Справа № 420/17718/23
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частина НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до військової частина НОМЕР_1 , в якому просить визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.03.2023 року №80.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, оскаржуваним наказом позивача, без його згоди виключено зі списків особового складу військової частини до проведення усіх необхідних розрахунків.

Позивач стверджує, що своєї згоди на виключення зі списків військової частини до проведення розрахунків по грошовому та речовому забезпеченню він не надавав, відповідні розрахунки не проведено до цього часу не виплачено грошове забезпечення в розмірі 55398,34 грн за березень 2023 року, доказом чого є отримана позивачем разом із відзивом по справі №420/7226/23 довідка "Розрахунок при звільненні" (без дати документа, за підписом командира частини, начальника ФЕС та виконавця) та відомості з банківської установи, тому оскаржуваний наказ суперечить приписам п.242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008, є протиправним і підлягає скасуванню. Позивач посилається на постанову Верховного Суду від 10.05.2019 року по справі №814/1113/16.

Позивач подав клопотання про поновлення строку на оскарження наказу, оскільки про наявність оскаржуваного наказу про виключення зі списків частини за №80 від 21.03.2023 року позивач дізнався з відзиву відповідача від 09.06.2023 року по справі №400/2686/23, який позивач отримав Укрпоштою 15.06.2023 року та в якому в якості додатку була долучена копія наказу про виключення зі списків частини №80 від 21.03.23 року.

Ухвалою судді від 18.07.2023 року прийнято до розгляду дану справу та відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 07.11.2023 року зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням по справі № 420/7226/23 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошового забезпечення.

Згідно розпорядження керівника апарату Одеського окружного адміністративного суду від 27.06.2024 року № 308 у зв`язку зі звільненням з посади судді Одеського окружного адміністративного суду ОСОБА_2 призначено повторний автоматизований розподіл даної справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 28.06.2024 року справу призначено до розгляду судді Андрухіву В.В.

Ухвалою судді від 02.07.2024 року прийнято до провадження дану справу, ухвалено розгляд справи розпочати спочатку, розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою від 17.02.2025 року провадження у справі поновлене.

06.09.2023р. від відповідача судом був отриманий відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач не погоджується з заявленими вимогами, просить у позові відмовити з таких підстав. Відповідач вказує, що позивач 01.09.2022р. звернувся з рапортом про звільнення з військової служби у запас для здійснення постійного догляду за хворою матір`ю. Наказом від 21.03.2023р. № 80 позивач ОСОБА_1 виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_1 . Позивач не заперечує факту повного розрахунку 21.03.2023р. при звільненні військовою частиною НОМЕР_1 перед позивачем, тому потреба згоди Позивача на виключення його зі списків військової частини НОМЕР_1 після повного з ним розрахунку в даному випадку відсутня.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що позивач 01.09.2022р. звернувся з рапортом про звільнення з військової служби у запас (а.с. 34).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.03.2023р. № 80 полковника ОСОБА_1 , звільненого наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 28.12.2022 року № 962, з 21 березня 2023 року виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_1 (а.с.13).

У день звільнення позивачу виплачено суму розрахунку при звільненні 425430,36 грн, що позивач підтвердив скріншотом з власного карткового рахунку про зарахування коштів (а.с.20).

Стверджуючи, що йому в день звільнення не виплачена сума 55398,34 грн, позивач вважає свої права порушеними виключенням його зі списків особового складу військової частини наказом № 80 від 21.03.2023р. без його згоди до повного з ним розрахунку.

Згідно приписів статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008, (далі Положення №1153/2008), зокрема, передбачено, що після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, 22.03.2023 року ОСОБА_1 звертався до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.03.2023 року № 78 (справа № 400/2686/23).

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.10.2023р. по справі № 400/2686/23 було скасовано рішення суду першої інстанції від 22.06.2023 року про задоволення позову та ухвалено постанову про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог (в ЄДРСР рішення № 114027661).

Цією постановою суду апеляційної інстанції, яка набрала законної сили 09.10.2023 року, встановлено, що звертаючись до суду 22.03.2023 року з позовом про скасування наказу № 78 від 19.03.2023 року, ОСОБА_1 в обґрунтування позовних вимог зазначив, що остаточний розрахунок з ним проведено 21 березня 2023 року, а тому виключення його зі списків особового складу військової частини 19.03.2023 року, до проведення з ним остаточного розрахунку, є протиправним.

Також у вказаній постанові зазначено, що 21 березня 2023 року з позивачем проведено остаточний розрахунок при звільненні, що ним не заперечується та підтверджується скріншотом надходження коштів на картку позивача.

Крім того, П`ятий апеляційний адміністративний суд у постанові від 09.10.2023 року справі № 400/2686/23 зазначив, що судова колегія вважає обґрунтованими доводи апелянта, що ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу військової частини саме 21.03.2023р. у день проведення з ним остаточного розрахунку, що підтверджується наказом відповідача № 80 від 21.03.2023р.

Також суд бере до уваги, що згідно доданої відповідачем до відзиву на позов довідки-розрахунку при звільненні ОСОБА_1 , сума належного позивачу розрахунку складає: грошове забезпечення за березень 2023р. 55398,34 грн, компенсація за невикористану основну відпустку 122667,75 грн, компенсація за невикористану додаткову відпустку 305306,40 грн, утримано переплату грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік 51463,50 грн, всього нараховано 431908,99 грн, до видачі 425430,36 грн (а.с.38).

Отже, зазначена позивачем сума 55398,34 грн, яку позивач вважає недоотриманою ним у день звільнення (21.03.2023), була включена у наведений вище розрахунок при звільненні.

Також суд бере до уваги доводи відповідача, що у день виключення зі списків особового складу військової частини 21.03.2023 року позивач до фінансово-економічної частини в/ч НОМЕР_1 для отримання грошового атестату та ознайомлення з розрахунком, отримання довідки про додаткові види грошового забезпечення не з`явився, що підтверджується рапортом начальника ФЕС частини (а.с.62). Відповідно заперечень щодо нарахованих сум розрахунку при звільненні позивач не висловив.

Заперечень щодо вказаних доводів відповідача позивач до суду також не надав.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивача було виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 спірним наказом (по стройовій частині) від 21.03.2023 року № 80 в день проведення з ним повного розрахунку при звільненні 21.03.2023 року, а тому порушень вимог пункту 242 Положення № 1153/2008 відповідачем допущено не було.

Щодо наявності спору між сторонами у справі № 420/7226/23, суд зазначає таке.

Вже після звільнення з військової служби, 06.04.2023 року, ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошового забезпечення військовослужбовця за період з 30.01.2020 року по день виключення зі списків особового складу військової частини включно, враховуючи одноразові додаткові види грошового забезпечення (винагороди, допомоги), із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 1 січня календарного року, в сумі 1722241,04 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15.06.2023 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2023 року у справі № 420/7226/23, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 30.01.2020 року по 21.03.2023 року без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України від 14.11.2019 №294-IX «Про Державний бюджет України на 2020 рік», від 15.12.2020 №1082-IX «Про Державний бюджет України на 2021 рік», від 21.12.2021 №1928-IX «Про Державний бюджет України на 2022 рік», від 03.11.2022 №2710-IX «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2020 року, 01.01.2021 року, 01.01.2022 року, 01.01.2023 року відповідно.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 30.01.2020 року по 21.03.2023 року включно, враховуючи одноразові додаткові види грошового забезпечення (винагороди, допомоги), із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2020 року, 01.01.2021 року, 01.01.2022 року, 01.01.2023 року встановлених Законами України від 14.11.2019 №294-IX «Про Державний бюджет України на 2020 рік», від 15.12.2020 №1082-IX «Про Державний бюджет України на 2021 рік», від 21.12.2021 №1928-IX «Про Державний бюджет України на 2022 рік», від 03.11.2022 №2710-IX «Про Державний бюджет України на 2023 рік» відповідно, та виплатити з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Із вказаного судового рішення вбачається, що позивач звернувся до суду з вказаним позовом після його виключення зі списків особового складу частини і оскаржував правильність нарахування йому сум грошового забезпечення з 30.01.2020 по 21.03.2023.

При цьому, на час виключення позивача зі списків особового складу частини позивач незгоди з сумою нарахованого грошового забезпечення не заявляв, а тому наявність вказаного спору (справа № 420/7226/23) не є підставою для скасування наказу № 80 від 21.03.2023 року.

Крім того, позивач такої підстави позову в даній справі не заявляв.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Порушень вимог ч.2 ст.2 КАС України під час прийняття відповідачем оскаржуваного наказу суд не встановлено.

За викладених обставин, суд дійшов висновку про правомірність наказу військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.03.2023 року №80, його відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, та відсутність підстав для його скасування.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За викладених судом обставин, суд дійшов висновку, що відповідач довів правомірність оскаржуваного наказу, і позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 78, 90, 241-246, 293 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправними та скасування пункту 1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.03.2023 року №80 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Андрухів

.