Справа № 160/21217/24
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 лютого 2025 року м. Дніпросправа № 160/21217/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2024 року (суддя К.І. Ремез) у справі № 160/21217/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, у якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення №32 від 28.05.2024 Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про відмову позивачці здійснити перерахунок пенсії у зв`язку із переходом на інший вид пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити позивачці перерахунок та виплату пенсії у зв`язку із переходом на інший вид пенсії, з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 на підставі пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за переведенням її на пенсію за віком на пільгових умовах, тобто 2021-2023 роки - з 20.05.2024, з урахуванням фактично виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірне рішення пенсійного органу №32 від 28.05.2024 про відмову позивачці здійснити перерахунок пенсії у зв`язку із переходом на інший вид пенсії є протиправним.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2024 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення № 32 від 28.05.2024 Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про відмову позивачці здійснити перерахунок пенсії у зв`язку із переходом на інший вид пенсії;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області здійснити позивачці перерахунок та виплату пенсії у зв`язку із переходом на інший вид пенсії, з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 на

підставі пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 № 213 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за переведенням її на пенсію за віком на пільгових умовах, тобто 2021-2023 роки - з 20.05.2024, з урахуванням фактично виплачених сум.

В інший частині позовних вимог відмовлено.

Судом першої інстанції зазначено, що враховуючи приписи ч.3 ст.45 Закону №1058-IV, в спірному випадку пенсійним органом має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії - пенсії за віком.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2024 року у справі №160/21217/24 виправлено описку в резолютивній частині рішення суду від 25 вересня 2024 року у справі №160/21217/24, викладено третій абзац в наступній редакції:

"Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області здійснити позивачці перерахунок та виплату пенсії у зв`язку із переходом на інший вид пенсії, з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 на підставі пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 № 213 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за переведенням її на пенсію за віком на пільгових умовах, тобто 2021-2023 роки - з 20.05.2024, з урахуванням фактично виплачених сум."

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 року у справі №160/21217/24 виправлено описку у описовій, вступній, мотивувальній та резолютивній частині судового рішення по справі № 160/21217/24 від 25.09.2024 року, вказавши назву відповідача: "Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області" замість "Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області".

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції від 25 вересня 2024 року, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, що при розгляді заяви позивачки стосовно переходу з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах, скаржником правомірно винесено спірне рішення про відмову у перерахунку пенсії, адже позивачка на дату подання заяви до пенсійного органу не досягла віку 55 років.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка просить рішення суду першої інстанції залишити без змін з огляду на його законність та обґрунтованість.

Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивачка перебуває на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та з 12.08.2019 отримує пенсію по інвалідності.

20.05.2024 року позивачка звернулась до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії у зв`язку з переведенням з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах.

Спірним рішенням №32 від 28.05.2024 Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області у задоволенні заяви позивачки відмовлено.

Також, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у листі №0400-010307-8/146332 від 15.07.2024 року зазначено, що при попередньому розрахунку середньомісячний заробіток позивачки був розрахований за даними системи персоніфікованого обліку з 01.07.2000 по 30.09.2019, який складає 17 842,86 грн (3 764,40 грн середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014-2016 роки х 1,17 х 1,11 х 1,11 х1,14 х 1,197 х 1,0796 х 2,23190 індивідуальний коефіцієнт заробітної плати після оптимізації). Для застосування середньої заробітної плати в України, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2021-2023 роки, немає законних підстав.

Вважаючи спірне рішення пенсійного органу №32 протиправним, позивачка звернулась до суду за захистом своїх прав.

Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зі змісту матеріалів справи вбачається, що спірним рішенням №32 від 28.05.2024 Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області у задоволенні заяви позивачки від 20.05.2024 про перерахунок пенсії відмовлено.

Так, спірне рішення обґрунтовано тим, що позивачка на дату подання заяви до пенсійного органу не досягла віку 55 років.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що за змістом пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного рішення стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом №213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

У відповідності до пункту 3 резолютивної частини рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону №1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Отже, з 23.01.2020 правила призначення пенсій за Списком №2 регламентуються одночасно пунктом «б» частини першої статті 13 Закону №1788-ХІІ у редакції до внесення змін Законом №213-VIII та пунктом 2 частини другої статті 114 Закону №1788-ХІІ у редакції Закону №2148-VIII.

Таким чином, відносно позивачки правила вказаних нормативних положень містять розбіжність у величині показника вікового цензу, що є однією з умов призначення пенсії жінкам за Списком №2, який складає 50 років за пунктом «б» частини першої статті 13 Закону №1788-ХІІ у редакції до внесення змін Законом №213-VIII та 55 років за пунктом 2 частини другої статті 114 Закону №1788-ХІІ у редакції Закону №2148-VIII.

Вирішуючи спір у цій справі, колегія суддів зазначає, що у межах спірних правовідносин слід віддати перевагу у правозастосуванні найбільш сприятливому для позивачки Закону, а саме: положенням пункту «б» статті 13 Закону №1788-XII в редакції згідно з Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, виходячи з такого.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, суд дійшов висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження №11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Таким чином, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020, а не Закону №1058-ІV. Зворотні аргументи скаржника колегія суддів відхиляє.

Зі змісту спірного рішення пенсійного органу вбачається, що станом на час звернення із заявою щодо пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, позивачка досягла віку 50 років.

Відтак, колегія суддів вважає, що спірне рішення №32 від 28.05.2024 є протиправним. Доводи апеляційної скарги цей висновок не спростовують.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що згідно приписів ч.3 ст. 45 Закону №1058, якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати і набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії (попереднього перерахунку пенсії без урахування перерахунку, передбаченого абзацом п`ятим частини четвертої статті 42 цього Закону) незалежно від перерв у роботі, під час переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена (визначений) частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Апеляційним судом зі змісту матеріалів справи встановлено, що пенсійним органом, зокрема у спірному рішенні, питання стосовно застосування показника середньої заробітної плати (доходу) не вирішувалось, адже це здійснюється пенсійним органом під час переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, однак таке переведення ще відсутнє. Відповідь пенсійного органу, на яку посилається позивачка (а.с.20), стосується розрахунку пенсії по інвалідності, а не розрахунку пенсії за віком при переході з пенсії по інвалідності. А тому стверджувати про те, що на теперішній час між сторонами існує спір саме про розрахунок пенсії за віком, зокрема, в частині застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, підстав не існує.

Таким чином, колегія суддів вважає, що вимоги в частині зобов`язання пенсійного органу застосування показника середньої заробітної плати (доходу) є передчасними та задоволенню не підлягають. Натомість, суд першої інстанції помилково вказав про необхідність задоволення цих позовних вимог.

Відтак, суд першої інстанції під час розгляду справи не дослідив обставини, які мають значення для справи, неправильно застосував норми права, що відповідно до ст. 317 КАС України є підставою для часткового скасування рішення суду

Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2024 року у справі № 160/21217/24, в частині задоволених позовних вимог щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за переведенням її на пенсію за віком на пільгових умовах, тобто 2021-2023 роки скасувати та в цій частині заявлених вимог ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову.

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2024 року у справі № 160/21217/24 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 17.02.2025

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк