Справа № 295/16498/24
Суддя: Стрілецька О. В.
Дата ухвалення: 2025-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі головуючої судді Стрілецька О.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 ідтримки про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

І. Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернув ся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі за текстом - ІНФОРМАЦІЯ_3 ) №632 від 22.10.2024 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 гривень.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що відповідно до постанови він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме - за порушення правил військового обліку, вчиненого в особливий період.

Вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане в ній правопорушення є протиправною, оскільки під час її винесення не були дотримані норми діючого законодавства.

ОСОБА_1 звертає увагу, що згідно з оскаржуваною постановою 01.08.2024 він отримав повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 03.08.2024 для уточнення військово-облікових даних, проте за викликом не з`явився. Разом з тим, повістка від 01.08.2024 містить ряд неточностей, зокрема, його прізвище вказане як « ОСОБА_1 », ім`я « ОСОБА_2 », натомість його анкетні дані « ОСОБА_3 », що в свою чергу не дає можливості ідентифікувати особу, кому підлягала врученню така повістка.

Винесена постанова не містить посилання на номер та дату повістки, за якою слід прибути до ІНФОРМАЦІЯ_4 , а відтак неможливо встановити документ, який би міг підтвердити вчинене ним правопорушення.

Позивач зазначає, що в постанові вказано, що ОСОБА_1 не з`явився своєчасно до ІНФОРМАЦІЯ_4 для уточнення військово-облікових даних, проте позивач оновив такі дані через систему «Резерв+», дата оновлення 11.07.2024, згідно витягу у розшуку не перебував. Через невідому помилку в застосунку «Резерв+» його прізвище відображене « ОСОБА_4 », а зі змісту паспорту вбачається, що він « ОСОБА_3 ».

Вважає, що винесена відповідачем постанова не містить посилання на те, які конкретно дані не оновив позивач, тобто не вказано нормативно-правовий акт, вимоги якого ОСОБА_1 порушив.

Крім того, ОСОБА_5 звертає увагу, що Законом України «Про внесення змін до Кодексу про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію» внесено зміни до ст. 210 КУпАП , за змістом яких ст. 210 КУпАП доповнено приміткою, що положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи. Отже, відповідач мав та має можливість отримати персональні позивача дані шляхом використання електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, а тому вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у зв`язку із чим просить суд постанову скасувати.

ІІ. Процедура та позиції учасників розгляду справи

Згідно з ухвалою суду від 07.11.2024 відкрито провадження у справі та прийнято рішення проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

02.12.2024 представник відповідача Гуменюк О. направив відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечував (а.с. 23-29). В обґрунтування заперечень вказав, що постанова відносно ОСОБА_1 винесена правомірно, із дотриманням всіх встановлених чинним законодавством України вимог та без порушення прав та законних інтересів позивача.

Зауважив, що позивач був належним чином повідомлений про необхідність прибути на виклик доІНФОРМАЦІЯ_5 , проте проігнорував вказану повістку, в подальшому був доставлений працівниками Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області для розгляду справи. До відзиву на позовну долучив копію справи про адміністративне правопорушення №632 відносно ОСОБА_1 (а.с.32-36).

До відзиву на позовну заяву відповідач долучив докази його направлення позивачу (а.с. 42-43), тобто відповідачем дотримані вимоги ч. 9 ст. 79, ч. 4 ст. 162 КАС України.

Інших заяв по суті справи не надходило.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Сторони не скористались наданим процесуальним правом і не надали заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

ІІІ. Обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження, законодавство, що підлягає застосуванню, оцінка та мотиви суду

Судом встановлено, що 01.08.2024 ОСОБА_1 отримав повістку № 749 про виклик про необхідність прибути до ІНФОРМАЦІЯ_5 з метою уточнення облікових даних (в разі потреби - проходження ВЛК) на 09:00 год 03.08.2024, в якій зазначена дата народження ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання АДРЕСА_1 , особистий номер телефона та міститься підпис в графі "особистий підпис". Наведене підтверджується змістом копій самої повістки № 749, яка долучена позивачем до позовної заяви, та розписки, яка долучена представником відповідача до відзиву на позовну заяву (а.с. 15, 33). Вказані в повісті про виклик та в розписці дата народження ОСОБА_1 , місце проживання, номер контактного телефону відповідають особистим відомостям з паспорту позивача і які завказані ним в позовній заяві (а.с. 2, 8).

При цьому суд зазначає, що в позовній заяві позивач не заперечує і не спростовує факт отримання повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

У зв`язку з тим, що на вказану у повістці дату та ОСОБА_1 не з`явився, 10.08.2024 за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 направлено вимогу до Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області про доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_5 для притягнення до адміністративної відповідальності за порушення законодавства про оборону, мобілізацію та мобілізаційну підготовку, встановлені правила військового обліку(а.с. 34).

22.10.2024 начальник ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 виніс постанову №632 за справою про адміністративне правопорушення, згідно з якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн (а.с. 12-14).

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 03.08.2024 ОСОБА_1 в порушення вимог статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», в особливий період, не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_5 для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних резервістів, проходження медичного огляду, визначення їх придатності на особливий період, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Розгляд справи проведений в присутності ОСОБА_1 , в постанові міститься підпис особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, в тому числі про отримання ним копії оспорюваної постанови (а.с. 14).

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо) неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

За правилами ст. 7, 245 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

За правилами ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правила військового обліку встановлені Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно до абзаців 3, 6 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», в редакції Закону України від 11 квітня 2024 р. № 3633-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку", який набрав чинності 18.05.2024, чинній на момент притягнення позивача до адміністративної відповідальності, громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Обов`язок громадянина з`явитися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, передбачений також в абз. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно до абзацу 5 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли був оприлюднений Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в Україні введений воєнний стан, який неодноразово був продовжений і діє на цей час, продовжений до 09.05.2025.

В частині 2 статті 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», в редакції, чинній на момент притягнення позивача до адміністративної відповідальності, визначено, що громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.

11.04.2024 був прийнятий Закон України № 3363-IХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку", який набув чинності 18.05.2024, за винятком окремих його положень, відповідно до якого були внесені зміни, в тому числі, до Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», які зазнали суттєвих змін.

На виконання та реалізацію наведених вище положень законів Кабінетом Міністрів України прийнята постанова № 560 від 16.05.2024, якою затверджений Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, (далі - Постанова № 560), яка набирає чинності одночасно із Законом України від 11 квітня 2024 р. № 3633-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку, але не раніше дня її опублікування (пункт 2), яка була опублікована в офіційному виданні "Урядовий кур`єр" 18.05.2024, а відтак з цієї дати набрала законної сили.

Абзацом 4 пункту 1 частини 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11 квітня 2024 року № 3633-IX, який набув чинності 18.05.2024, встановлено, що громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані:

- у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності);

- у разі перебування за кордоном - шляхом повідомлення на офіційну електронну адресу або на офіційний номер телефону, які зазначені на офіційному сайті територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Відповідно до п. 22 Порядку № 560 резервісти та військовозобов`язані, у яких відсутній (які втратили) військово-обліковий документ, уточнюють свої облікові дані (адресу місця проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інші персональні дані) у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або місцезнаходження чи відповідному підрозділі розвідувальних органів, Центральному управлінні або регіональному органі СБУ, де вони перебувають на військовому обліку. У такому разі під час уточнення облікових даних їм оформляється військово-обліковий документ.

Згідно з п. 27 Постанови № 560 під час мобілізації громадяни викликаються до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів для: взяття на військовий облік; проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби; уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки); призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби.

Відповідно до підпункту 1 пункту 41 Постанови № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки.

Частина 3 статті 210-1 КУпАП передбачає притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Відповідно до ст. 235 КУпАП розгляд справ про адміністративне правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ст. 210-1 КУпАП, віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, від імені яких розглядати справи мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Дослідивши письмові докази у справі, надані сторонами, суд дійшов висновку, що доводи позивача про те, що він не вчиняв адміністративне правопорушення і неправомірно притягнутий до адміністративної відповідальності не знайшли свого підтвердження, з огляду на таке.

Позивач, будучи громадянином України, має конституційний обов`язок здійснювати захист незалежності та територіальної цілісності України, в тому числі шляхом проходження військової служби.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивач 01.08.2024 отримав повістку № 749 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 на 03.08.2024, про що зазначено вище по тексту рішення, а відтак на підставі ст. 22 «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» був зобов`язаний прибути за викликом до відповідного територіального центру комплектування, проте за таким викликом не з`явився. Належних і достатніх доказів для спростування цієї обставини не надав.

Судом беззаперечно встановлено, що виклик позивача був здійснений з дотриманням положень п. 27 Потанови № 560. Позивач був належним чином повідомлений про необхідність з`явитись за викликом, що підтверджується його особистим підписом, що відповідає вимогам п. 41 Постанови № 560.

Зі змісту п. 23 Постанови № 560 вбачається, що поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форми власності), визнаються:

- перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк;

- смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

При цьому у разі неприбуття у строк, визначений у повістці, громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ), повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ) або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів (пункт 24 Постанови № 560).

Водночас, суд констатує, що в позовній заяві позивач не посилається на наявність поважних причин, які перешкодили йому з`явитись за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_5 . Не встановлено судом, що позивач повідомляв про наявність таких причин уповноваженій особі ІНФОРМАЦІЯ_5 або що він виконав обов`язок, передбачений п. 24 наведеної вище Постанови № 560.

Таким чином, судом не встановлено наявність поважних причин, з яких позивач не з`явився за викликом на 03.08.2024 для уточнення військово-облікових даних.

ОСОБА_1 в позовній заяві не заперечував факт вручення йому повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також факт свого підпису в повістці. Разом з тим, позивач вказав, що відомості, внесені уповноваженою особою до повістки, не дають можливість ідентифікувати особу, на чиє ім`я вона була складена.

Суд відхиляє такі доводи позивача враховуючи, що зі змісту долученої до позовної заяви копії повістки №749 від 01.08.2024 вбачається, що дані одержувача зазначено: « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ».

Зі змісту розписки про отримання повістки №749 вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , мобільний номер телефону НОМЕР_1 , отримав повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 09:00 год 03.08.2024 з метою уточнення облікових даних (за потреби проходження ВЛК), міститься підпис одержувача (а.с.33).

Відповідно до паспорта громадянина України, долученого позивачем до позовної заяви, анкетні дані позивача: « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 », в позовній заяві позивач зазначив мобільний номер телефону НОМЕР_2 .

ОСОБА_1 був присутнім під час складання і вручення йому повістки про виклик та розписки про її отримання, а відтак не був позбавлений права усно чи письмово уточнити інформацію стосовно власних анкетних даних, що ним зроблено не було.

Крім того, незначні описки, які полягають в тому, що в прізвищі та імені позивача не дописана літера «й», в повній мірі дають змогу ідентифікувати особу, на чиє ім`я була складена і кому була вручена повістка про виклик, оскільки всі інші відомості співпадають з даними паспорта позивача, дають змогу визначити, на підставі якого документа ОСОБА_1 викликається до територіального центру, до якого саме і за якою адресою повинен прибути.

Допущені в повістці про виклик описки не спростовують той факт, що ОСОБА_1 у визначений законом строк не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується матеріалами про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Суд звертає увагу, що допущені описки в повістці про виклик, а також не зазначення в постанові номеру повістки не свідчить про відсутність події такого адміністративного правопорушення та не може бути самостійною підставою для звільнення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, не впливає на правильність прийнятого відповідачем рішення та його зміст.

ОСОБА_1 в позовній заяві вказує, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він оновив військово-облікові дані через застосунок «Резерв+» (а.с.17).

Наведені твердження не відповідають фактично встановленим обставинам і спростовуються дослідженими доказами, які надані позивачем до позовної заяви.

Так, згідно зі скріншот-повідомленням із застосунку «Резерв+» вбачається, що на ім`я ОСОБА_7 надійшло сповіщення, що інформація в реєстрі Оберіг неповна, заявнику необхідно звернутись в ТЦК за місцем реєстрації або постійного проживання для уточнення даних (а.с.17), тобто військово-облікові дані позивач не зміг уточнити з використанням застосунку «Резерв+», 15.07.2024 був оновлений документ в застосунку, а не військово-облікові дані самого позивача.

Крім того, на підтвердження оновлення військово-облікових даних та не перебування в розшуку ОСОБА_1 долучив до позовної заяви копію Витягу №12024 з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (а.с.16).

Зі змісту вказаного витягу вбачається, що він виготовлений на прізвище « ОСОБА_8 овський», а не « ОСОБА_8 івський», сформований станом на 11.07.2024, тобто задовго до моменту вручення йому повістки про виклик, а в графі «Результат наданої послуги» міститься застереження, що даних про перебування на військовому обліку не знайдено в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, необхідно звернутись в ТЦК та СП для взяття на військовий облік.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що надані витяги містять невідповідності з прізвищем позивача, замість « ОСОБА_8 івський» зазначено « ОСОБА_8 овський».

Суд не бере до уваги доводи позивача в тій частині, він не підлягає притягненню до адміністративної відповідальності, оскільки положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, оскільки наведене не має правового значення при розгляді питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Так, позивач притягнутий до адміністративної відповідальності не за те, що він не уточнив військово-облікові дані, а за те, що він у визначений день та час не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_5 , хоча був зобов`язаний це зробити. При цьому, ОСОБА_1 не наділений правами надавати оцінку наявності або відсутності правових підстав для здійснення його виклику до територіального центру комплектування. Отримавши повістку про виклик в умовах воєнного стану, будучи військовозобов`язаним, позивач був зобов`язаний з`явитись, і вже з`явившись з`ясовувати, чи вірно і повно наведені його персональні дані.

Функціонування електронно-комунікаційних систем, їх взаємодія, можливість отримувати звідти відомості про призовників, військовозобов`язаних, резервістів, не звільняє останніх від обов`язку з`являтись за викликом до територіальних центрів комплектування.

При цьому, на підставі досліджених доказів судом встановлено, що позивач на військовому обліку не перебуває, в нього взагалі відсутній військово-обліковий документ, а відтак з урахуванням вимог п. 22 Постанови № 560 він був зобов`язаний з`явитись до територіального центру комплектування для оформлення військово-облікового документа та взяття на військовий облік.

У зв`язку з цим також є неспроможними доводи позивача про те, що його військово-облікові дані підлягали оновленню в електронному вигляді, а відповідач мав можливість їх самостійно отримати шляхом використання електронно-комунікаційних систем та реєстрів.

Також суд наголошує, що позивач на третьому році відкритої збройної агресії проти України немає військово-облікового документа та не перебуває на військовому обліку, що саме по собі є порушенням ним правил військового обліку в умовах воєнного стану.

Не заслуговують на увагу доводи позивача про те, що в постанові про адміністративне правопорушення не зазначені конкретні норми порушення ним правил військового обліку, оскільки вказане спростовується змістом постанови № 632 від 22.10.2024.

Вимоги до постанови, яка прийнята за результатами розгляду справи про вчинення адміністративного правопорушення, встановлені в ст. 283 КУпАП, яка повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу.

Зі змісту оспорюваної постанови від 22.10.2024 вбачається, що вона цілком відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, містить опис встановлених обставин, що позивач будучи належним чином повідомленим про необхідність з`явитись за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_5 за викликом не з`явився, поважних причин неявки також не повідомив; містить посилання на положення нормативних актів, які передбачають обов`язок військовозобов`язаного з`являтись за викликом, а саме ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", п. 21 Постанови № 560; міститься посилання на ст. 210-1 КУпАП, згідно з якою встановлена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізацію та мобілізаційну підготовку, що є достатнім для кваліфікації дій позивача і висновку про вчинення ним адміністративного правопорушення (а.с.13).

Статтями 9, 77 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Докази суду надають учасники справи.

Відповідно до ст. 72 КАСУкраїни доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Водночас, позивач, всупереч вимогам ст. 77 КАС України, не надав суду жодного доказу на підтвердження доводів, викладених ним в позовній заяві. Сам по собі обов`язок відповідача довести правомірність свого рішення не звільняє позивача від обов`язку надати суду докази в обґрунтування власних доводів.

До позовної заяви позивачем не долучено жодного належного доказу, який би підтверджував, що позивач з поважних причин не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Беручи до уваги встановлені під час розгляду адміністративного позову фактичні обставини, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є безпідставними, не доведені відповідними засобами доказування, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 на визначену в повістці дату та час до ІНФОРМАЦІЯ_4 не з`явився, судом не встановлено, що рішення відповідача про притягнення позивача до адміністративної відповідальності прийнято з порушенням норм чинного законодавства або з істотним порушенням прав позивача, а відтак позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, що підтверджується належними і достатніми доказами, працівники ІНФОРМАЦІЯ_4 діяли з дотриманням вимог КУпАП, позивач правомірно притягнутий до адміністративної відповідальності, підстави для скасування постанови відсутні.

Суд наголошує, що відповідно до положень ст. 1 КУпАП його завданням є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

За правилами ч. 23 ст. КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Аналізуючи в сукупності наведені вище положення, суд вважає за необхідне зазначити, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення ним передбаченого законодавством обов`язку під час проведення загальної мобілізації в умовах триваючої протягом трьох років збройної агресії російської федерації проти України відповідає завданням, визначеним в ст. 1 КУпАП, відповідає ступеню вчиненого, направлене як на виховання самого правопорушника з метою запобігання вчинення ним інших правопорушень під час здійснення мобілізації, так і на запобігання вчиненню аналогічних правопорушень іншими особами, оскільки безпідставне уникнення відповідальності призводить до руйнування засад організації та функціонування демократичного суспільства та правової держави.

Керуючись ст. ст. 7, 122, 251, 283 КУпАП, ст. ст. 42, 43, 77, 242-246, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 .

Повний текст постанови складений 18.02.2025.

Суддя О.В. Стрілецька