Справа № 440/4605/22
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2025-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 р.Справа № 440/4605/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 30.12.2024 р. (ухвалену суддею Клочко К.І.) по справі за заявою ОСОБА_1 про накладення штрафу в справі № 440/4605/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою в порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України про накладення штрафу в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30.12.2024 р. заяву ОСОБА_1 про накладення штрафу та встановлення нового строку для подання звіту задоволено частково, а саме: зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подати до Полтавського окружного адміністративного суду звіт про повне виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.04.2023 у справі № 440/4605/22 за позовом ОСОБА_1 ; встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Полтавській області строк для подання звіту про повне виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.04.2023 у справі № 440/4605/22 за позовом ОСОБА_1 три місяці з дня отримання копії цієї ухвали суду.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 30.12.2024.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Кодексу адміністративного судочинства України, Конституції України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

У судовому засіданні представник апелянта підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

У судове засідання заявниця та її представник не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлена своєчасно та належним чином.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 05.04.2023 у справі № 440/4605/22 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково: визнано протиправними та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 22 від 12.06.2019 та №22 від 13.10.2022 про перерахунок пенсії позивача; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за період з 20.09.2017 по 30.08.2021 із застосуванням усіх підвищень, індексації, надбавок та доплат, передбачених законодавством України з компенсацією втрати частини доходів, з урахуванням виплачених сум; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 01.04.2024 заяву ОСОБА_1 щодо встановлення судового контролю у справі та подання звіту про виконання судового рішення задоволено: зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подати до Полтавського окружного адміністративного суду протягом 30 днів з дня отримання цієї ухвали звіт про повне виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.04.2023 у справі №440/4605/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області надавався суду звіт про виконання рішення суду у справі №440/4605/22, відповідно до якого, заборгованість, яка виникла за періоди з 20.09.2017 по 31.10.2021 склала 26449,38 грн., виплачена у листопаді 2021 року.

На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.04.2023 по справі №440/4605/22, щодо якого судом зобов`язано подати звіт, здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 : за період з 01.03.2021 по 30.08.2021 здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 оскільки 01.03.2021 розмір пенсії ОСОБА_1 збільшився до 1903,04 грн., у зв`язку з індивідуально-масовим перерахунком пенсії, заборгованість за вказаний період склала 721,32 грн. та виплачена у вересні 2023 року.

Розмір компенсації втрати частини доходів в зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії ОСОБА_1 , що виникла за період 01.03.2021 по 30.08.2021 складає 253,21 грн. та буде перерахована на рахунок ОСОБА_1 , відкритий в ПАТ КБ Приватбанк в найближчий виплатний період.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем вищезазначеної ухвали суду, а саме проведенням перерахунку не з 20.09.20217, ОСОБА_1 , звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду із заявою в порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України про накладення штрафу у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12.07.2024, яку залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 04.09.2024, заяву ОСОБА_1 про накладення штрафу та встановлення нового строку для подання звіту у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково: зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подати до Полтавського окружного адміністративного суду протягом 30 днів з дня отримання цієї ухвали звіт про повне виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2023 року у справі №440/4605/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії; в іншій частині заяви ОСОБА_1 відмовлено.

На виконання вищезазначеної ухвали суду 30.07.2024 відповідачем повторно подано звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.04.2023 по справі № 440/4605/22, відповідно до якого, заборгованість, яка виникла за період з 20.09.2017 по 31.10.2021 склала 26449,38 грн., виплачена у листопаді 2021 року. Відповідачем виконано вимоги ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 12.07.2024 щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів позивачки на виконання рішення суду з 20.07.2017. Згідно проведеного перерахунку, розмір пенсії з 20.09.2017 не змінився. Доплата пенсії виникла за період з 01.03.2021 по 31.08.2021 та склала 721,32 грн.

Проте, у зв`язку із не повним виконанням вищезазначеної ухвали суду, а саме проведенням перерахунку не з 20.09.20217, позивачка 16.08.2024 звернулася до суду із заявою про зобов`язання відповідача подати у десятиденний строк звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2023 року у справі №440/4605/22 та постановити окрему ухвалу в порядку, передбаченому ст. 249 КАС України.

Задовольняючи заяву частково, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів позивачці на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.04.2023 у справі № 440/4605/22 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області на даний час не здійснено в повному розмірі, а саме з 20.09.2017, у зв`язку з чим належним захистом прав позивачки є зобов`язання відповідача подати до Полтавського окружного адміністративного суду звіт про повне виконання рішення суду від 05.04.2023 у справі №440/4605/22 та встановлення Головному управлінню Пенсійного фонду України в Полтавській області строк для подання звіту про повне виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.04.2023 у справі №440/4605/22 за позовом ОСОБА_1 три місяці з дня отримання копії цієї ухвали суду .

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вказаний контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої інстанції, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Конституції України, Україна є правовою державою. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно із ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Крім того, обов`язковість судових рішень, що набрали законної сили, для їх виконання на всій території України також передбачена нормами Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Із урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що судове рішення, що набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок, тобто особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що встановлення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах передбачено положеннями ст. 382 КАС України, які не містять обмеження щодо стадій процесу, на яких може бути вирішено відповідне клопотання (заява) позивача на користь якого ухвалене судове рішення. Тобто, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, суд може й після ухвалення такого рішення за наслідком розгляду клопотання позивача.

Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такого рішення суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

Отже, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється з метою реалізації завдань адміністративного судочинства.

Тобто, встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є заходом превентивного впливу на відповідача у справі з метою своєчасного виконання своїх зобов`язань у межах відповідної справи.

Згідно із абз. 2 ч. 1 ст. 382 КАС України, в адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 382-1 КАС України, за наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 05.04.2023 у справі № 440/4605/22 Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, зокрема, зобов`язано нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 20.09.2017 по 30.08.2021 компенсацію втрати частини доходів з огляду на порушення термінів виплати пенсії

Проте, відповідно до розрахунку суми компенсаційної виплати ОСОБА_1 , зробленого на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.04.2023 у справі № 440/4605/22, пенсійний орган здійснив розрахунок компенсації ОСОБА_1 не з 20.09.2017, а з березня 2021 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" № 2050-ІІІ від 19.10.2000 (в подальшому - Закон № 2050-ІІІ), підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до ст. 3 Закону № 2050-ІІІ, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно із п. 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Із урахуванням вищевикладеного суд апеляційної інстанції вважає, що компенсація обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу, тобто приріст індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100 (без врахування інфляції місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів позивачці на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.04.2023 у справі № 440/4605/22 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області на даний час не здійснено в повному розмірі, а саме з 20.09.2017.

Із урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що заява ОСОБА_1 про накладення штрафу та встановлення нового строку для подання звіту підлягає задоволенню шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подати до Полтавського окружного адміністративного суду звіт про повне виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.04.2023 у справі № 440/4605/22 за позовом ОСОБА_1 та встановлення Головному управлінню Пенсійного фонду України в Полтавській області строк для подання звіту про повне виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.04.2023 у справі № 440/4605/22 за позовом ОСОБА_1 три місяці з дня отримання копії цієї ухвали суду.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення із дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 30.12.2024 без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - .

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 30.12.2024 р. по справі № 440/4605/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді Л.В. Любчич О.А. Спаскін
Повний текст постанови складено 17.02.2025 року