Справа № 420/7253/23
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7253/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши у спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Військова частина НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом у якому просить визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач) щодо ненадання довідки позивачу про його безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 24 лютого 2022 року по 10 червня 2022 року включно згідно Додатку № 1 до телеграми Міністра оборони України від 25.03.2022 №248/1298, та зобов`язання відповідача видати позивачу довідку про його безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 24 лютого 2022 року по 10 червня 2022 року включно згідно Додатку № 1 до телеграми Міністра оборони України від 25.03.2022 №248/1298, мотивуючи це тим, що він проходив службу на посаді стрільця в/ч НОМЕР_3 яка є структурним підрозділом в/ч НОМЕР_2 та перебуває на фінансовому забезпечення в в/ч НОМЕР_2 , з 27.01.2022 року на підставі наказу начальника Генерального штабу ЗСУ №8/ДСК від 18 січня 2022 року був відряджений у підпорядкування командувача Операцій об`єднаних сил для виконання службових (бойових ) завдань у районах ОСС. Відповідно до наказу Командувача об`єднаних сил (по стройовій частині) №26/дск від 02.02.2022 позивач прибув до складу сил та засобів, та брав безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях

За період з 24 лютого 2022 року по 30 листопада 2022 року йому проводилась щомісячна виплата винагороди у розмірі 30 000,00 грн. Але відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 01 листопада 2022 року № 447-аг позивачу будо виплачено ще й додаткову винагороду з розрахунку 100 000 гривень на місяць, пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях однак, лише за період з 11 червня 2022 року по 28 серпня 2022 року. Розмір винагороди за цей період склав 179 892,48 грн. Підставою для нарахування додаткової винагороди стала довідка, видана військовою частиною НОМЕР_1 (відповідачем) від 07 жовтня 2022 року №ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 »/8/1337, адже до цієї військової частини позивача було відряджено для виконання бойових завдань та безпосередньої участі у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки та охорони України. Однак, у період з 24 лютого 2022 року по 10 червня 2022 року позивач, перебуваючи у відрядженні, у складі військової частини НОМЕР_1 ; .також знаходився у районах проведення воєнних (бойових) дій і приймав безпосередню участь у бойових діях, забезпечуючи здійснення заходів з національної безпеки та оборони,, відсічі і стримування збройної агресії. Безпосередня участь позивача у бойових діях, забезпечення здійснення ним заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебування безпосередньо в районах здійснення цих заходів у період з 24 лютого 2022 року по 29 серпня 2022 року включно підтверджується листом командира в/ч НОМЕР_2 № 350/303/2/2252 від 28 грудня 2022 року.

Проте, за вказаний період, тобто, з 24 лютого 2022 року по 10 червня 2022 року включно, військова частина НОМЕР_1 (відповідач) не надала у встановлений законодавством строк і не надає до цього часу будь - якого документального підтвердження чи довідки про перебування позивача у районах проведення воєнних (бойових) дій та його безпосередню участь у бойових діях для забезпечення здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії, що позбавило військову частину нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду у розмірі 100 000 гривень на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах за цей період. Цим самим відповідач допустив протиправну бездіяльність.

Ухвалою суду від 12.04.2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ч.5 ст.262 КАС України.

Ухвалою суду від 13.06.2023 року виправлено описка по тексту ухвали від 12.04.2023 року.

Ухвалою суду від 13.06.2023 року зупинено провадження у справі.

Ухвалою суду від 20.09.2023 року поновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 20.09.2023 року провадження у справі зупинено.

Ухвалою суду від 08.05.2024 року поновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 08.05.2024 року зупинено провадження у справі.

Ухвалою суду від 17.02.2025року поновлено провадження у справі.

Дослідивши заяви по суті справи, інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

Наказом Генерального штабу ЗСУ від 18.01.2022 року №8/дск (а.с.11) солдата військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_1 ) ОСОБА_1 було залучено до складу сил і засобів об`єднаних сил для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони відсічі і стримування збройної агресії рф у Донецькій та Луганській областях та відряджено у підпорядкування командувача ООС з 27.01.2022 року для виконання службових (бойових) завдань у районах проведення ООС (а.с.10).

Згідно витягу з наказу командувача об`єднаних сил м.Часів Яр №26/дск 02.02.2022 р. вважати таким що прибув до складу сил і засобів об`єднаних сил для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони відсічі і стримування збройної агресії рф у Донецькій та Луганській областях та відряджено у підпорядкування командувача ООС з 27.01.2022 року з метою виконання службових (бойових) завдань солдата ОСОБА_1 стрілець в/ч НОМЕР_4 в т.ч. (а.с.12).

Згідно печатки та запису на посвідчені про відрядження від 27.01.2022року позивач прибув до в/ч НОМЕР_1 ІІ 27.01.2022 року та повернувся із відрядження у в/ч НОМЕР_5 11.06.2022 року.

На адвокатський запит командир військової частини НОМЕР_2 надав відповідь вих.№350/303/2/2252 у якому зазначив, що серед інших військовослужбовців(перелік) військовослужбовець ОСОБА_1 приймав безпосередню участь у бойових діях, забезпечуючи здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходах у період з 24.02.2022 року по 29.08.2022 року включно, до якого додав копію наказу командира в/ч НОМЕР_2 №447-аг від 01.11.2022 року .

Згідно п. 36 таблиці п.1 наказу командира в/ч НОМЕР_2 №447-аг від 01.11.2022 року «Про виплату додаткової винагороди на період дії воєнного стану» належить виплатити додаткову грошову винагороду у розмірі 100000грн. за період безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування в районах ведення бойових дій солдату ОСОБА_1 (в/ч НОМЕР_3 ) за період з 11.06.2022 по 28.08.2022 року підстава довідка в/ч НОМЕР_1 від 07.10.2022 року №ОСУВ ІНФОРМАЦІЯ_1 /8/1337, вх.№1168/2 від 01.11.2022 року.(а.с.16,17).

Фінансово-економічне управління ІНФОРМАЦІЯ_2 (в/ч НОМЕР_6 у підпорядкуванні якої знаходиться в/ч НОМЕР_3 ) у відповіді вих №350/174/28/40/пс від 13.01.2023 року зазначено, що на адресу в/ч НОМЕР_2 надходила довідка від 07.10.2022року №ОСУВ /хортиця/8/1337 про безпосередню участь у бойових діях ст.солдата ОСОБА_1 в період з 11.06.2022 року по 28.08.2022 року, щодо періоду з 24.02.2022 року по 10.06.2022 року документальне підтвердження про безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) або перебування безпосередньо у районах ведення воєнних дій на адресу в/ч НОМЕР_2 не надходило та не видавалось, та в період з 24.02.2022 року по 30.11.2022 року ст.солдату ОСОБА_2 проводилась щомісячна виплата додаткової винагороди у розмірі 30000грн. (а.с.23)/

Також ІНФОРМАЦІЯ_2 (в/ч НОМЕР_6 ) у відповіді вих.№350/147/2/185пс на адвокатський запит зазначило стосовно солдата ОСОБА_1 військовослужбовця в/ч НОМЕР_3 що документальних підтверджень про безпосередню участь у бойових діях позивача за період з 13.04 по 10.06.2022 року до військової частини не надходило (а.с.20)

Згідно пояснень в/ч НОМЕР_2 від 24.04.2023 року вих.№350/303/1/753 до військової частини НОМЕР_2 не надходила довідка що ОСОБА_1 приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпечення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 24.02.2022 року по 10.06.2022 року(оригінал міститься в матеріалах справи).

Водночас з довідки в/ч НОМЕР_1 вих.№313/11/2471 від 27.04.2023 року вбачається що гербова печатка в/ч НОМЕР_7 в період з 30.04.2018 року по 05.03.2022 року використовувалась на об`єднаному командному пункті Об`єднаних сил, керівництво на якому здійснювалось Командувачем об`єднаних сил апарату Головнокомандувача ЗСУ та зазначений орган військового управління в підпорядкуванні військової частини НОМЕР_8 не перебував та управління ним не здійснювалось.

Згідно довідки в/ч НОМЕР_1 від 27.04.2023 року вих №313/11/2470 гербова печатка в/ч НОМЕР_7 в період з 05.03.2022 року по 10.06.2022 року використовувалась Угрупуванням об`єднаних сил, керівництво на якому здійснювалось Командувачем відповідним угрупуванням , та зазначений орган військового управління в підпорядкуванні в/ч НОМЕР_1 не перебував та управління ним не здійснювалось.

Згідно довідки ч НОМЕР_1 від 27.04.2023 року вих №313/11/2469 від 27.04.2023 року гербова печатка в/ч НОМЕР_7 в період з 11.06.2022 року по теперішній час використовується оперативно-стратегічним угрупуванням « ІНФОРМАЦІЯ_3 » керівництво на якому здійснювалось командиром відповідного угрупування, та зазначений орган військового управління в підпорядкуванні військової частини НОМЕР_1 не перебував та управління ним не здійснювалось.

Також на ухвалу суду до Генерального штабу ЗСУ від останнього надійшла відповідь від 13.10.2023 року вих №321/7055 про те що військова організаційна структура з умовним найменуванням -військова частина НОМЕР_7 до складу Збройних сил України не входить.

Згідно довідки в/ч НОМЕР_1 №313/8/3862 від 21.04.2023 року солдат ОСОБА_1 за 2022 рік у відряджені в військовій частині НОМЕР_1 не перебував.

У довідці в/ч НОМЕР_1 від 21.04.2023 № 313/11/24338 зазначено, що довідка в/чЧ НОМЕР_1 від 07.10.2022 року № ОСУВ ІНФОРМАЦІЯ_1 /8/1337 не реєструвалася.

Джерела прав та висновки суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII, який також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

За визначенням ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Стаття 40 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначає, що гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 20.12.1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.2 ст.1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з положенням ч.4 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан, який існує по сьогоднішній день.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-ХІІ від 20 грудня 1991 року (далі Закон №2011-ХІІ ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова №168).

Приписами п.1 Постанови №168 (в редакції на час виникнення спірних відносин) визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Згідно з пунктами 2-1, 3 Постанови №168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Відповідно до п. 1 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 р. №671 (далі - Положення), Міністерство оборони України (далі - Міноборони) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується координується Кабінетом Міністрів України.

Міноборони є центральним органом виконавчої влади та військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили та Держспецтрансслужба.

Рішенням, донесеним телеграмою Міністра оборони України від 25.03.2022 №248/1298 (далі Телеграма №248/1298) (застосовувалась до 01.06.2022) та Окремим дорученням Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29 (далі Окреме доручення) (застосовується з 01.06.2022, а Телеграма №248/1298 втратила чинність) було встановлено порядок нарахування та виплати військовослужбовцям Збройних Сил України, під час здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, додаткової грошової винагороди в розмірі 30 000 та 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Телеграма Міністра Оборони України №248/1298 від 25.03.2022 підлягала обов`язковому виконанню з 24.02.2022 всіма підрозділами Міністерства оборони України та Збройних Сил України й розповсюджувало свою дію на всіх військовослужбовців Збройних Сил України.

У подальшому, телеграму №248/1298 від 25.03.2022 було змінено і про такі зміни доведено до відома телеграмою №248/1529 від 18.04.2022. Суть змін полягала у тому, що в підставах видання довідки про безпосередню участь військовослужбовців у бойових діях або заходах належало обов`язково зазначати такі документи, як: бойовий наказ (бойове розпорядження) або журнал бойових дій та рапорт (донесення) командира підрозділу про участь в бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Міністр оборони України у телеграмі від 25.03.2022 року №248/1298 зазначив, що 1) під терміном "безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів" (далі - бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем: бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде воєнні (бойові) дії у складі створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій; бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями; бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником; завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником; бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження) на об?єкти, що охороняються, звільнення таких об?єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій); бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей(у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);здійснення польотів у районах ведення воєнних дій, ведення повітряного бою (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій); здійснення заходів з виводу сил та засобів з під удару противника(у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій); виконання бойових(спеціальних) завдань кораблями, катерами, морськими суднами в морській, річковій акваторії (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій).

2. На період дії воєнного стану військовослужбовцям у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам вищих військових навчальних закладів і військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти) встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах:100 000 гривень - військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах);30 000 гривень - іншим військовослужбовцям (із дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу військової частини у зв?язку зі звільненням з військової служби).

3. Райони ведення бойових дій та склад створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави визначати відповідними рішеннями(наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача ЗбройнихСил України.

Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження);журнал бойових дій (вахтовий журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об?єкта, на який було здійснено збройний напад);військовослужбовця (рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку командира військової частини (установи) до якої відряджений військовослужбовець.

4.Командирам військових частин (установ) до яких відряджені військовослужбовці інших органів військового управління та військових частин (установ) щомісячно до 5 числа повідомляти військові частини за місцем штатної служби військовослужбовців про підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць за формою наведеною у додатку №1 до цієї телеграми.

5.Виплату додаткової винагороди у розмірі 100000грн. або 30000грн. здійснювати на підставі наказів командирів військових частин -особовому складу військової частини. В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100000грн., за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ(бойове розпорядження) тощо (зразок наведено у Додатку №2 до цієї телеграми).

6.Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів команди рів підрозділів.

11.Підготовку проектів наказів для здійснення виплати додаткової винагороди передбаченої постановою КМУ №168 покласти на підрозділи що відповідають за облік особового складу(а.с.24-26).

Таким чином, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, Телеграми №248/1298 та Окремого доручення, питання виплати додаткової грошової винагороди залежить від визначення відповідними командирами факту безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях. Зазначене визначення повинно бути відповідним чином оформлено належними документами: рапортами командира підрозділу, журналом бойових дій, бойовим наказом (бойовим розпорядженням).

Отже, з огляду на вказані норми суд приходить до висновку, що підставою для виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, є відповідні накази командирів (начальників), а документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, здійснюється на підставі бойових наказів, журналів бойових дій, рапортів командира підрозділу та довідок командира військової частини за формою, затвердженою додатком №1 Телеграми №248/1298.

Водночас, у цій справі відсутні докази, що у відповідача в наявності є документи, передбачені Телеграмою №248/1298, а саме бойові накази, журнали бойових дій, рапорти командира підрозділу, довідки командира військової частини із зазначенням документів, що визначені абзацами 3 або 4, які підтверджують участь позивача у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії у період з 24.02.2022 по 10.06.2022.

Суд враховує, що тільки у листі в/ч НОМЕР_2 вих.№350/303/2/2252 на запит адвоката зазначено серед іншого про його безпосередню учать особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України в період з 24.02.2022 року по 29.08.2022року (а.с.14), але дана військова частина не направляла позивача у відрядження в січні 2022 року та він не був відряджений до неї в період з 24.02.2022 по 10.06.2022, та у листі не зазначено на підставі якого документу встановленого телеграмою Міністра оборони України наявна ця інформація.

Проте, Телеграмою МО України №248/1298 від 25.03.2022 року чітко визначено, що саме довідка на підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах повинна надаватися тією військовою частиною, до якої відряджений військовослужбовець. Відповідно, така довідка мала бути надана НОМЕР_1 II(командуванням об`єднаних сил).

Суд зазначає, що матеріали справи не містять документального підтвердження про безпосередню участь ОСОБА_1 у бойових діях, які визначені телеграмою Міністра оборони України.

Та перебування позивача у відрядженні з січня 2022 по 10.06.2022 року до командувача об`єднаних сил в/ч НОМЕР_7 та виконання службових обов`язків, не означає участь у бойових діях.

Суд звертає увагу, що відповідно до Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» та наказу Верховного Головнокомандувача Збройних Сил України «Про початок операції об`єднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації на території Донецької та Луганської областей» з 30.04.2018 року по 24.02.2022 року проводилась операція об`єднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганський областях (створено військову частину НОМЕР_1 II).

Надалі Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України» №2217-IX від 21.04.2022 року Закон України "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях" визнано таким, що втратив чинність. Відповідно з цього часу об`єднаних сил в/ч НОМЕР_1 II припинило існування.

Та як встановлено судом 11.06.2022 року ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » була створена та функціонує на підставі розпорядження Головнокомандувача ЗСУ та використовує печатку НОМЕР_1 ІІ. Тому печатки в/ч НОМЕР_1 II у посвідченні про відрядження позивача про закінчення відрядження після 13.04.2022 року проставлені в той період, коли вже в/ч НОМЕР_1 ІІ не існувало.

Позивач не надав до суду належних та допустимих доказів на підтвердження його позовних вимог та участі у бойових діях у період з 22.02.2022 по 10.06.2022.

У той же час, відповідачем надано докази, які підтверджують факт того, що у відповідача відсутні законі підстави для видачі ОСОБА_1 довідки про його участь у бойових діях, що дає право на отримання додаткових виплат.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про відсутність ознак протиправної бездіяльності відповідача, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи. що суд відмовив у задоволенні позовних вимог підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 6-11, 77, 241-246, 251, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) рнокпп НОМЕР_9 .

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) код НОМЕР_10 .

Третя особа : Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_4 ) код НОМЕР_11 .

Суддя Е.А.Іванов

.