Справа № 300/8516/23
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 рокуЛьвівСправа № 300/8516/23 пров. № А/857/31288/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області на окрему ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області в особі Городенківського відділу Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

суддя(і) у І інстанції Кафарський В.В.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,

дата складення повного тексту рішення 08 листопада 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом з адміністративним позовом до Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області в особі Городенківського відділу Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області (далі ДМС) про визнання протиправною відмови прийняти декларацію про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації та зобов`язання ДМС прийняти подану 22 листопада 2023 року декларацію про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року у справі №300/8516/23 вказаний позов було задоволено частково.

Визнано протиправною відмову ДМС у прийнятті у ОСОБА_1 декларації про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації та зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22 листопада 2023 року про прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства, з урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Окремою ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2024 року визнано протиправними дії ДМС вчинені при виконанні рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року у справі №300/8516/23, в частині відмови ОСОБА_1 у прийнятті декларації про відмову від іноземного громадянства з тих самих підстав без рахування висновків суду.

Зобов`язано відповідача вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню пункту 9 частини 1 статті 129, статті 129-1 Конституції України, статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України при виконанні рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року у справі №300/8516/23 та розгляду звернення ОСОБА_1 щодо подання декларації про відмову від іноземного громадянства.

Встановлено ДМС тридцятиденний строк з дня отримання (вручення) копії цієї ухвали для подання до суду доказів вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року у справі №300/8516/23.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем у процесі виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року під час повторного розгляду заяви позивачки про прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства відмовлено з підстав, яким уже надана оцінка суду, а тому заява позивачки, подана у порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягає задоволенню.

У апеляційній скарзі ДМС просила ухвалу суду від 08 листопада 2024 року скасувати та прийняти постанову, якою залишити заяву ОСОБА_1 без задоволення.

У обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року по справі №300/8516/23 цим же судом 04 вересня 2024 року було видано виконавчий лист за №300/8516/23 у частині зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивачки від 22 листопада 2023 року про прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Згідно з інформацією про виконавче провадження № 76340265, яке відкрито 21 жовтня 2024 року, станом на день звернення до суду першої інстанції із заявою (клопотанням) в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України виконавче провадження з виконання виконавчого листа від 04 вересня 2024 року №300/8516/23 не було завершене (що підтверджується роздруківкою із системи пошуку виконавчих проваджень в АСВП).

Позивачем не надано доказів того, що державним виконавцем відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» використано всі передбачені чинним законодавством засоби щодо належного та повного виконання судового рішення, а відтак, звернення позивачки із заявою в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України до суду першої інстанції є передчасним, оскільки повнота та правомірність виконання рішення суду у порядку Закону України «Про виконавче провадження» першочергово підлягає контролю зі сторони державного виконавця.

Тому вважає, що з огляду на помилкове застосування норм процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, оскаржувану окрему ухвалу необхідно скасувати.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 підтримала доводи, викладені у оскаржуваному судовому рішенні, заперечила обґрунтованість апеляційних вимог та просила залишити окрему ухвалу суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення суддею першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини першої статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Частиною другою статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у такій заяві зазначаються:

1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява;

2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

5) номер адміністративної справи;

6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження;

7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання;

8) інформація про хід виконавчого провадження;

9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви;

10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

Апеляційний суд звертає увагу, що вказаний перелік не містить виключень та не передбачає альтернативних вимог до заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, заяву, зазначену в частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам, а також у разі подання заяви особою, яка відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, така заява ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

Своєю чергою, визначені вимоги до заяви, яка подається відповідно до статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема надання інформації про день пред`явлення виконавчого листа до виконання та інформації про хід виконавчого провадження, не є формальними вимогами, а навпаки є важливою інформацією, яка дає можливість суду визначити, чи не є передчасним звернення стягувача до суду з такою заявою.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

Згідно із частиною четвертою статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом. Таким законом в Україні є Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VIII).

Частиною першою статті 373 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (частина перша статті 5 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до частини шостої статті 26 Закону №1404-VIII при виконанні рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Після закінчення наданого строку, державний виконавець перевіряє виконання рішення суду. У разі невиконання рішення суду, державним виконавцем складається акт, після чого виноситься постанова про накладання штрафу, в якій зазначає розмір штрафу, вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі повторного невиконання рішення державним виконавцем складається акт, після чого виноситься постанова про накладання штрафу в якій зазначає розмір штрафу та попередження про кримінальну відповідальність, після чого звертається до органу досудового розслідування з повідомленням про вчинення боржником кримінального правопорушення за статтею 382 Кримінального кодексу України.

Положеннями статті 18 Закону №1404-VIII вказано, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Разом апеляційний суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09 грудня 2021 року у справі №9901/235/20 вказала, що стаття 383 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає можливість звернутися до суду із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. Ця стаття є останньою в розділі IV Кодексу адміністративного судочинства України «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах» і містить чіткі вимоги до такої заяви, строк звернення, порядок її розгляду та наслідки невідповідності вимогам заяви. Зі змісту цієї статті випливає, що як крайній захід для захисту прав особи позивача, на користь якої ухвалене рішення суду, закон встановив можливість звернення до суду з відповідною заявою. Перед тим, як подати таку заяву стягувач має використати всі можливі засоби для виконання судового рішення. Зокрема, наявність рішення суду, яке набрало законної сили, зобов`язує суб`єкта владних повноважень здійснити його виконання. У випадку, коли боржник добровільно не виконує рішення суду, стягувач має вчинити дії для виконання рішення суду в примусовому порядку відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження" і тільки після того, як стягувач використав усі можливості для примусового виконання рішення суду, а воно залишається не виконаним, тоді у такої особи виникає право звернутися до суду із заявою в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційний суд зауважує, що повноваження щодо вчинення дій щодо примусового виконання рішення суду, в тому числі і щодо перевірки його виконання, належать передусім до повноважень виконавців, а звернення до суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України є виключною мірою, якщо позивачем було вичерпано усі можливі механізми на стадії примусового виконання рішення суду.

Як слідує з матеріалів справи, 21 жовтня 2024 року було відкрито виконавче провадження № 76340265 за виконавчим листом у справі № 300/8516/23 про зобов`язання Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21 листопада 2023 року про прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства, з урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні.

Із заявою в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України позивачка звернулась до суду першої інстанції 28 жовтня 2024 року.

У відзиві на апеляційну скаргу ДМС позивачка повідомила апеляційний суд про те, що державним виконавцем в межах виконавчого провадження № 76340265 постановою від 21 листопада 2024 року було накладено на Управління ДМС в Івано-Франківській області штраф за невиконання судового рішення.

Інформації про здійснення інших дій, спрямованих на виконання виконавчого листа у справі №300/8516/23 ОСОБА_1 не надано.

За таких обставин відсутні правові та фактичні підстави для застосування механізму, визначеного статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України, про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку щодо можливості задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, суб`єкта владних повноважень на виконання рішення суду у справі №300/8516/23.

Отже, у задоволенні заяви позивачки, яка подана в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, слід відмовити.

Згідно із приписами пункту другого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з порушенням норм процесуального права, а отже апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та у задоволенні заяви, яка подана позивачем в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, відмовити.

Керуючись статтями 242, 243, 308, 311, 312, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області задовольнити.

Окрему ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2024 року у справі №300/8516/23 скасувати.

Прийняти постанову, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, подану в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України у справі №300/8516/23, відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Р. П. Сеник
Н. М. Судова-Хомюк