Справа № 260/226/25
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2025-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 лютого 2025 рокум. Ужгород№ 260/226/25

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаврилка С.Є., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

17 січня 2025 року до Закарпатського окружного адміністративного суду звернувся з позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ), яким просить суд: "1. Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років за № 48 від 24.12.2024 скасувати як незаконне; 2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області з 18.07.2023 призначити пенсію за вислугу років ОСОБА_1 ; 3. Судові витрати стягнути з відповідача.".

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у даній справі відмовлено.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач протиправно відмовив позивачу у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до статті 12 частини 1 пункту "а" Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з підстав відсутності у позивача на дату звільнення зі служби необхідної календарної вислуги. Зазначає, що питання достатності вислуги років для призначення пенсії позивачу вже було предметом розгляду у справі № 260/48696/24. Позивач вказує, що на виконання рішення суду у справі №260/48696/24 Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області наказом від 04 листопада 2024 року № 221 о/с зараховано позивачу до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, сформовану за період з червня 1999 року по листопад 2007, з розрахунку один місяць за півтора місяці служби. Визначено, оголошеною вислугу років у календарному обчисленні 25 років 00 місяців 19 днів. Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області листом від 17 грудня 2024 року за №27952-2023 направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області матеріали для призначення пенсії позивачу. Рішенням №48 від 24 грудня 2024 року відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку з відсутністю календарної вислуги років (23 календарних років) на момент звільнення зі служби. Окремо вказав, що позивач звільнений зі служби 08 липня 2016 року, а звернувся до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (як органу, через який подаються відповідні заяви) із заявою, в якій просив підготувати та направити до ГУ ПФУ в Закарпатській області документи для призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 12 частини 1 пункту "а" Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", тому днем звернення позивача за призначенням пенсії є саме 18 липня 2024 року, і з урахуванням вимог статей 48 та 50 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" позивач має право на призначення пенсії з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією, тобто з 18 липня 2023 року. Відтак, просить зобов`язати відповідача призначити пенсію з дати першого звернення з 18 липня 2023 року.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти заявлених позовних вимог. Зокрема, відповідач вказує на те, що для отримання права на призначення пенсії за вислугою років на підставі статті 12 частини 1 пункту "а" Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі. Наявна у позивача вислуга років є недостатньою для призначення пенсії. Відповідач заперечує можливість зарахування до календарної вислуги стажу роботи у пільговому обчисленні. Зазначає, що приписи пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України №393 в чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції суперечили приписам статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", відтак, застосуванню підлягали положення Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". З огляду на викладене відповідач заперечує право позивача на призначення пенсії за вислугу років. Також, відповідач вказує, що призначення та обрахунок пенсії є дискреційними повноваженнями пенсійного органу, що виключає можливість задоволення позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію.

Відповідно до статті 229 частини 4 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані сторонами докази, (заслухавши сторони та їх представників) всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року у справі №260/4869/24, яке набрало законної сили 23 жовтня 2024 року, визнано протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Закарпатській області у внесенні змін до наказу №107 о/с від 08 липня 2016 року в частині календарного стажу служби позивача в поліції, який дає право на пенсію за вислугою років, зарахувавши до такого пільговий стаж за період роботи у територіальних підрозділах Державної служби боротьби з економічною злочинністю УМВС України в Закарпатській області з 06.1999 по 11.2007 та зобов`язано Головне управління Національної поліції в Закарпатській області внести зміни до наказу №107 о/с від 08 липня 2016 року в частині визначення календарного стажу служби Позивача в поліції, який дає право на пенсію за вислугою років, зарахувавши до такого пільговий стаж за період роботи у територіальних підрозділах Державної служби боротьби з економічною злочинністю УМВС України в Закарпатській області з 06.1999 по 11.2007, з розрахунку один місяць за півтора місяці служби. Також, вказаним рішенням зобов`язано Головне управління Національної поліції в Закарпатській області направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області документи, необхідні для призначення пенсії позивачу із зарахуванням періоду пільгової вислуги років, сформованої за період з 06.1999 по 11.2007 (а.с.а.с. 8-12).

На виконання вищевказаного рішення, Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області наказом від 04 листопада 2024 року № 221 о/с зараховано позивачу до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, сформовану за період з 06.1999 по 11.2007, з розрахунку один місяць за півтора місяці служби. Визначено, оголошеною вислугу років у календарному обчисленні 25 років 00 місяців 19 днів (а.с. 6).

Позивачем 19 листопада 2024 року було подано заяву про призначення пенсії до відповідача за вислугу років, через уповноважений орган - Головне управління Національної поліції в Закарпатській області (а.с.а.с. 14,15).

Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області листом від 17 грудня 2024 року за № 27952-2023 направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області матеріали для призначення пенсії позивачу (а.с. 13).

За результатами розгляду подання, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області № 48 від 24 грудня 2024 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років, у зв`язку з відсутністю календарної вислуги років (23 календарних років) на момент звільнення зі служби (а.с. 16).

Таким чином, оскільки на дату звільнення позивач не мав 25 років календарної вислуги, відповідач відмовив йому у призначенні пенсії.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

В силу прямої дії статті 19 частини 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі по тексту Закон України № 2262-XII) особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби (стаття 2 Закону України № 2262-XII).

Призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у ст.1-2 цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України (стаття 10 Закону України № 2262-XII).

Відповідно до статті 12 частини 1 пункту "а" Закону України № 2262-XII пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних років і більше.

Заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення (стаття 48 Закону України № 2262-XII).

Пенсію згідно з цим Законом призначають органи Пенсійного фонду України. Документи про призначення пенсії розглядає орган Пенсійного фонду України і не пізніше ніж у 10-денний строк з дня їх надходження приймає рішення про призначення або про відмову в призначенні пенсії. Документом, який підтверджує призначення пенсії, є пенсійне посвідчення, що видається органом Пенсійного фонду України.

Повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причини орган Пенсійного фонду України видає (надсилає) заявникові не пізніше ніж протягом 5 днів після прийняття відповідного рішення (стаття 49 Закону України №2262-XII).

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України № 2262-XII затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 за №135/13402 (далі - Порядок №3-1).

Пунктом 1 Порядку №3-1 передбачено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).

Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

Відповідно до пункту 2 Розділу ІІ Порядку №3-1 до заяви про призначення пенсії за вислугу років, додаються такі документи: подання про призначення пенсії, підготовлене уповноваженим органом (структурним підрозділом) (додаток 7 до цього Порядку); витяги з наказів про звільнення та (або) виключення зі списків особового складу (за винятком осіб, окремі періоди проходження служби яких не підлягають розголошенню) або їх копії; розрахунок вислуги років для призначення пенсії / виписка з розрахунку вислуги років для призначення пенсії або їх копії (за винятком осіб, окремі періоди проходження служби яких не підлягають розголошенню); грошовий атестат та довідка про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премію для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (додаток 8 до цього Порядку); військово-медичні документи про стан здоров`я звільненої особи (за винятком осіб, які не проходили військово-лікарську комісію); документи про страховий стаж особи, які передбачені пп.2 п.2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 №13-1) (далі - Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування") (для призначення пенсії згідно з пунктом "б" статті 12 Закону); документи, що підтверджують право на встановлення особі надбавок, підвищень та інших доплат (за наявності), які передбачені пунктом 4 цього розділу; заява в довільній формі про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримали громадянства Російської Федерації та не одержують пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації). Орган, що призначає пенсію, додає одержаний на запит документ про те, що особа не перебуває на обліку в органах пенсійного забезпечення Російської Федерації як одержувач пенсії.

Пунктом 11 Порядку №3-1 Розділу І встановлено, що днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу, що призначає пенсії, письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дати їх відправлення.

Згідно із пунктами 1, 2 та 3 Розділу ІІІ Порядку №3-1 уповноважений орган (структурний підрозділ) у 10-денний строк з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і подання про призначення пенсії і направляє до органу, що призначає пенсії. Уповноважений орган (структурний підрозділ) надає допомогу особі в одержанні необхідних для призначення пенсії документів. У разі якщо підготовлено не всі необхідні документи для призначення пенсії, то подаються наявні, а документи, яких не вистачає, подаються додатково. Копії документів, необхідних для призначення пенсії, що подаються уповноваженим органом (структурним підрозділом) до органу, що призначає пенсію, мають бути завірені цим уповноваженим органом (структурним підрозділом) або органом, в якому особа проходила військову службу (службу), в установленому порядку.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що уповноважений орган у 10-денний строк з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і подання про призначення пенсії і направляє до органу, що призначає пенсію, а у випадку, якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, заявнику (посадовій особі уповноваженого органу (структурного підрозділу)) роз`яснюється, які документи необхідно подати додатково.

За приписами пункту 2 Розділу IV Порядку № 3-1 при прийманні документів працівник органу, що призначає пенсію, зокрема, видає заявнику або посадовій особі уповноваженого органу (структурного підрозділу) розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 9 до цього Порядку) та/або надсилає уповноваженому органу (структурному підрозділу) повідомлення про перелік документів, які необхідно подати додатково, та строк їх подання. Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі.

Згідно з пунктом 6 Розділу IV Порядку № 3-1 рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів приймається органом, що призначає пенсію за місцем фактичного проживання особи, не пізніше 10 днів з дня надходження заяви.

Отже, заява про призначення пенсії подається до територіального органу Пенсійного фонду України, що призначає пенсію, через уповноважений орган (структурний підрозділ), який здійснює підготовку документів, необхідних для призначення пенсії, а днем звернення за призначенням пенсії є день подання до органу, що призначає пенсію, заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення уповноваженим органом (структурним підрозділом).

При цьому відповідно до статті 171 Закону України № 2262-XII, порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 17.07.1992 №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб" (в редакції чинній на момент звільнення позивача зі служби), згідно із пунктом 2 якої, до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби, особам із спеціальним званням Бюро економічної безпеки, особам, зазначеним у п. "ж" статті 1-2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", під час призначення пенсії згідно з п. "а" ч.1 ст.12 зазначеного Закону додатково зараховується час навчання в межах до п`яти років (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби, Бюро економічної безпеки або до призначення на відповідну посаду із розрахунку - один рік навчання за шість місяців служби.

Відповідно до пункту 2-1 Порядку №393 для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.

З системного аналізу положень Порядку № 393 слідує, що для призначення пенсії за вислугу років за Законом України № 2262-ХІІ використовується календарна вислуга років, в той час як пільгова вислуга років використовується при обчисленні такої пенсії, що знаходить своє відображення у п.3 цього Порядку.

Таким чином, визначальним при призначенні пенсії на умовах Закону України № 2262-ХІІ є саме календарна вислуга років.

В той же час, здійснення перевірки поданих звільненими зі служби особами заяв про призначення пенсії, обчислення вислуги років для призначення пенсії і встановлення наявності підстав для її призначення покладається на відповідні уповноважені органи. Після цього такий орган законодавчо наділений компетенцією направити подання про призначення пенсії за вислугу років до територіального органу Пенсійного фонду України або відмовити у такому поданні.

В даному випадку, такий обов`язок покладено на Головне управління Національної поліції в Закарпатській області.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області відмовляючи в призначенні пенсії позивачу вказано у оскаржуваному рішенні, що календарна вислуга років позивача складає 20 років 10 місяців 26 днів.

Оцінюючи правомірність такої відмови суб`єкта владних повноважень, суд враховує правову позицію Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у справі №805/3923/18-а від 03.03.2021, відповідно до якої основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Законо України № 2262-ХІІ . Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Порядком. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

У справі №480/4241/18 Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду в постанові від 14 квітня 2021 року дійшов висновку про те, що передбачена Порядком можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону України № 2262-ХІІ і положенням цього Закону не суперечить.

Відповідно до статті 242 частини 5 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Отже, Закон України № 2262-ХІІ як єдину обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років передбачає наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги). При цьому, наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи.

Визначення у Законі України № 2262-ХІІ вислуги саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і буде становити календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в статті 17 частині 4 цього ж Закону щодо можливості врахування при призначенні пенсії тільки повних років вислуги.

Відтак, передбачена Законом України № 2262-ХІІ календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).

Передбачені статтею 171 Закону України № 2262-ХІІ пільгові умови призначення пенсій відповідно до Порядку полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років.

Таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.

Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом України № 2262-ХІІ .

При цьому, наказом Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 04 листопада 2024 року № 221 о/с, встановлено наявності календарної вислуги років позивача у розмірі 25 років 00 місяців 19 днів, який дає право на призначення пенсії за вислугу років (а.с. 6).

Таким чином, рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року у справі № 260/4869/24, яке набрало законної сили 23 жовтня 2024 року та наказом Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 04 листопада 2024 року № 221 о/с, яким встановлено факт наявності календарної вислуги років позивача у розмірі 25 років 00 місяців 19 днів, який дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Вказані документи, передбачені переліком, наведеним у пункті 2 Розділу ІІ Порядку № 3-1 та рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року у справі № 260/4869/24 та наказ Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 04 листопада 2024 року № 221 о/с, надавалися відповідачу, втім ним до уваги не прийняті.

За приписами статті 2 частини 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення прийняте без урахування наказу від 04 листопада 2024 року № 221 о/с та рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року у справі № 260/4869/24, а отже є протиправним та підлягає скасуванню.

З матеріалів справи вбачається, що вислуга років позивача з урахуванням часу служби, який зараховано на пільгових умовах, становить 25 років 00 місяців 19 днів, відтак, останній набув право на призначення пенсії за вислугу років на підставі статті 12 частини 1 пункту "а" Закону України № 2262-ХІІ.

Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області протиправно відмовило позивачу в призначенні пенсії за вислугою років згідно із статтею 12 частиною 1 пунктом "а" Закону України "Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Відповідно до статті 245 частини 2 пункту 10 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Таким чином, з огляду на викладене, а також метою ефективного захисту порушеного права позивача, суд вважає необхідним зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за вислугу років на підставі статті 12 частиною 1 пункту "а" Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року.

При цьому, суд зазначає, що повноваження Пенсійного фонду щодо призначення пенсії не є дискреційними, з огляду на таке.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Стосовно дискреційних повноважень, суд, за наслідками аналізу вказаних положень, зазначає, що такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

У такому випадку дійсно суд, за загальним правилом, не завжди може зобов`язати суб`єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки, як правило, який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде правомірним, а тому це не порушує будь-чиїх прав.

Натомість, у цій справі, відповідач помилково вважає свої повноваження дискреційними, оскільки у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний до вчинення конкретних дій призначити пенсію, в іншому випадку, такі дії є неправомірними, тобто у відповідача у спірних правовідносинах існував лише один правомірний варіант поведінки (призначити пенсію) і він не мав законної можливості на власний адміністративний розсуд (дискрецію) не призначати таку пенсію.

Умовами для призначення пенсії законодавство визначає цілком визначені матеріально-правові факти, а не бажання на вільний розсуд (дискрецію) пенсійного органу.

В іншому випадку законодавець формулював би відповідні положення закону із застосуванням формулювань на зразок "пенсійний орган може призначити пенсію" чи "пенсійний орган має право призначити пенсію" тощо, щоб вказувало на те, що це залежить виключно від його розсуду, а не від виконання платником передбачених законом умов.

Отже, повноваження відповідача у спірних правовідносинах не є дискреційними.

Щодо дати, з якої має бути призначена пенсія за наслідком розгляду цієї справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 50 частини 1 пункту "б" Закону України № 2262-ХІІ пенсії відповідно до цього Закону призначаються особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до пунктів "а", "в" статті 12 цього Закону, - з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення.

Пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією (стаття 50 частина 3 Закону України № 2262-ХІІ).

Матеріалами справи підтверджено, що позивача звільнена зі служби 08 липня 2016 року, відповідно до витягу з наказу № 107 о/с Головного управління Національної поліції в Закарпатській області "По особовому складу".

Пунктом 11 Порядку № 3-1 встановлено, що днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу, що призначає пенсії, письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дати їх відправлення.

Згідно із приписами Порядку № 3-1 право на призначення пенсії за вислугу років реалізується шляхом подання заяви про призначення пенсії за вислугу років до органів, що призначають пенсії, через уповноважений орган, яким у цій справі є Головне управління Національної поліції в Закарпатській області.

При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до органу, що призначає пенсію, заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами.

Днем звернення позивача за призначенням пенсії в силу вимог пункту 11 Порядку 3-1 є дата надходження до ГУ ПФУ в Закарпатській області від Головного управління Національної поліції в Закарпатській області заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, у тому числі поданням.

Подання позивачем 19 листопада 2024 року заяви про призначення пенсії до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, не впливає на визначення дня звернення за призначенням пенсії, передбаченого законодавством.

Судом встановлено, що Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області листом від 17 грудня 2024 року за № 27952-2023 направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області подання про призначення пенсії позивачу від 16 грудня 2024 року (а.с.а.с. 13, 38, 39).

Зважаючи на наведене та враховуючи те, що у даному випадку позивач звернувся за призначенням пенсії за вислугу років несвоєчасно, тобто не з дня виникнення права на таку пенсію, то її призначення має бути здійснено відповідачем не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.

Отже, позивачу має бути призначена пенсія з 17 грудня 2023 року (не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення пенсії з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією, тобто - з 17 грудня 2023 року, а не з 18 липня 2023 року, як зазначає позивач, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково.

Відповідно до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

З огляду на вищевказане, враховуючи обставини встановлені судом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Керуючись статтями 242-246 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ) про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області за № 48 від 24 грудня 2024 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на підставі статті 12 частини 1 пункту "а" Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року, 17 грудня 2023 року.

У задоволенні позову у частині інших позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяС.Є. Гаврилко