_1 та якого року випуску вказаний тарнспортний засіб. Надалі працівник поліції вказав на порушення позивачем п.п. 2.3. «в» ПДР та здійснював перевірку документів, під час якої встановив відсутність полісу обов`язкового страхування наземних транспортних засобів.

Аналіз наданих суду відеозаписів дає підстави для висновку, що в момент наближення працівників поліції ОСОБА_1 рухався в бік приміщення магазину автозапчастин, чим спростовуються доводи відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву.

Оскаржувана постанова містить посилання на порушення Ковеня С.О. пунктів 2.3 «в», 2.1 «г» Правил дорожнього руху.

При цьому суд зважає на правові висновки Верховного Суду, наведені у постанові від 20.02.2019 у справі № 404/4467/16, за якими, само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в простірі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Проте, будь-яких належних доказів на підтвердження керування позивачем автомобілем ВАЗ 2103, д.н.з. НОМЕР_1 суду не надано. Відповідно не надано і доказів керування позивачем з порушенням п. 2.3 «в» Правил дорожнього руху, а саме керування автомобілем без застебнутого ременя пасивної безпеки.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зважаючи на те, що суду не надано належних доказів на підтвердження наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, суд дійшов висновку, що відповідачем не виконано обов`язку щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення у справі про адміністративне правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що в діях позивача відсутній склад зазначеного у спірній постанові адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки не встановлено обставин, які б свідчили про склад адміністративного правопорушення, вчиненого позивачем, провадження у справі про це правопорушення підлягає закриттю.

Разом з тим, позивачем ставиться вимога про визнання дій поліцейського ВП №2 (смт Добровеличківка) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області старшого сержанта поліції Біжан С.О. по притягненню позивача до адміністративної відповідальності позивача, протиправними.

За приписами ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Вказана норма Закону містить вичерпний перелік дій, які може вчинити суд при винесенні рішення і не передбачає визнання дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними, чи визнання складеної постанови незаконною, що виключає правові підстави для задоволення зазначеної вимоги позивача.

Враховуючи вищенаведене, позов підлягає до часткового задоволення.

Частиною третьою статті 139 КАС України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог, позивачу підлягає до відшкодування судовий збір в розмірі 302,80 грн, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72-76, 139, 243, 246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд , У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушеннята визнання дій протиправними - задовольнити частково.

Скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ЕНА №3682783 від 18.12.2024, винесену поліцейським відділення поліції №2 (с-ще Добровеличківка) Новоукраїнського ВРП ГУНП в Кіровоградській області старшим сержантом поліції Біжан С.О. про притягнення ОСОБА_1 до адміністаритвної відповідальності за ч.5 ст. 121 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 510 грн, та провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 302 (триста дві) гривні 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення .

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач:Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області (вул. Віктора Чміленка, буд. 41, м. Кропивницький, 25006, ).

Повний текст рішення складено та підписано 19.02.2025

Суддя Таїсія СОЛОНЕНКО