Справа № 440/18968/23
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2025-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 р.Справа № 440/18968/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 19.12.2024, головуючий суддя І інстанції: Г.В. Костенко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, по справі №440/18968/23

за позовом ОСОБА_2

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі позивач, ОСОБА_2 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач, В/ч НОМЕР_1 ), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати повністю пункти 2.2. 6.2. наказу командира В/ч НОМЕР_1 від 20.09.2022 № 258, яким притягнуто до дисциплінарної відповідальності "СУВОРА ДОГАНА" командира 3 стрілецького взводу 1 с стрілецької роти ОСОБА_3 призупинено виплати ОСОБА_2 грошового забезпечення з 31.08.2022 по 03.09.2022 (4 дні); не виплати щомісячної премії за серпень та вересень місяці 2022 року (підстава - невихід на службу без поважних причин); не виплати додаткової винагороди за серпень та вересень місяці 2022 року (підстава - самовільно залишив військову частину, місце служби). (пункт 6.2 вищезазначеного Наказу від 20.09.2022);

- визнати протиправним та скасувати наказ командира В/ч НОМЕР_1 № 148 від 23.07.2022 про притягнення командира 3 взводу в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності за самовільне залишення військової частини та позбавлення грошової винагороди за липень 2022 року;

- зобов`язати В/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити старшому лейтенанту ОСОБА_2 виплати відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за липень, серпень, вересень та жовтень 2022 року.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2024 року клопотання військової частини НОМЕР_1 про закриття провадження у справі №440/18968/23 - задоволено. Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до В/ч НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії , закрито на підставі п.5 ч.1 ст 238 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України).

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , апелянт), не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, просить скасувати Полтавського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2024 року та направити справу для продовження розгляду до Полтавського окружного адміністративного суду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 повідомила, що є матір`ю позивача, який не може гідно відстояти свої права і добитися справедливості у суді у зв`язку з трагічною загибеллю. Вважає, що оскільки вона є спадкоємицею ОСОБА_2 , то може бути його правонаступником по закону.

Згідно з ч. 1 ст. 312 КАС України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що не перешкоджає розгляду справи в силу приписів ч. 4 ст. 304 КАС України.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Сторони у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, 29.01.2025 від ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд справи без її участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції зазначив, що оскільки позивач помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а спірні правовідносини не допускають правонаступництва, то наявні підстави для закриття провадження у справі.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає.

Частина перша статті 2 КАС України установлює, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до статті 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Згідно з приписами пункту 5 частини 1 статті 238 КАС передбачено, що суд закриває провадження у справі у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою фізичної особи або припинення юридичної особи, за винятком суб`єкта владних повноважень, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Предметом позову у цій справі є визнання протиправними та скасування наказів командира В/ч НОМЕР_1 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності з позбавлення права отримання окремих видів грошового забезпечення.

Водночас, спірне питання, яке підлягає вирішенню у цій справі, стосується можливості процесуального правонаступництва у разі смерті позивача (особи, яка звернулася до суду з позовом про визнання протиправними та скасування наказів суб`єкта владних повноважень про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності з позбавлення права отримання окремих видів грошового забезпечення та зобов`язання останнього нарахувати та виплатити складові грошового забезпечення, якщо такі не були нараховані і виплачені позивачу до моменту звернення до суду з таким позовом).

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості аргументів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Нормами КАС України визначено, що процесуальним правонаступництвом є заміна сторони або третьої особи іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірних правовідносин, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки сторони або третьої особи, і такі права та (або) обов`язки допускають правонаступництво.

Зважаючи на приписи статей 1218, 1219, 1227 ЦК України вбачається, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), при цьому до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, зокрема: суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя.

Водночас, не входять до складу спадщини права і обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені ст. 608 цього Кодексу.

Тобто, виходячи з аналізу вище зазначених правових норм, предметом спадкування можуть бути лише конкретні суми виплат, які належали спадкодавцеві за життя і залишилися недоотриманими у зв`язку з його смертю.

Тобто питання проходження позивачем служби (зокрема право на оскарження наказів про притягнення до відповідальності та їх наслідків для позивача) віднесено до кола особистих немайнових прав особи, які нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, а відтак не можуть бути успадковані.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивачу за життя не нараховувалися грошове забезпечення з 31.08.2022 по 03.09.2022 (4 дні); щомісячна премія за серпень та вересень місяці 2022 року; додаткова винагорода за серпень та вересень місяці 2022 року та грошова винагорода за липень 2022 року, а предметом спору у цій справі є також зобов`язання здійснити нарахування та виплату таких видів грошового забезпечення.

При цьому, судове рішення по суті спору не було прийнято на момент смерті позивача. Тобто, фактично право на ці кошти померлий не набув, що виключає наявність конкретної суми, яка підлягає виплаті.

Поряд з цим, колегія суддів звертає увагу, що право на такі види грошового забезпечення також належать до особистих прав особи, яких вона набуває за наявності передбачених законом умов, то таке право не може переходити в порядку правонаступництва до іншої особи.

Колегія суддів враховує, що Верховний Суд неодноразово висловлював правовий висновок про те, що вимоги зобов`язального характеру, заявлені позивачем у цій справі, нерозривно пов`язані з особою спадкодавця і не допускають правонаступництва, а тому заміна стягувача, у цьому випадку, не є належним способом захисту прав заявниці (постанови від 27 вересня 2023 року у справі № 420/16546/21, від 05 грудня 2023 року у справі № 420/18164/21 та від 10 липня 2024 року у справі № 420/10899/21).

Інші доводи апелянта, з урахуванням наведеного, на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За змістом частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному судовому рішенні, у зв`язку з чим, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 312, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2024 року по справі №440/18968/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін
Повний текст постанови складено 17.02.2025.