Справа № 160/26170/24
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Конєва С.О.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.01.2025р. по справі №160/26170/24 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "А-ЕНЕРГІЯ" до Дніпровської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA11000/2024/000014/2 від 12.07.2024р., картки відмови №UA110080/2024/00130 було задоволено повністю (а.с.60-65 том 2).

При цьому, у позові позивач зазначав, що докази на підтвердження розміру судових витрат позивача, пов`язаних із розглядом справи у суді першої інстанції, будуть подані позивачем протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.

Зазначене рішення було отримано позивачем через систему "Електронний суд" 31.01.2022р. о 18:01 год., що підтверджується наявною у справі довідкою про доставку електронного листа (а.с.67 том 2).

Так, 04.02.2025р. через систему "Електронний суд" представник заявника (Товариства з обмеженою відповідальністю "А-ЕНЕРГІЯ") звернувся із заявою про розподіл судових витрат, в якій просить ухвалити додаткове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у справі №160/26170/24 на загальну суму 94 631,04 грн за рахунок бюджетних асигнувань, а саме: 81000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 13631,04 грн. витрат на проведення експертизи, на підтвердження чого до даної заяви додано, зокрема, скан копії акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) з правничої допомоги від 03.02.2025р., акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) з правничої допомоги від 29.09.2024р. Окрім того, у додаткових поясненнях до заяви про розподіл судових витрат від 11.02.2025р. заявник вказує на те, що неправомірне рішення Дніпровської митниці потягло донарахування митної вартості у розмірі 1 476 799,81 грн., до того ж, на суму відкоригованої вартості товару Дніпровською митницею було нараховано акцизний збір у розмірі 1 116 000,00 грн. та ПДВ, що призвело до необґрунтованої сплати позивачем більше 2,5 млн. грн. за ввезену партію товару, а не 292 456,00 грн., як зазначено відповідачем. В обґрунтування своєї позиції заявник посилається на постанови Верховного Суду (а.с.70-73, 76-78, 104-105 том 2).

07.02.2025р. через систему "Електронний суд" від представника Дніпровської митниці до суду надійшли заперечення на заяву про розподіл судових витрат, в яких остання просила відмовити в задоволенні заяви про розподіл судових витрат ТОВ «А-ЕНЕРГІЯ» у справі №160/26170/24 у повному обсязі посилаючись на те, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірними по відношенню до складності справи, а розмір заявлених витрат є необґрунтованим і непропорційним до предмета спору; предметом судового розгляду в цій справі є рішення про коригування митної вартості товарів від 12.07.2024 №UA110000/2024/000014/2, що потягло донарахування та сплату митних платежів на загальну суму 292 456,00 грн.; дана справа є типовою справою в категорії «митні спори» та не передбачає великих затрат ні за об`ємом документів, ні за витраченим часом; підготовка позовної заяви протягом 15 годин виходячи з вартості години роботи адвоката 3000, 00 грн., на суму 45 000,00 грн., та підготовка 5 клопотань (про проведення експертизи, про зупинення розгляду справи, про продовження строку для надання доказів, про приєднання доказів), які надані представником позивача у цій справі, містять розрахунок вартості послуг адвоката, виходячи з вартості години роботи адвоката 3000,00 грн., на загальну суму 15000,00 грн., є значно завищеними, оскільки підготовка таких документів не потребувала значного часу та збирання доказів для підготовки. Щодо витрат на проведення експертизи, то відповідач заперечує проти їх стягнення, оскільки позивач за своїм власним бажанням вже під час судового розгляду правомірності рішення про коригування митної вартості товарів від 12.07.2024 №UA110000/2024/000014/2 звернувся до Одеського науково-дослідницького інституту судових експертиз Міністерства юстиції України з метою проведення товарознавчої експертизи по визначенню митної вартості товару, при цьому, під час здійснення митного контролю та до позовної заяви позивачем вже був наданий експертний висновок ДП Держзовнішінформ від 25.04.2024 №121/70, а висновки проведеної під час судового розгляду експертизи ОНДІСЕ про визначення вартості товару є тотожними висновкам ДП Держзовнішінформ від 25.04.2024 №121/70; долучена позивачем до матеріалів справи копія висновку Одеського науково-дослідницького інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №24-6040 від 22.11.2024 не містить підпису експерта, в тому числі й про те, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок. В обґрунтування своєї позиції представник відповідача посилається на рішення Європейського Суду з прав людини та постанови Верховного Суду (а.с.86-90 том 2).

Згідно з п.3 ч.1 ст.252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Таким чином, підставою для ухвалення додаткового рішення за правилами п.3 ч.1 ст.252 Кодексу адміністративного судочинства України є не вирішення судом питання про судові витрати при прийнятті рішення у справі.

Згідно ч.3 ст.252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви.

Розглянувши вказану вище заяву, з`ясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення заяви представника позивача про розподіл судових витрат частково в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат на правничу допомогу у розмірі 4400,00 грн., виходячи з наступного.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно до п.4 ч.1 статті 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність від 5 липня 2012р. №5076-УІ (далі Закон №5076) договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону №5076 встановлено, що представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складання заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 ч.1 статті 1 Закону №5076).

За приписами статті 19 Закону №5076 видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складання заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону №5076).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п.268).

Чинне адміністративно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Так, за змістом ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правової допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правову допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналіз наведених вище норм статті 134 КАС України в їх сукупності дає підстави для висновку, що розмір суми витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу та вартості виконаних робіт, витрати на проведення яких понесені в межах розгляду конкретної судової справи. При цьому, розмір витрат має бути співмірним із складністю виконаних адвокатом конкретних робіт та часом, витраченим на виконання цих робіт.

Відповідно до частини 9 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

За приписами ч.7 ст.139 наведеного Кодексу, передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Аналізуючи вищенаведені норми, можна зробити висновок про те, що КАС України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Таким чином, вирішуючи питання розподілу судових витрат, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу адвоката, судом враховується як пов`язаність вчинених дій адвокатом із розглядом даної справи, так і обґрунтованість та розумність визначення їх обсягу і розміру.

Так, зі змісту наданих суду копій акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) з правничої допомоги від 03.02.2025р., акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) з правничої допомоги від 29.09.2024р. вбачається, що між ТОВ "А-ЕНЕРГІЯ" та Адвокатським об`єднанням "ГРУПА БІЗНЕС ПАРТНЕРІВ" (АО "БІ ПІ ДЖІ") був укладений договір про надання адвокатських послуг від 11.12.2019р. №51/2019 предметом якого, зокрема, є надання правової допомоги в рамках справи №160/26170/24 щодо оскарження рішення про коригування митної вартості товарів №UA11000/2024/000014/2 від 12.07.2024р., картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110080/2024/00130 (а.с.74-75 том 2).

Згідно платіжних інструкцій №6 від 04.02.2025р., №4659 від 30.09.2024р. позивачем було сплачено вартість послуг з правничої допомоги у загальному розмірі 81000,00 грн.

Також, зі змісту копій вищезазначених актів приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) з правничої допомоги від 03.02.2025р. та від 29.09.2024р. вбачається, що жодних претензій з боку клієнта не має (75-75 том 2).

Проаналізувавши вищенаведені норми процесуального законодавства, зміст наданих послуг за вищенаведеними актами приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) з правничої допомоги від 03.02.2025р. та від 29.09.2024р., а також і враховуючи незгоду відповідача Дніпровської митниці із розміром витрат на професійну правничу допомогу, що викладена у запереченнях на заяву про розподіл судових витрат та фактично є його клопотанням про зменшення цих витрат, суд приходить до висновку, що обсяг і розмір наданих адвокатом послуг в межах даної справи у загальній сумі 81000,00 грн. не відповідає критеріям розумності та обґрунтованості, оскільки предмет позову не є складним, з урахуванням наявної сталої правової позиції, зокрема і Верховного Суду, з даного питання, тому розмір гонорару адвоката є завищеним, а відповідно, не є співмірним із предметом позову, виконаних адвокатом послуг, тому такі судові витрати на правову допомогу підлягають зменшенню судом до 4400,00 грн.

Також, зменшуючи розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката до 4400 грн., судом враховується і те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України, від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України, від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Тобто, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Вказана правова позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у його постанові від 27.11.2019р. у справі №160/3114/19, яка підлягає застосуванню адміністративним судом відповідно до положень ч.5ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Приймаючи до уваги все вищевикладене, суд приходить до висновку, що саме сума судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 4400 грн. підлягає відшкодуванню позивачеві солідарно за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів - суб`єктів владних повноважень згідно до вимог ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим вищенаведена заява позивача в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню.

У відповідності до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, понесені позивачем судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката за ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України у загальній сумі 4400 грн. підлягають відшкодуванню позивачеві за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суб`єкта владних повноважень, тобто, за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці.

Щодо стягнення витрат на проведення експертизи у сумі 13631,01 грн., то у цій частині заяви позивачеві слід відмовити, виходячи з того, що зазначена експертиза судом не призначалася, складений висновок експерта за замовленням та ініціативи позивача судом не вимагався, тому зазначена сума витрат на проведення експертизи не підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 134, ч.7 ст. 139, ст.ст. 143, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "А-ЕНЕРГІЯ" про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат у справі №160/26170/24 задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці (49038, м. Дніпро, вул. Ольги княгині, 22; код ЄДРПОУ ВП 43971371) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "А-ЕНЕРГІЯ" (50006, Дніпропетровська обл., місто Кривий Ріг, вулиця Вантажна, будинок 16; ) - понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4400 грн. 00 коп. (чотири тисячі чотириста гривень 00 копійок).

У частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 76600,00 грн. та витрат на проведення експертизи у сумі 13631,01 грн. відмовити.

Додаткове рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Додаткове рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва