Справа № 120/938/24
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 лютого 2025 року

м. Київ

справа № 120/938/24

адміністративне провадження № К/990/5843/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шишова О.О.,

суддів: Дашутіна І.В., Яковенка М.М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2025 року у справі №120/938/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія енергозберігаючі технології» до Головного управління ДПС у Вінницькій області, як відокремленого підрозділу ДПС, Державної податкової служби України, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

установив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія енергозберігаючі технології» звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області , Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 26 серпня 2024 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2024 року апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) в частині сплати судового збору.

07 жовтня 2024 року на адресу суду надійшло клопотання Головного управління ДПС у Вінницькій області про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2024 року продовжено Головному управлінню ДПС у Вінницькій області термін для усунення недоліків апеляційної скарги на 10 днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

16 жовтня 2024 року на адресу суду вдруге надійшла заява Головного управління ДПС у Вінницькій області про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2024 продовжено Головному управлінню ДПС у Вінницькій області термін для усунення недоліків апеляційної скарги на 10 днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

04 листопада 2024 року до Сьомого апеляційного адміністративного суду втретє надійшло клопотання Головного управління ДПС у Вінницькій області про продовження строків для усунення недоліків.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2024 року відмовлено у задоволенні заяви Головного управління ДПС у Вінницькій області про продовження строку усунення недоліків апеляційної скарги; апеляційну скаргу повернуто скаржнику.

14 листопада 2024 року відповідач вдруге подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2024 року апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам статті 296 КАС України в частині сплати судового збору.

02 грудня 2024 року на адресу суду надійшло клопотання Головного управління ДПС у Вінницькій області про відстрочення сплати судового збору у зв`язку з відсутністю фінансування.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2024 року апеляційну скаргу залишено без руху з підстав несплати судового збору.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Вінницькій області про відстрочення сплати судового збору; продовжено термін для усунення недоліків апеляційної скарги на 10 днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

У встановлений судом строк на виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху скаржник надав докази сплати судового збору в необхідному розмірі.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2024 року апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам статті 295 КАС України та запропоновано скаржнику в десятиденний строк з моменту отримання ухвали звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку із зазначенням поважних причин, підтвердженими належними доказами, для поновлення строку.

В межах встановленого строку до Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання Головного управління ДПС у Вінницькій області, як відокремленого підрозділу ДПС про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження відповідач зазначив, що вперше апеляційна скарга була подана до суду апеляційної інстанції в межах встановленого КАС України процесуального строку, а повторне звернення відбулось у максимально короткий термін.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2025 року визнано неповажними причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 серпня 2024 року наведені Головним управлінням ДПС у Вінницькій області та продовжено термін для усунення недоліків апеляційної скарги.

В межах встановленого строку на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання Головного управлінням ДПС у Вінницькій області про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтоване своєчасним зверненням з апеляційною скаргою вперше, сплатою судового збору та введенням воєнного стану.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2025 року визнано неповажними причини пропуску Головним управлінням ДПС у Вінницькій області строку на апеляційне оскарження рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 серпня 2024 року; у відкритті апеляційного провадження відмовлено на підставі пункту 4 частини першої статті 299 КАС України.

Апеляційний суд відмовив у відкритті апеляційного провадження, встановивши, що відповідач пропустив строк на оскарження, передбачений статтею 295 КАС України, а причини пропуску є неповажними.

Суд також зауважив, що апеляційну скаргу подано повторно без усунення її недоліків, зокрема, судовий збір не був сплачений вчасно. Це свідчить про недобросовісне ставлення скаржника до реалізації права на апеляційне оскарження.

Крім того, скаржник мав завчасно вжити заходів для забезпечення сплати судового збору, проте податковий орган не надав доказів звернення до вищих інстанцій або органу казначейської служби для отримання необхідного фінансування у встановлений строк.

Крім того, суд апеляційний відхилив посилання заявника на запровадження воєнного стану як підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Суд зазначив, що згідно з частини 2 статті 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», органи державної влади продовжують здійснювати свої повноваження, передбачені Конституцією та законами України. Тому сам факт введення воєнного стану не є безумовною та достатньою підставою для визнання причин пропуску строку поважними, якщо відсутні належні обґрунтування та докази його впливу на діяльність конкретного органу.

Відповідач не довів, яким чином воєнний стан унеможливив своєчасну сплату судового збору та подання апеляційної скарги в межах строку, визначеного КАС України.

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції вважав за необхідне відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Не погодившись з ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2025 року, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій скаржник просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та направити справу для подальшого розгляду до суду апеляційної інстанції.

Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, заявник посилається на те, що апеляційний суд допустив порушення норм процесуального права і, як наслідок, дійшов помилкового висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження у справі.

Перевіряючи доводи касаційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Колегія суддів Верховного Суду погоджується з вищенаведеним висновком апеляційного суду, враховуючи наступне.

Статтею 295 КАС України визначено строк на апеляційне оскарження судового рішення, а пунктом першим частини п`ятої статті 296 цього Кодексу закріплено вимоги щодо форми та змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо надання документа про сплату судового збору.

За правилами частини третьої статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт четвертий частини першої статті 299 КАС України).

Крім того, згідно з частиною другою статті 299 КАС України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга прокурора, суб`єкта владних повноважень подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків подання апеляційної скарги суб`єктом владних повноважень у справі, про розгляд якої він не був повідомлений або до участі в якій не був залучений, якщо суд ухвалив рішення про його права та (або) обов`язки.

Статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).

Отже, наведеними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку апеляційного оскарження.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені чинним законодавством.

Окрім цього, пунктом другим частини третьої статті 2 КАС України рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом віднесено до основних засад (принципів) адміністративного судочинства, зміст якого розкриває стаття 8 цього Кодексу, й визначає, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Такі положення наведених правових норм процесуального права знайшли своє відображення і у статті 44 КАС України, частина перша якої вказує, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Отже, органи державної влади, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, мають діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених в тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їх порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтерміновувати виконання своїх процесуальних обов`язків.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Установлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, по заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у строк встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку оскарження з поважних причин.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про визнання зазначених відповідачем підстав для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження неповажними.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах «Леваж Престасьон Сервіс проти Франції» («Levages Prestations Services v. France») від 23 жовтня 1996 року, заява № 21920/93; «Гомес де ла Торре проти Іспанії» («Brualla Gomes de la Torre v. Spain») від 19 грудня 1997 року, заява № 26737/95).

Ураховуючи те, що зміст оскаржуваного судового рішення та обставини, на які посилається скаржник в обґрунтування касаційної скарги, свідчать про правильне застосування судом норм процесуального права та не викликає сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 248, 333 КАС України, Верховний Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Вінницькій області на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2025 року у справі №120/938/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія енергозберігаючі технології» до Головного управління ДПС у Вінницькій області, як відокремленого підрозділу ДПС, Державної податкової служби України, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. О. Шишов

Судді І. В. Дашутін

М. М. Яковенко