Справа № 520/23833/24
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 р. Справа № 520/23833/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 06.12.2024, головуючий суддя І інстанції: Кухар М.Д., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 06.12.24 по справі № 520/23833/24

за позовом ОСОБА_1

до військової частини НОМЕР_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , щодо не проведення ОСОБА_1 нарахування грошового забезпечення: з 01.04.2020 року по 31.12.2020 року, з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року, з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року, з 01.01.2023 по 19.05.2023 року, з розрахунку розміру посадового окладу, окладу за військове звання визначеними шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідно 2020,2021,2022,2023 року, та на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період: з 01.04.2020 - 31.12.2020 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2020 згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів; з 01.01.2021 - 31.12.2021 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2021 згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2021рік", з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів; з 01.01.2022 - 31.12.2022 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022 згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік", з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів; з 01.01.2023 - 19.05.2023 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2023 згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік", з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 12.11.2024 року позовну заяву - залишено без руху; надано позивачеві термін - десять календарних днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 06.12.2024 у задоволенні клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду відмовлено.

Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії в частині правовідносин у період з 19.07.2022 по 19.05.2023 - залишено без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 06.12.2024 та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що з початком повномаштабного вторгнення на території країни введено воєнний стан. У період з 24.02.2022 по 18.06.2022, з 08.08.2022 по 24.08.2022, з 24.08.2022 по 23.10.2022, з 29.10.2022 по 14.11.2022, з 18.11.2022 по 28.11.2022, з 07.12.2022 по 06.02.2023, позивач приймав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, що підтверджується довідкою від 28.10.2024 №3662. Також у період з 03.05.2023 по 27.08.2023, з 23.09.2023 по 07.10.2023, позивач приймав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, що підтверджується довідкою від 21.11.2024 №2069/2/59/1547. Проте вказаного судом першої інстанції не враховано, чим позбавлено позивача права на отримання належного йому до виплати грошового забезпечення.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скрагу не скористався.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 294 Кодексу адміністративного судочинства України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).

Згідно з ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач 26.08.2024 звернувся до суду з позовом, разом з яким надано заяву про поновлення строку звернення до суду, у якій останній зазначив що у липні 2024 року з засобів масової інформації дізнався, що перерахунок пенсій військовослужбовців прямо залежить від розміру грошового забезпечення діючих військовослужбовців.

Відкриваючи провадження у справі ухвалою від 28.08.2024, суд першої інстанції не надав оцінки доводам щодо причин пропуску строку звернення до суду, наведеним позивачем у позовній заяві.

Ухвалою від 12.11.2024 року позовну заяву судом першої інстанції залишено без руху з наданням позивачеві терміну для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій вказати поважні підстави для поновлення строку з наданням до суду відповідних доказів. Приймаючи ухвалу від 12.11.2024 року, суд першої інстанції підстави, вказані позивачем у заяві про поновлення строку зверненя до суду поданої разом з позовом визнав неповажними.

Повертаючи адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії в частині правовідносин у період з 19.07.2022 по 19.05.2023 - без розгляду, суд першої інстанції зазначив, що доказів в обґрунтування клопотання про поновлення строку звернення до суду які б підтверджували безпосередню безперервну участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, що унеможливило своєчасне звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів, а також інших будь-яких доказів в підтвердження своїх доводів, позивачем до суду не надано. Інших підстав для поновлення строку звернення до суду не зазначено, а підстави, вказані у клопотанні, є неповажними.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з мотивами та висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Положення статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України не містять норми, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці.

Разом з тим частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 №2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

За приписами частин першої та другої статті 233 КЗпП України, у редакції Закону України від 01.07.2022 за №2352-IX, який набрав чинності з 19.07.2022, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116 КЗпП України).

Відтак до 19.07.2022 КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Такий правовий висновок викладений у рішенні Верховного Суду від 06.04.2023 у справі №260/3564/22 та від 19.01.2023 у справі №460/17052/21.

З системного аналізу викладеного вбачається, що положення статті 233 КЗпП України у частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві.

Водночас відповідно до пункту 1 глави XIX "Прикінцеві положення" КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Отже, запровадження на території України карантину є безумовною підставою для продовження строків, визначених статтею 233 КЗпП України, на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 за №651 скасовано з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

З огляду на зазначене строк, визначений частиною першою статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній з 19.07.2022), був продовжений на строк дії карантину, який скасовано з 24 години 00 хвилин 30.06.2023.

Спірні правовідносини у період з 19.07.2022 по 19.05.2023 виникли уже за нової редакції положень статті 233 КЗпП України, а тому до них підлягає застосуванню тримісячний строк звернення, який у силу пункту 1 глави ХІХ "Прикінцеві положення" Кодексу законів про працю України, був продовжений на строк дії карантину та скінчився - 30.06.2023.

Разом із тим до суду з цим позовом позивач звернувся 26.08.2024, тобто із пропуском тримісячного строку, який був продовжений на строк дії карантину.

Колегія суддів зазначає, що при встановленні можливості визнання поважними причин пропуску строку суд має встановити дійсні обставини, що зумовили таку ситуацію, та належним чином мотивувати своє рішення.

Так, строк звернення до суду, як одна із складових гарантії "права на суд", може і має бути поновленим, лише у разі наявності достатніх на те поважних причин.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення причин їх недотримання - вони повинні бути поважними, реальними або, непереборними і об`єктивно нездоланними на час перебігу строків звернення до суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 жовтня 2020 року у справі №9901/32/20 дійшла висновку, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Поряд із цим, суд першої інстанції не звернув уваги та не надав належної оцінки тим обставинам, що зазначені в заяві про поновлення строку звернення до суду від 22.11.2024, а саме, що у період з 24.02.2022 по 18.06.2022, з 08.08.2022 по 24.08.2022, з 24.08.2022 по 23.10.2022, з 29.10.2022 по 14.11.2022, з 18.11.2022 по 28.11.2022, з 07.12.2022 по 06.02.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у звязку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Донецькій області, Бахмутський район, Соледарська міська ТГр, с. Спірне; Донецька область, Бахмутський район, Бахмутська міська ТГр, м. Бахмут; Донецька область, Покровський район, Мирноградська міська ТГр, м. Миргород; Донецька область, Покровський район, Білозерська міська ТГр, м. Білозерське; Дніпропетровська область, Криворізький район, Апостолівська міська ТГр, м. Апостолове; Донецька область, Бахмутський район, Часівоярська міська ТГр, м. Часів Яр; з 03.05.2023 по 27.08.2023, з 23.09.2023 по 07.10.2023, позивач приймав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в с. Январське, Великомихайлівської селищної територіальної громади, Синельниківського району, Дніпропетровської області; с. Комишуваха, Комишуваської селищної територіальної громади, Запорізького району Запорізької області.

Суд першої інстанції у оспорюваній ухвалі від 06.12.2024 зазначив, що доказів в обґрунтування заяви про поновлення строку звернення до суду які б підтверджували безпосередню безперервну участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, що унеможливило своєчасне звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів, а також інших будь-яких доказів в підтвердження своїх доводів, позивачем до суду не надано.

Проте вказаний висновок є помилковим, оскільки позивачем надавалась до заяви про поновлення строку звернення до суду від 22.11.2024 довідка військової частини НОМЕР_2 про безпосередню участь позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 21.11.2024 №2069/2/5.9/1547 та довідка військової частини НОМЕР_1 про безпосередню участь позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 28.10.2024 №3662.

З огляду на зазначене, колегія суддів констатує передчасність висновків суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії щодо правовідносин у період з 19.07.2022 по 19.05.2023 з підстав пропуску строку звернення до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

За встановлених обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання про залишення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог порушено норми процесуального права, у зв`язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити - ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 06.12.2024 по справі № 520/23833/24 - скасувати.

Справу №520/23833/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії в частині правовідносин у період з 19.07.2022 по 19.05.2023 направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді Л.В. Мельнікова В.Б. Русанова