Справа № 346/6252/24
Суддя: Калинюк О. П.
Дата ухвалення: 2025-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 346/6252/24
Провадження № 2-а/346/15/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого судді Калинюка О.П.

з участю: секретаря Насадик В.В.,

представник позивача адвоката Федасюка Л. Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29.10.2024 року близько 09 год. 00 хв. в м.Коломиї Івано Франківської області його було затримано працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 та доставлено до приміщення останнього, що в АДРЕСА_1 .

Працівники ІНФОРМАЦІЯ_3 примушували позивача стати на військовій облік та пройти військово-лікарську комісію (далі ВЛК), а у разі відмови від виконання таких вимог - погрожували накласти адміністративне стягнення у виді штрафу. Позивач пред`явив представникам вказаного ТЦК своє тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , в якому наявна відмітка про те, що його 21.02.2023 року виключено з військового обліку на підставі п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в чинній на той час редакції), та повідомив, що в нього відсутній обов`язок проходити ВЛК, а також те, що він проходить курс лікування у зв`язку із загостренням хворіб шлунково-кишкового тракту. Після цього працівники ІНФОРМАЦІЯ_3 відпустили позивача.

Однак, 14.11.2024 року позивач отримав лист засобами поштового зв`язку, в якому була копія оскаржуваної постанови, підписаної тимчасово виконуючим обов`язки ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 . Даною постановою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн.

Тому позивач просить поновити йому строк на подання позовної заяви, визнати оскаржувану постанову незаконною, скасувати її, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП та стягнути на його користь понесені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Позивач в судове засідання не з`явився, його представник, адвокат Федасюк Лев Дмитрович в судовому засіданні підтримав позов та просить задовольнити позовні вимоги. Окрім того, з урахуванням отримання позивачем оскаржуваної постанови лише 14.11.2024 року його представник просить поновити пропущений процесуальний строк на подання даної позовної заяви.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.2 ст.286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Установлення процесуальних строків законом і судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлене специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їхнього завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Судом встановлено, що копію оскаржуваної постанови скеровано відповідачем 06.11.2024 року та отримано позивачем 14.11.2024 року, а 20.11.2024 року позивач звернувся до суду з даним позовом (а. с. 1, 7).

Враховуючи наведене, позивачем підтверджено поважність причин пропуску строку позивачем на оскарження даної постанови. Таким чином, суд вважає за необхідне поновити останньому строк звернення до суду із вказаним позовом.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, 16.01.2025 року подав відзив на позовну заяву, який складеного того дня (№359), в якому просить провести розгляд справи без його участі та відмовити у задоволенні позову з таких підстав.

29.10.2024 року позивачу, який є військовозобов?язаним, в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 було вказано на необхідність пройти медичний огляд відповідно до вимог законодавства та прослідувати на ВЛК при даному ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка знаходиться в АДРЕСА_1 . З цією метою тимчасовим виконуючим обов`язки начальника даного ТЦК та СП ОСОБА_2 видано позивачу направлення на проходження медичного огляду для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров?я в сухопутних військах у зв?язку із призовом на військову службу під час мобілізації в особливий період. Направлення зареєстроване в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію 29.10.2024 року за № 785. Позивача також було ознайомлено з вимогами законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду. Натомість, позивач категорично відмовився від проходження медичного огляду військово-лікарською комісією і отримання направлення. Тому того ж дня, у зв`язку з грубим порушенням позивачем свого обов`язку пройти медичний огляд, керуючись статтями 235, 254, 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно позивача складений протокол про адміністративне правопорушення. Суть адміністративного правопорушення полягає в тому, що позивач 29.10.2024 року о 09 год. 45 хв. відмовився пройти медичний огляд для визначення ступеня придатності до військової служби під час мобілізації. Мова йде про категоричну односторонню з боку позивача відмову від медичного огляду як такого, що виключає можливість направлення його ІНФОРМАЦІЯ_2 на військово-лікарську комісію. Таим чином, позивач відмовився від виконання свого, законодавчо визначеного обов?язку, як військовозобов?язаного громадянина під час мобілізації та воєнного стану в Україні.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення від 29.10.2024 року вказано, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 30.10.2024 року о 14 год. 00 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 за вище вказаною адресою , кабінет №3. Однак, на розгляд справи про адміністративне правопорушення позивач не з?явився. В ході розгляду даної справи встановлено, що позивач відмовився пройти медичний огляд для визначення ступеня придатності до військової служби під час мобілізації військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_4 , чим порушив абзац 3 частини 1 статті 22 Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пункт 4 частини 1 Правил військового обліку (додаток 2 до Порядку № 1487). Отже, позивач вчинив вказане адміністративне правопорушення в особливий період, тобто таке, що передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП. З огляду на зазначене тимчасово виконуючий обов`язки начальника даного ТЦК та СП ОСОБА_2 постановив накласти на позивача штраф у розмірі 17 000 грн., про що була складена оскаржувана постанова.

Твердження позивача про те, що він не є військовозобов?язаним, оскільки виключений з військового обліку 21.02.2023 року на підставі підпункту 6 пункту 6 статті 37 Закону України «Про військову службу і військовий обов`язок» (як раніше засуджений до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину), спростовується тим, що відповідно до пункту 4 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024 року, на військову службу під час мобілізації на особливий період можуть бути призвані особи, яких раніше було засуджено до позбавлення волі, обмеження волі, арешту чи виправних робіт за вчинення кримінального проступку, нетяжкого злочину, у тому числі із звільненням від відбування покарання, тяжкого злочину, крім тих, які були засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України. Згідно з даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов?язаних та резервістів позивач обліковується в картотеці осіб, що підлягають призову на військову службу під час мобілізації.

Суд, заслухавши представника позивача, перевіривши матеріали справи та оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що оскаржуваною постановою у справі про адміністративне правопорушення № 1160/24 від 30.10.2024 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. В зазначеній постанові вказано, що 29.10.2024 року о 09 год. 15 хв. позивач відмовився пройти медичний огляд для визначення ступеня придатності до військової служби під час мобілізації військо-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_4 , що за адресою: АДРЕСА_1 , чим порушив абз.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п.4 Правил військового обліку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 року (а. с. 4).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.п. 1, 3, 8 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Нормами п.п. 12-13 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №154 від 23.02.2022, передбачено, що керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право, зокрема, розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначені статтею 235 КУпАП, і накладати адміністративні стягнення та визначати функціональні (посадові) обов`язки підлеглого йому особового складу.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 254 цього Кодексу про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Статтею 280 даного Кодексу визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частина 3 цієї статті передбачає відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався 17.03.2014 року, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває і на час ухвалення даного рішення.

Нормами ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.

Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово- лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Відповідно до п.1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №154 від 23.02.2022 року територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

При цьому правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з введенням на території України воєнного стану та подальшої мобілізації громадян України, серед іншого встановлено Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Частиною 1 ст. 4 даного Закону передбачено, що організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Пунктом 74 Порядку передбачено, що резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.

Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис.

Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 30.05.2018 року у справі № 337/3389/16-а (2-а/337/154/2016), постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Судом встановлено, що відповідно до оскаржуваної постанови позивач відмовився пройти медичний огляд для визначення ступеня придатності до військової служби під час мобілізації військо-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_4 , чим порушив абз. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п. 4 Правил військового обліку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 року, за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення в розмірі 17 000 грн.

Як зазначено вище, а саме в п. 74 Порядку направлення на ВЛК для проходження медичного огляду видається резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 , виданого на підставі наказу Міністерства оборони України № 610 від 21.11.2017 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 28.02.2023 року, позивача визнано придатний до військової служби, однак, в розділі № 14 вказано, що 21.02.2023 року позивача виключено з військового обліку військовозобов`язаних даного ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (а. с. 5).

Відповідно до п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції, чинній станом на 21.02.2023 року) виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Судом також встановлено, що ч. 6 ст. 37 даного Закону станом на день винесення оскаржуваної постанови (30.10.2024 року) та станом на день розгляду справи (05.02.2025 року) викладено в наступній редакції: «Виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які: померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими; припинили громадянство України; визнані непридатними до військової служби; досягли граничного віку перебування в запасі».

Проте, згідно зі статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення».

Отже, судом встановлено, що позивача 21.02.2023 року у встановленому законом порядку виключено з військового обліку військовозобов`язаних, а згідно з п. 74 Порядку направленню на ВЛК проходження медичного огляду підлягають резервісти та військовозобов`язані, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, до яких позивач не відноситься.

При цьому обов`язок внесення достовірних відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов?язаних та резервістів покладається на визначених законом службових осіб, а не на позивача.

Відповідно до правил ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з правилами ч.2 цієї статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, стороною відповідача вказаного обов`язку не виконано, адже не спростовано вищевказаних доводів позивача.

Тому на підставі наведеного суд доходить висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 210, 283, 288 КУпАП, ст. ст. 9, 19, 20, 74, 77, 90, 241-246, 250, 255, 293, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

поновити ОСОБА_1 пропущений процесуальний строк на подання даної позовної заяви.

позов задовольнити.

Скасувати постанову № 1160/24 за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, винесену тимчасово виконуючим обов`язки ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 30.10.2024 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , жителя АДРЕСА_2 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня ухвалення даного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Повний текст рішення складено 17.02.2025 року.

Суддя: Калинюк О. П.