Справа № 260/7943/24
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 лютого 2025 рокум. Ужгород№ 260/7943/24

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дору Ю.Ю., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 та Комісії для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач-1), в якій просить: 1.Визнати незаконними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 про мобілізацію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; 2. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 прийняти до розгляду Заяву з додатками від ОСОБА_1 для оформлення відстрочки від призову по мобілізації; 3. Визнати незаконним та скасувати Наказ про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, яким ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 призвано на військову службу під час мобілізації; 4. Зобов`язати Військову частину звільнити ОСОБА_1 з військової служби з подальшим виключенням його із списків особового складу Військової частини; 5. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 18.09.2024р. ОСОБА_1 звернувся із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з метою оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації з підстав визначених п.3 ч.1 статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Жодної відповіді на подану заяву про відстрочку ОСОБА_1 не отримав. Співробітники ІНФОРМАЦІЯ_1 своєю бездіяльністю, пов`язаною з нерозглядом заяви про відстрочку, порушили правила, передбачені Постановою Кабінету міністрів України Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

18 грудня 2024 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить суд відмовити у задоволенні позову. Зокрема, вказує, що позивач проходить військову службу у військовій частині та не вказав про своє бажання продовжувати чи не продовжувати проходити військову службу, а також інформація щодо реалізації свого права на звільнення, шляхом подання рапорту про звільнення з військової служби у запас на підставі ст.26 Закону №2232-ХІІ за сімейними обставинами чи з інших причин, - матеріали справи не містять.

Позовна вимога за п. 4 про зобов`язання військової частини звільнити позивача з військової служби з подальшим виключенням його із списків особового складу військової частини є неконкретизований. Позивачем не вказаного військову частину з якої просить його звільнити та виключити із списків особового складу. Також, документальних даних і доказів щодо цієї позовної вимоги Позивачем не надано. При цьому, є незрозумілим і неможливим виконання прохальної частини та/або можливого рішення суду, позаяк невідомо якого Відповідача (чи можливо кількох Відповідачів) слід зобов`язати до вчинення тих чи інших дій.

Враховуючи, що доказів щодо реалізації можливого права Позивача на звільнення, шляхом подання рапорту про звільнення з військової служби у запас на підставі ст.26 Закону №2232-ХІІ за сімейними обставинами чи з інших причин, а також, що такий рапорт - матеріали справи не містять, то вказана вище позовна вимога є передчасною, у зв`язку із чим, підлягає відмові у її задоволенні.

15 січня 2025 року від представника позивача на адресу суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій просить суд:

1. Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 про призов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на військову службу під час мобілізації та направлення його у складі команди для проходження відбору до навчальних центрів та військових частин Збройних Сил України, зарахування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до списків ІНФОРМАЦІЯ_1 на посаду стрільця.

2. Визнати незаконним та скасувати наказ № 874 ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16.10.2024 року, в частині призову на військову службу під час мобілізації та направлений у складі команди для проходження відбору до навчальних центрів та військових частин Збройних Сил України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

3. Визнати незаконним та скасувати наказ № 337 начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.11.2024 року в частині зарахування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до списків ІНФОРМАЦІЯ_1 на посаду стрільця.

4. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з військової служби з подальшим виключенням його із списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 .

5.Визнати протиправними дії Комісії для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_5 про відмову у наданні відстрочки від мобілізації на особливий період ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

6. Визнати протиправним та скасувати протокол Комісії для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_5 від 16.10.2024 року № 54 в частині відмови у наданні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

7. Зобов`язати комісію для розгляду питань надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_5 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та надати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на строк дії законних підстав, які надають право на відстрочку.

8. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 20.01.2025 року прийняти до розгляду заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог та залучено до участі у справі №260/7943/24 в якості відповідача 2 - Комісію для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - відповідач-2).

Вказаною ухвалою також встановлено строк учасникам справи для подання заяв по суті справи у частині збільшених позовних вимог та витребувано додаткові докази від учасників справи.

03 лютого 2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву у частині збільшених позовних вимог, де відповідач зазначив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 , як військовослужбовець з 12.11.2024 року.

12.11.2024 року ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 та перебував у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 перед його призовом на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період до взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_6 (військова частина НОМЕР_1 ).

За результатами проходження ОСОБА_1 військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_5 оформлено довідку від 07.05.2024 року за № 4457 (протокол № 417/25), згідно з якою він визнаний придатним до військової служби, з діагнозом здоровий.

16.10.2024 року комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» протоколом № 54 від 16.10.2024 року вирішено відмовити у наданні такої відстрочки, у зв`язку з надходженням до ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлення про початок досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР 10.10.2024 року за № 0000391 за ознаками кримінального проступку передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 16.10.2024 року комісією видано письмове повідомлення про те, що ОСОБА_1 підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на загальних підставах.

Починаючи з 12.11.2024 року ОСОБА_1 призваний ІНФОРМАЦІЯ_4 на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період до військової частини НОМЕР_1 та продовжує проходити її в ІНФОРМАЦІЯ_5 , на посаді стрільця 3 відділення охорони взводу охорони, у званні солдат (згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 за № 337 від 12.11.2024 року) тобто, перебуваючи в статусі військовослужбовця, а не військовозобов`язаного.

При цьому, під час несення військової служби в ІНФОРМАЦІЯ_5 солдат ОСОБА_1 з необхідною періодичність залучається до нарядів та виконує поставлені перед ним обов`язки військовослужбовця і виконує по службі інші вказівки керівництва, а службу несе у ІНФОРМАЦІЯ_5 - в населеному пункті Тячів, яке є місцем проживання його сім`ї.

Відповідач вказує, що у ОСОБА_1 підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, коли він, перебуваючи в статусі військовозобов`язаного, не було, що підтверджено рішенням Комісії.

07 лютого 2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив. У якій вказує, що у відзиві Відповідач 1 жодним чином не спростував твердження ОСОБА_1 та аргументи стосовно суті позовних вимог. Його доводи є безпідставними і необгрунтованими. Зокрема, вказує, що із 18.05.2024 року набрав чинності Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 (далі - Порядок №560, зі змінами). Відповідно до пунктів 56, 57 Порядку №560, відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Незважаючи на чітко визначений перелік документів, які підтверджують право на отримання відстрочки від мобілізації у зв`язку з наявністю на вихованні трьох неповнолітніх дітей віком до 18 років, Комісією безпідставно прийнято рішення про відмову у наданні такої з причин: «Надходження до ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлення про початок досудового розслідування, внесення відомостей про кримінальний проступок за ч.4 ст. 358 КК України, які внесено до ЄРДР 10.10.2024р. № 0000391».

Таким чином, рішення Комісії про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки від мобілізації, у зв`язку з існуванням якогось кримінального провадження, позивач вважає незаконним та таким, що виходить за межі повноважень Комісії, оскільки наявність кримінального провадження ніяким чином не позбавляє права ОСОБА_1 на відстрочку у зв`язку з наявністю трьох дітей віком до 18 років. У зв`язку з викладеним просить суд задовольнити позовні вимоги повністю.

З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступне.

Позивач вказує, що є батьком трьох дітей: 1. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; 2. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; 3. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , тому вважає, що має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до пункту 3 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

На підтвердження вказаних обставин, позивачем долучено до матеріалів справи копії свідоцтва про народження. Так, зокрема, відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ) виданого повторно 20.02.2024 року серія НОМЕР_2 , у графі «батьки» батьком зазначено ОСОБА_1 та мати ОСОБА_5 .

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 17 серпня 2016 року ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ) у графі «батьки» батьком зазначено ОСОБА_1 та мати ОСОБА_6 .

Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 ) серії НОМЕР_4 від 22.03.2019 у графі «батьки» батьком зазначено ОСОБА_1 , а мати ОСОБА_6 .

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб виданого повторно від 31 січня 2012 року серії НОМЕР_5 між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 ) зареєстровано шлюб 20.02.2010 року (актовий запис №33 та прізвище після шлюбу дружини та чоловіка ОСОБА_8 .

Згідно позовної заяви позивачем зазначено, що у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 позивач не перебував та не перебуває.

17.09.2024 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладено договір про сплату аліментів на утримання дитини та участь у вихованні дитини. Вказаний договір посвідчений нотаріально та зареєстровано в реєстрі за №2690.

Наступного дня - 18.09.2024 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з метою оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до пункту 3 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». До вказаної заяви позивачем було долучено вищевказані документи.

Як вбачається з матеріалів справи, після звернення позивача із заявою та відповідними документами про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, 09.10.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_4 було скеровано до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області Тячівського районного відділу поліції повідомлення про скоєння кримінального проступку.

10.10.2024 року від Головного управління Національної поліції в Закарпатській області Тячівського районного відділу поліції до ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшло повідомлення про внесення відомостей до ЄРДР за №0000391 про кримінальне правопорушення за попередньою правовою кваліфікацією: ч.4 ст.358 КК України

Як слідує з відомостей витягу з протоколу засідання Комісії з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі Комісія), заяву позивача про надання відстрочки було розглянуто Комісією на підставі таких документів: копія свідоцтва про шлюб, копія свідоцтв про народження та копії повідомлення про початок досудового розслідування.

16.10.2024 року відповідачем надано повідомлення №2/3049 відповідно до якого вказано, що протоколом від 16.10.2024 року №54 комісія ухвалила рішення про відмову у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та повідомили, що позивач підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на загальних підставах.

Причиною відмови зазначено: у зв`язку з надходженням до ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлення про початок досудового розслідування, внесення відомостей про кримінальний проступок за частиною 4 статті 358 КК України, які внесено до ЄРДР 10.10.2024 року №0000391 (а.с.60).

Відповідно до витягу із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час загальної мобілізації та інші заходи» №874 від 16.10.2024 року солдат ОСОБА_1 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період до військової частини НОМЕР_6 з 16.10.2024.

У подальшому, відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 від 12.11.2024 №337 солдата ОСОБА_1 призначено на посаду стрільця 3 відділення охорони взводу охорони, ВОС 100915А. З 12.11.2024 зарахований до списків особового складу на всі види забезпечення.

Вважаючи дії та вище вказані накази відповідача протиправними, позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Щодо позовних вимог про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з військової служби з подальшим виключенням його із списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 суд вказує наступне.

Відповідно до статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII від 25.03.1992 (далі по тексту - Закон України № 2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до статті 1 частин 1, 2 Закону України № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до статті 2 частини 1 Закону України № 2232-XII військова служба - є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Статтею 2 частиною 6 Закону України № 2232-XII передбачено наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ), введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.

На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Як зазначалось судом, позивач проходить військову службу за призовом під час мобілізації у військової частини НОМЕР_6 , що, зокрема, підтверджується оскаржуваними наказами ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16.10.2024 №874 та від 12.11.2024 №337.

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону України № 2232-XII.

Так, відповідно до статті 26 частини 4 пункту 2 підпункту "г" Закону України № 2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації звільняються з військової служби під час воєнного стану, зокрема, на утриманні яких перебуває троє і більше дітей віком до 18 років.

Відповідно до частини 7 статті 26 Закону України № 2232-XII, звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до абзацу 2 пункту 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (надалі - Положення) право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Відповідно до пункту 233 Положення військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Пунктом 234 Положення зазначено, що перед звільненням військовослужбовців уточнюються дані про проходження ними військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби. Вислуга років військової служби військовослужбовців розраховується не пізніше ніж за два місяці до дати, на яку планується звільнення. Інформація про розраховану вислугу років військової служби доводиться військовослужбовцю під підпис перед оформленням документів для його звільнення з військової служби. У разі незгоди з розрахунком вислуги роки військової служби військовослужбовець повинен письмово обґрунтувати свої заперечення на аркуші з розрахунком вислуги років і засвідчити їх своїм підписом. У разі відмови військовослужбовця підписати розрахунок вислуги років про це робиться відповідний запис на цьому ж аркуші та засвідчується підписами осіб, які були присутні під час бесіди.

Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України 10.04.2009 №170 (далі Інструкція №170) визначає механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України .

Відповідно до пункту 1.5 Інструкції № 170 для встановлення, зміни, призупинення, або припинення правових відносин з громадянами України, які реалізуються наказами посадових осіб по особовому складу, у Генеральному штабі Збройних Сил України, Командуванні об`єднаних сил Збройних Сил України, видах Збройних Сил України, окремих родах сил Збройних Сил України, окремих родах військ Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах, організаціях, (далі - військові частини), оформляються: подання (додаток 1), рішення колегіальних органів, утворених і діючих відповідно до законодавчих актів і актів Міністерства оборони України, Резерв кандидатів для просування по службі (додаток 2), План переміщення військовослужбовців на посади номенклатури посад (далі - План переміщення на посади) (додаток 16) на військовослужбовців крім тих, які проходять строкову військову службу, зокрема щодо звільнення з військової служби.

Згідно із абзацом 2 пункту 14.10 розділу XIV Інструкції № 170 звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Додатком 19 Інструкції № 170 передбачено перелік документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби. Зокрема відповідно до п.5 Додатку при поданні до звільнення з військової служби за підставами: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року № 413 та визначено підпунктом "г" пункту 1 частини четвертої, підпунктом "ґ" пункту 2 частини п`ятої, підпунктом "г" пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", подаються: копія рапорту військовослужбовця; документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років).

Судом встановлено, що позивач не подавав рапорт про звільнення з військової служби за сімейними обставинами у зв`язку з тим, що він є батьком трьох неповнолітніх дітей, які перебувають на його утриманні, зокрема, матеріали справи не містять доказів звернення позивача з відповідним рапортом та відповідними документами до відповідача про звільнення з військової служби.

Із врахуванням цього суд вважає що відсутні підстави для зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з військової служби з подальшим виключенням його із списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 , відтак позовні вимоги у цій частині не підлягають до задоволення.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дії Комісії для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_5 про відмову у наданні відстрочки від мобілізації на особливий період ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та визнання протиправними та скасування протоколу Комісії для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_5 від 16.10.2024 року № 54 в частині відмови у наданні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, суд вказує наступне.

Відповідно до ч. 10 ст. 1 Закону № 2232-XII громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлює Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 № 3543-XII.

Абзацом 2 ч. 1 ст. 22 Закону № 3543-XII встановлено, що громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Згідно ч. 3 ст. 22 Закону № 3543-XII під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Отже, після оголошенням Президентом України загальної мобілізації військовозобов`язані та резервісти після отримання ними повісток та у встановлені строки, зазначені в отриманих ними документах, зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Категорії осіб, які мають право отримати відстрочку під час мобілізації передбачені ст. 23 Закону № 3543-XII.

Так, відповідно до абз. 4 ч. 1 ст. 23 Закону № 3543-XII не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, а саме: жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років.

Згідно п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 (далі - Положення № 154) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до п. 9 Положення № 154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань: ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"; оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам; здійснюють заходи щодо призову громадян на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Пунктом 11 Положення № 154 передбачено, що районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення: оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.

Таким чином, обов`язки щодо мобілізації на військову службу за призовом, встановлення відстрочок покладені, в тому числі на ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Як встановлено судом на підставі наявних у справі доказів, позивач звертався із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 про відстрочення від призову на військову службу під час мобілізації згідно абз. 4 ч. 1 ст. 23 Закону 3543-XII.

Після звернення позивача із заявою та відповідними документами про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, 09.10.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_4 було скеровано до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області Тячівського районного відділу поліції повідомлення про скоєння кримінального проступку.

10.10.2024 року від Головного управління Національної поліції в Закарпатській області Тячівського районного відділу поліції до ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшло повідомлення про внесення відомостей до ЄРДР за №0000391 про кримінальне правопорушення за попередньою правовою кваліфікацією: ч.4 ст.358 КК України

Як слідує з відомостей витягу з протоколу засідання Комісії з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_2 , заяву позивача про надання відстрочки було розглянуто з урахуванням повідомлення про початок досудового розслідування.

Згідно повідомлення від 16.10.2024 №2/3049 та протоколу від 16.10.2024 року №54 комісія ухвалила рішення про відмову у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та повідомили, що позивач підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на загальних підставах, а причиною відмови зазначено - надходження до ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлення про початок досудового розслідування, внесення відомостей про кримінальний проступок за частиною 4 статті 358 КК України, які внесено до ЄРДР 10.10.2024 року №0000391.

Отже, станом на час прийняття Комісією рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, у відповідачів були відсутні докази встановлення факту підробки документів наданих позивачем разом із заявою про надання відстрочки від призову, а спірне рішення прийнято на підставі даних про внесення відомосте до ЄРДР щодо кримінального правопорушення визначеного ч.4 статті 358 КК України.

Суд зауважує, що відповідачем рішення про відмову у наданні відстрочки прийнято без урахування ч. 3 ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України, тобто на припущеннях щодо подання позивачем підроблених документів.

Оскільки, згідно витягу з Протоколу від 16.10.2024 року № 54 єдиною підставою для відмови у наданні відстрочки позивачу було надходження до ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлення про початком досудового розслідування, відтак суд визнає дії Комісії та оскаржуваний Протокол від 16.10.2024 року № 54 в частині відмови у наданні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період протиправними.

Щодо позовних вимог про зобов`язання комісію для розгляду питань надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_5 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та надати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на строк дії законних підстав, які надають право на відстрочку, суд вказує наступне.

Суд зауважує, що відстрочка від призову на військову службу по мобілізації надається військовозобов`язаним та може бути реалізована лише до призову на військову службу.

Оскільки, позивач призваний на військову службу, суд приходить до переконання, що йому не може надаватися відстрочка, відтак вказана позовна вимога не підлягає до задоволення.

Стосовно вимоги позивача про визнання протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 про призов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на військову службу під час мобілізації та направлення його у складі команди для проходження відбору до навчальних центрів та військових частин Збройних Сил України, зарахування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до списків ІНФОРМАЦІЯ_1 на посаду стрільця, визнання незаконним та скасування наказу № 874 ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16.10.2024 року, в частині призову на військову службу під час мобілізації та направлений у складі команди для проходження відбору до навчальних центрів та військових частин Збройних Сил України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнання незаконним та скасування наказу № 337 начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.11.2024 року в частині зарахування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до списків ІНФОРМАЦІЯ_1 на посаду стрільця, суд зазначає наступне.

Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Право на захист - це самостійне суб`єктивне право, яке з`являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

Суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Визнання протиправним рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або охоронюваний законом інтерес якої порушені такою діяльністю.

Пунктом 19 ч. 1 ст. 4 КАС України передбачено, що індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

У вітчизняній теорії права загальновизнано, що індивідуально-правові акти, як результати правозастосування, адресовані конкретним особам, тобто є формально обов`язковими для персоніфікованих (чітко визначених) суб`єктів; вміщують індивідуальні приписи, в яких зафіксовані суб`єктивні права та/чи обов`язки адресатів цих актів; розраховані на врегулювання лише конкретної життєвої ситуації, а тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією. Крім того, такі акти не можуть мати зворотної дії в часі, а свій зовнішній прояв можуть отримувати не лише в письмовій (документальній), але й в усній (вербальній) або ж фізично-діяльнісній (конклюдентній) формах.

Ненормативним (індивідуальним) правовим актам притаманні такі ознаки: а) спрямовуються на врегулювання конкретних (одиничних) актів соціальної поведінки; б) поширюються лише на персонально визначених суб`єктів; в) містять індивідуальні приписи (веління, дозволи), розраховані на врегулювання лише окремої, конкретної життєвої ситуації, тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією; г) не передбачають повторного застосування одних і тих самих юридичних засобів; д) не мають зворотної дії в часі.

Індивідуальні акти стосуються конкретних осіб та їхніх відносин. Загальною рисою, яка відрізняє ці акти від нормативних, є їх правозастосовний характер. Головною рисою таких актів є їх конкретність, а саме чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративних правовідносин, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, індивідуальних питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами.

До подібних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 09.04.2019 у справі № 9901/611/18 та від 18.09.2019 у справі № 9901/801/18.

Рішення суб`єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо такі рішення прийняті суб`єктом владних повноважень поза межами визначеної законом компетенції, або ж оспорюванні рішення є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов`язку.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 18.10.2019 у справі № 813/38/16, від 27.02.2020 у справі № 440/569/19.

Окрім того, в абз. 4 п. 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23.06.1997 № 2-зп у справі № 3/35-313 вказано, що "… за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію".

У п. 5 Рішення Конституційного Суду України від 22.04.2008 № 9-рп/2008 в справі № 1-10/2008 вказано, що при визначенні природи "правового акта індивідуальної дії" правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що "правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)" стосуються окремих осіб, "розраховані на персональне (індивідуальне) застосування" і після реалізації вичерпують свою дію.

У контексті спірних відносин суд зауважує, що оскаржувані накази № 874 від 16.10.2024 та № 337 від 12.11.2024 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 є індивідуальним правовим актом, що вичерпав свою дію.

Як наслідок, скасування оскаржуваних наказів, які є індивідуальним правовим актом, що вичерпали свою дію, не призведе до відновлення попереднього становища позивача, оскільки, як зазначено вище, порядок звільнення з військової служби чітко визначений законом.

Оцінюючи правомірність дій та рішень відповідачів, суд керується критеріями, закріпленими у ч. 3 ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, яких повинні дотримуватися суб`єкти владних повноважень при реалізації дискреційних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій та бездіяльність суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Частиною 1 ст.139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, у зв`язку із задоволенням позовних вимог у частині тих, за які позивачем сплачено судовий збір, відтак з відповідача підлягає стягненню за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача сплачена сума судового збору у розмірі 1211,20 грн.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 72, 73, 77, 90, 139, 241-243, 246, 287 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 ) до ІНФОРМАЦІЯ_6 (код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) та Комісії для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Комісії для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_5 про відмову у наданні відстрочки від мобілізації на особливий період ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Визнання протиправним та скасувати протокол Комісії для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_5 від 16.10.2024 року № 54 в частині відмови у наданні ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

У задоволенні адміністративного позову у частині решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 ) за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_6 (код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) сплачений судовий збір в сумі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок) грн..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяЮ.Ю.Дору