Справа № 520/34486/24
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2025-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2025 р. №520/34486/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бідонько А.В., розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під.3, пов.2,м. Харків,Харківський р-н, Харківська обл.,61022, ), Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16,м. Київ,04053, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 12.12.2024 року щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 на підставі ч. 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до стажу роботи суддею період роботи два роки на посаді юристконсульта.

2. Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м.Києві зарахувати ОСОБА_1 на підставі ч. 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до стажу роботи суддею період роботи два роки на посаді юристконсульта, та призначити ОСОБА_1 з 05.12.2024 року довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 74 відсотків грошового утримання (заробітної плати) працюючого на відповідній посаді судді.

В обґрунтування позову позивачем вказано, що пенсійний орган неправильно обрахував стаж її роботи, оскільки до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагається законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення.

Ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у адміністративній справі за вищевказаним позовом.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідно до електронної пенсійної справи Позивача стаж на посаді судді склав 30 років 05 місяців 23 днів. Розмір суддівської винагороди становить - 70 відсотків. Беручи до уваги вказані вище положення ч. 3 ст. 142 Закону № 1402-VIII, 30 років стажу роботи на посаді судді є підставою для виплати 70% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді судді. Для виплати щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 74 % (як зазначено в оскаржуваному рішенні) стаж саме на посаді судді позивача повинен складати - 32 років. Однак, період на посаді юрисконсульта не передбачений ст. 137 Закону №1402 та не відноситься до стажу роботи на посаді судді для визначення права на відставку.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив наступне.

Судом встановлено з рішення Вищої ради правосуддя № 232/0/15-24 від 25.01.2024 року, що ОСОБА_1 , 1959 року народження, громадянка України. Із 3 серпня 1993 року працювала суддею Вугледарського міського суду Донецької області (наказом управління юстиції Донецької обласної державної адміністрації від 3 серпня 1993 року № 245 зарахована до штату суду). Постановою Верховної Ради України від 24 травня 2001 року № 2464-II обрана суддею Донецького обласного суду безстроково (7 лютого 2002 року Донецький обласний суд у зв?язку із прийняттям Закону України «Про судоустрій України», реорганізований в Апеляційний суд Донецької області). Указом Президента України від 14 жовтня 2002 року № 924/2002 переведена на роботу на посаді судді Апеляційного суду міста Києва. Указом Президента України від 28 вересня 2018 року № 297/2018 переведена на роботу на посаду судді Київського апеляційного суду. ОСОБА_1 після здобуття вищої юридичної освіти до зарахування 3 серпня 1993 року на посаду судді працювала із 4 лютого 1991 року до 2 серпня 1993 року юрисконсультом Донецького підприємства із забезпечення нафтопродуктами Донецький філіал виробничо-комерційної фірми «Донецькнафтопродукт»).

Також з рішення Вищої ради правосуддя № 232/0/15-24 від 25.01.2024 року вбачається, що зазначений стаж роботи ОСОБА_1 у сфері права після здобуття вищої юридичної освіти до стажу роботи, що дає право на відставку, підлягають зарахуванню 2 (два) роки.

Рішенням Вищої ради правосуддя № 232/0/15-24 від 25.01.2024 року ОСОБА_1 звільнено з посади судді Київського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку (а.с. 62-65).

Наказом Київського апеляційного суду № 60-ОС від 29.01.2024 року суддю ОСОБА_1 відраховано зі штату Київського апеляційного суду 29.01.2024 року.

05.12.2024 року позивач звернулася до територіальнх органів ПФУ із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці та надала необхідний пакет документів.

Рішенням ГУ ПФУ в Харківській області № 55 від 12.12.2024 року позивачу відмовлено у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам та запереченням проти них, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 126 Конституції України встановлено, що незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України.

Відповідно до ст.130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя.

Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 11.10.2005 року №8-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

Крім того, Конституційний Суд України у мотивувальній частині Рішення від 14.12.2011 року №18-рп/2011 вказав на неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

До цього, Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у рішеннях, а саме: від 24.06.1999 року №6-рп/99, від 20.03.2002 року №5-рп/2002 (справа про пільги, компенсації та гарантії), від 01.12.2004 року №19-рп/2004 (справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій), від 11.10.2005 року №8-рп/2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18.06.2007 року №4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів); рішення №10-рп/2008 від 22.05.2008 року.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIII (далі по тексту - Закон №1402-VIII).

Положеннями ч.1 ст.142 Закону №1402-VIII перебачено, що судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Згідно з ч.1 ст.116 Закону №1402-VIII суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

За приписами ч.3 ст.142 Закону №1402-VIII, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

В силу ч.5 ст.142 Закону №1402-VIII, пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Абзацом 4 пункту 34 розділу XII Закону №1402-VIII встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Таким чином, для суддів, призначених чи обраних на посаду до набрання чинності Законом №1402-VIII, до стажу роботи на посаді судді зараховуються також періоди відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом не встановлено, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 15.11.2021 року у справі №580/6051/20.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На час призначення ОСОБА_1 на посаду судді Вугледарського міського суду Донецької області (03.08.1993 року) діяв Закон України від 15.12.1992 року №2862-ХІІ «Про статус суддів» (далі по тексту Закон №2862-ХІІ).

Відповідно до частини першої статті 7 Закону №2862 ( в редакції станом на 03.08.1993 р.) право на зайняття посади судді районного (міського), міжрайонного (окружного) суду, військового суду гарнізону має громадянин України, який досяг на день обрання 25 років, має вищу юридичну освіту і, як правило, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років.

Як вбачається рішення Вищої ради правосуддя № 232/0/15-24 від 25.01.2024 року ОСОБА_1 після здобуття вищої юридичної освіти до зарахування 3 серпня 1993 року на посаду судді працювала із 4 лютого 1991 року до 2 серпня 1993 року юрисконсультом Донецького підприємства із забезпечення нафтопродуктами Донецький філіал виробничо-комерційної фірми «Донецькнафтопродукт»). Та зазначений стаж роботи ОСОБА_1 у сфері права після здобуття вищої юридичної освіти до стажу роботи, що дає право на відставку, підлягають зарахуванню 2 (два) роки, що є стажем роботи 2 роки, вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді.

Отже, вказаний стаж 2 роки повинен буди зарахований до стажу роботи на посаді судді позивачки на підставі частини другої статті 137 Закону № 1402 та врахований при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді.

Відносно позовних вимог щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного грошового утримання судді у відставці у розмірі 74 відсотків грошового утримання (заробітної плати) працюючого на відповідній посаді судді, суд зазначає наступне.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Суд зауважує, що наразі відсутні підстави вважати, що перерахунок щомісячного грошового утримання у відставці відбудеться не у відповідному розмірі, визначеному законом, оскільки такий перерахунок ще не проводився.

Так, позовні вимоги у вказаній частині звернені на майбутнє, в даній частині позовних вимог права позивача не є порушеними.

Отже, суд дійшов висновку, що належним та достатнім способом захисту прав позивача є визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 55 від 12.12.2024 року щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 на підставі ч. 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до стажу роботи суддею період роботи два роки на посаді юристконсульта та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві зарахувати ОСОБА_1 на підставі ч. 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до стажу роботи суддею період роботи два роки з 04.02.1991 року по 02.08.1993 року на посаді юрисконсульта Донецького підприємства із забезпечення нафтопродуктами (Донецький філіал виробничо-комерційної фірми "Донецькнафтопродукт").

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 14, 243-246, 291, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під.3, пов.2,м. Харків,Харківський р-н, Харківська обл.,61022, ), Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16,м. Київ,04053, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 55 від 12.12.2024 року щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 на підставі ч. 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до стажу роботи суддею період роботи два роки на посаді юрисконсульта.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати ОСОБА_1 на підставі ч. 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до стажу роботи суддею період роботи два роки з 04.02.1991 року по 02.08.1993 року на посаді юрисконсульта Донецького підприємства із забезпечення нафтопродуктами (Донецький філіал виробничо-комерційної фірми "Донецькнафтопродукт").

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків,61022, ) витрати по сплаті судового збору на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у розмірі 484,48грн. (чотириста вісімдесят чотиригривень 48 коп.).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 з 24 лютого 2022 року був введений воєнний стан на території України, у зв`язку з бойовими діями на території Харківської області повний текст рішення складено 18.02.2025 року.

Суддя Бідонько А.В.