Справа № 420/40886/24
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
про повернення позовної заяви
17 лютого 2025 року м. Одеса
В С Т А Н О В И Л А:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якій позивач просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Вітріченко Ігоря Андрійовича про відкриття виконавчого провадження ВП №76163656 від 30.09.2024 року;
- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Марієнко Артема Олеговича про відкриття виконавчого провадження ВП №76156252 від 02.10.2024 року.
Ухвалою суду від 03.01.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, позивачу надано час для усунення недоліків шляхом надання до суду: заяви про поновлення строків звернення до суду з доказами поважності причин пропуску строку звернення до суду, з визначенням обставин, які були б об`єктивно непереборними та не залежали від його волевиявлення, були б пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення у справі процесуальних дій.
В обґрунтування заяви про поновлення строків звернення з позовною заявою представником позивача зазначено, що 30 вересня 2024 року у застосунку Дія ОСОБА_1 з`явилася інформація про відкриття щодо нього як боржника державним виконавцем Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Вітріченко Ігорем Андрійовичем виконавчого провадження № 76163656, однак жодних попередній листів чи повідомлення про винесення постанови про накладення штрафу до нього надходило. Разом із цим, уже 2 жовтня 2024 року ОСОБА_1 через блокування банком його рахунків дізнався про наявність щодо нього ще одного виконавчого провадження № 76156252, постанова про відкриття якого винесена державним виконавцем Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Марієнком Артемом Олеговичем. Жодних попередній листів чи повідомлення про винесення даної постанови про накладення штрафу до нього також не надходило. Після ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження 04.10.2024 року, ОСОБА_1 виявлено, що підставою відкриття обох виконавчих проваджень були постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно лише 04.10.2024 року у ОСОБА_1 було розуміння того що дійсно стало підставою відкриття виконавчих проваджень, а також того що він не погоджується ані з діями ІНФОРМАЦІЯ_2 , ані з Постановами Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі. Для оскарження кожного із цих 4-х документів встановлено спеціальний строк у 10 днів оскільки: згідно ч.1,2 ст. 287 КАС України позовну заяву учасником виконавчого провадження може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів згідно ч. 1, 2 ст. 286 КАС України позовну заяву приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови). Таким чином до 10 жовтня 2024 року ОСОБА_1 для захисту своїх прав та інтересів мав подати: 1) позов про скасування постановити ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.07.2024 року № 25 2) постанову головного державного виконавця Вітріченко Ігоря Андрійовича про відкриття виконавчого провадження ВП №76163656 від 30.09.2024 року Та відповідно до 12 жовтня 2024 року : 3) позов про скасування постановити ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11.07.2024 року № 1442 4) позов про скасування постановити державного виконавця Марієнком Артемом Олеговичем ВП № 76156252 від 02.10.2024 року постанова. ОСОБА_1 за освітою інженер-електрик, у зв`язку із чим для захисту своїх прав та інтересів вимушений звертатися за професійною правовою допомогою, що є оплатною. Дослідження вартості адвокатських послуг у такій категорій справ вказують на витрати позивача від 7000 до 25 000 грн. за один позов. Окрім того, за подання позовних вимог передбачено сплату судового збору, що за одну вимогу становить від 605,60 грн. до 969 грн. в разі подання позову через систему Електронній суд. Таким чином фінансова сторона питання захисту своїх прав для ОСОБА_1 становила дійсну та об`єктивну перешкоду у тому аби вживати усіх необхідних заходів одночасно. Тим не менш, з жовтня 2024 року вчиняються активні дії щодо захисту своїх інтересів, які свідчать про те, що він не погоджуються із вчинюваними щодо нього діями/рішеннями органів влади як ТЦК та СП, так і державними виконавцями. 07.10.2024 року подано позовну заяву про визнання протиправною та скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 про накладення адміністративного стягнення від 11.07.2024 року № 1442. Подано апеляційну скаргу на ухвалу про залишення позову без розгляду 24.10.2024. Отримано постанову апеляційної інстанції про поновлення строку звернення до суду (у цій постанові власне вказано ряд протиправних дій які допущені ТЦК при винесенні оскаржуваної постанови) від 03.12.2024. Подано скаргу на дії виконавця Начальнику Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дудіну Т.М. Подано скаргу на дії виконавця Керівнику Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Гусєву О.О. Враховуючи викладене, представник позивача просить визначити зазначені обставини об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.
Розглянувши вказану заяву, суд зазначає наступне.
Згідно ч. 1 та 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця врегульовано ст. 287 КАС України.
Згідно ч. 1, 2 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. У позовній заяві зазначається ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження (за наявності).
Позовну заяву може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.
У відповідності до статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
За приписами частини п`ятої цієї статті визначено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.
Як свідчить зміст позовної заяви, позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Вітріченко Ігоря Андрійовича про відкриття виконавчого провадження ВП №76163656 від 30.09.2024 року та постанову старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Марієнко Артема Олеговича про відкриття виконавчого провадження ВП №76156252 від 02.10.2024 року.
З даним позовом позивач звернувся лише 31.12.2024 року, тобто з порушенням 10-денного строку звернення до суду, визначеного ст.287 КАС України.
Частиною 6 ст. 161 КАС України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Під «поважними причинами» слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: (1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; (2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; (3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; (4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Загалом правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.
Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.
Зрештою право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Представником позивача в обґрунтування заяви про поновлення строків звернення з позовною заявою зазначено, що через необхідність оскарження постанов ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.07.2024 року № 25, від 11.07.2024 року № 1442, та постанов про відкриття виконавчого провадження ВП №76163656 від 30.09.2024 року, ВП № 76156252 від 02.10.2024 року, позивач вимушений звертатися за професійною правовою допомогою, що є оплатною. Дослідження вартості адвокатських послуг у такій категорій справ вказують на витрати позивача від 7000 до 25 000 грн. за один позов. Окрім того, за подання позовних вимог передбачено сплату судового збору, що за одну вимогу становить від 605,60 грн. до 969 грн. в разі подання позову через систему Електронній суд. Таким чином фінансова сторона питання захисту своїх прав для ОСОБА_1 становила дійсну та об`єктивну перешкоду у тому аби вживати усіх необхідних заходів одночасно.
Суд зазначає, що необхідність сплати судового збору не є перешкодою в доступі до правосуддя, оскільки ст. 133 КАС України та ст. 8 Закону України «Про судовий збір» надають право позивачу звернутися за відстроченням, розстроченням сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.
Як вбачається з ордеру на надання правничої допомоги № 1322352, договір про надання правничої допомоги у Одеському окружному адміністративному суді було укладено з позивачем ще 04.10.2024 року. Однак позов подано лише 31.12.2024 року.
З позовною заявою про оскарження постанов ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.07.2024 року № 25, від 11.07.2024 року № 1442 позивач звернувся вже 07.10.2024 року, при цьому оплату офіційних зборів та послуг адвоката, які є обтяжливим для позивача, через те, що його рахунки арештовано, не були перешкодою для звернення позивача до суду з позовом у встановлені строки.
Також у позивача були наявні кошти на оплату послуг адвоката для звернення зі скаргами на дії держаного виконавця, які були подані 09.10.2024 року.
Крім того, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження свого скрутного матеріального становища.
Вивчивши вказану заяву та надавши правову оцінку її змісту, суддя приходить до висновку, що вказана заява не підлягає задоволенню, оскільки представником позивача не наведено обставини, які були об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з даним позовом у визначений законом строк та надано доказів на підтвердження зазначених обставин.
Також, суддя вважає за необхідне зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
У пункті 48 рішення Європейського суду з прав людини "Пономарьов проти України" (№ 3236/03) зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.
Водночас навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа «Олександр Шевченко проти України», пункт 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи, що може бути зумовлено скасуванням рішення або визнанням незаконної дії (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.
Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не наведено поважних причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом, а вказані підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду суд визнає неповажними.
Згідно пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст.123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Отже, суд приходить до висновку, що наявні правові підстави для повернення позовної заяви позивачеві.
Оскільки позовна заява була подана в електронній формі, її екземпляр залишається в матеріалах судової справи та не надсилається позивачу.
На підставі наведеного та керуючись статтями 169, 241, 243, 248 КАС України, суддя, -
Визнати неповажними причини пропуску строку звернення ОСОБА_1 з позовом до Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними та скасування постанов.
Позовну заяву ОСОБА_1 до Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними та скасування постанов - повернути позивачу.
Роз`яснити, що відповідно до частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Копію ухвали надіслати позивачу.
Ухвала набирає законної сили відповідно до вимог ст. 256 КАС України та може бути оскаржена у порядку та строки визначені статтею 295, 297 КАС України.

Суддя Г. В. Лебедєва