Справа № 200/8267/24
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2025-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2025 року Справа№200/8267/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Аляб`єва І.Г.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому проваджені) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

27.11.2024 до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якій позивач просить визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо припинення ОСОБА_1 нарахування та виплати пенсії з 01.08.2024 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області відновити нарахування та виплату ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , пенсії з 01 серпня 2024 року.

В обгрунтування позову зазначає, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області як одержувач пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV. Також Позивач є внутрішньо переміщеною особою.

До 31.07.2024 року вона отримувала пенсійні виплати на свій рахунок, однак з 01.08.2024 року з невідомих їй причин виплату пенсії було призупинено.

Не дочекавшись поновлення поточних пенсійних виплат та виплати заборгованості з пенсійних виплат, Позивач звернулася за правничою допомогою. На запит адвоката Відповідач пояснив в своїй відповіді, що виплату пенсії позивачці з 01.08.2024 року призупинено у зв`язку з тим, що надійшли відомості про її смерть.

Які саме компетентні органи надали цю інформацію та на підставі чого, відповідач не пояснив, надані відомості не перевірив та припинив сплачувати пенсію живої людині.

Вказавши причину припинення виплати «до з`ясування», до надходження документального підтвердження або не підтвердження факту смерті.

Згідно відповіді від Бориспільського ВДРАЦС Бориспільського району Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян не виявлено актового запису про смерть гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вважає, що дії відповідача щодо припинення нарахування пенсії позивачці є протиправними, оскільки вони порушують право позивача на отримання пенсії та страхових виплат. Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії та страхових виплат є таким, що не ґрунтується на Законі, а тому вона вимушенена звернутися до суду із цим позовом.

Ухвалою суду від 28.11.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін). Витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області копію особової справи, рішення про припинення (призупинення) нарахування та виплати пенсії; надати повідомлення, лист, тощо яким надано до Пенсійного фонду України інформацію про смерть позивачки; надати пояснення яким саме «компетентним органом» надано інформацію про смерть позивачки на території населених пунктів, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та які можуть перебувати на обліку, як одержувачі пенсії; всі інші, наявні у відповідача докази, що стосуються предмету спору.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначав, що за матеріалами електронної пенсійної справи ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області з дислокацією у м. Покровськ, як внутрішньо переміщена особа, та отримувач пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058). Виплата пенсії проведена по 31.07.2024.

Головне управління звертає увагу суду, що згідно даних паспорта позивача серія НОМЕР_2 , позивач з 17.07.2018 знята з реєстрації з місця проживання Покровської міської ради Донецької області вул. Прокоф`єва, буд. 100. Отже, дані зазначені в позовній заяві про місце реєстрації позивача АДРЕСА_1 , не відповідають фактичним обставинам справи.

Головне управління не може вважати Лист Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 12.11.2024 №2571/308-22а з якого вбачається, що за відомостями Державного реєстру актів цивільного стану громадян не виявлено інформацію про смерть ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 достовірним доказом в розумінні статті 75 КАС України, оскільки позивач була знята з місця реєстрації Покровської міської ради Донецької області, позовна заява не містить відомостей про фактичне місце проживання позивача, що може свідчити про повернення позивача до місця проживання на тимчасово окупованій території.

В свою чергу, вказані обставини можуть бути підставою для відсутності в Реєстрі записів про смерть, оскільки такий запис на території підконтрольній українській владі, не був зроблений.

По-третє, щодо рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області про встановлення особи №67535 від 08.04.2024 з якого вбачається, що за результатом проведення відеоконференцзв`язку 22.03.2024 встановлено особу ОСОБА_1 , Головне управління не може вважати його належним та допустимим доказом в розумінні статей 73, 74 КАС України, оскільки таке рішення було прийнято 22.03.2024, тобто до моменту призупинення виплати пенсії з 01.08.2024.

Крім цього, слід зазначити, що з моменту призупинення виплати пенсії, позивач не зверталась до органів ПФУ з заявою про поновлення виплати пенсії.

Щодо фото позивачки з календарем в руках від 05.11.2024, Головне управління зазначає, що з позовом представник позивача ОСОБА_2 звернулась до суду 26.11.2024, тобто вже після події, яка вже минула, як вбачається з фото (05.11.2024).

За приписами частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідивши докази, що містяться у матеріалах справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянкою України, що підтверджено паспортом серії НОМЕР_3 .

Позивач є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджено довідкою від 23.01.2018 № (43176).

Відповідно до листа Бориспільського ВДРАЦС Бориспільського району Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) від 12.11.2024 №2571/30.8-32а в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян не виявлено актового запису про смерть гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до рішення Головного управління ПФУ в Хмельницькій області від 08.04.2024 про встановлення особи № 67535 вбачається, що за результатами проведеного відеоконференцзв`язку 22.03.2024 11:00:00 (дата, час) та опрацювання наданих одержувачем документів, відповідей на поставлені запитання в ході відеоконференції особу ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ( НОМЕР_1 № пенсійної справи 89) встановлено.

В матеріалах справи також наявна фотографія ОСОБА_1 з аркушем календаря датованим 05.11.2024 та паспортом громадянина України для виїзду за кордон.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 10.10.2024 №0500-0202-8/99355 повідомлено представника позивача, що у зв`язку з надходженням до Пенсійного фонду України відомостей про смерть ОСОБА_1 з серпня 2024 року виплате пенсії припинено причиною «До з`ясування» до надходження документального підтвердження або не підтвердження факту смерті.

Відповідно до витягу з комп`ютерної програми ПФУ вбачається, що причина припинення виплати пенсії «34 -помер (відсутнє офіційне підтвердження)».

Листом Пенсійного фонду України від 31.07.2024 № 2800-030202-9/46492, яким повідомлено Головні управління Пенсійного фонду України в областях та м.Києві, що Пенсійному фонду України правоохоронними органами надано інформацію щодо осіб, які померли на території населених пунктів, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та які можуть перебувати на обліку як одержувачі пенсій.

З урахуванням особливостей наданої інформації переліки, що направляються для проведення перевірки, містять ризики неоднозначної ідентифікації зазначених в них осіб, з огляду на особливості перекладу ПІБ та обмеженості ідентифікуючої інформації для верифікації. Також існує ймовірність помилок, наявних в первинних записах в частині персональних даних.

З огляду на викладене, Пенсійний фонд України повідомляє про необхідність опрацювати надані переліки осіб з метою визначення можливості для припинення пенсійних та інших виплат у зв`язку зі смертю пенсіонера або прийняття рішення щодо призупинення виплат до підтвердження дати смерті особи.

У випадках внесення інформації про смерть пенсіонерів до відповідних підсистем ІКІС ПФУ в разі необхідності здійснити заходи щодо повернення зайво перерахованих коштів з банківських установ.

Інформацію про отримувачів пенсійних та інших виплат, щодо яких за наданими переліками буде здійснено заходи щодо повернення зайво перерахованих коштів з банківських установ, надати Департаменту пенсійного забезпечення, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг до 15.08.2024 засобами електронного документообігу за формою, що надається.

Згідно з додатком до вказаного листа за порядковим номером 823 внесені данні щодо ОСОБА_1 з позначенням дати смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивачка не погодившись з діями відповідача щодо припинення нарахування та виплати пенсії, звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Частиною 2 т. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статус внутрішньо переміщеної особи врегульований Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», відповідно до преамбули якого цей Закон відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частиною 3 ст. 4 вказаного Закону визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Згідно зі ст. 5 вказаного Закону виключно цим Законом, визначаються, зокрема порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Право позивача на отримання пенсії відповідачем не заперечується.

Підстави для припинення виплати пенсії визначені ст. 49 вказаного Закону, згідно з якою виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Отже, припинення виплати пенсії можливе лише на підставі відповідного рішення, що прийнято органом Пенсійного фонду або судом, і лише з підстав визначених статтею 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», перелік яких є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав виключно у випадках, передбачених законом.

Відповідно до витягу з комп`ютерної програми ПФУ вбачається, що причина припинення виплати пенсії «34 -помер (відсутнє офіційне підтвердження)».

Суд зазначає, що матеріали спри не містять доказів того, що позивачка померла.

Водночас таке припинення можливе виключно на підставі рішення територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду (постанова Верховного Суду від 20.04.2022 у справі № 236/2495/17).

З матеріалів справи встановлено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не приймало такого рішення.

Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» підстави для припинення (призупинення) виплати пенсії не встановлені.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про верифікацію та моніторинг державних виплат» органи, що здійснюють державні виплати, мають такі повноваження як приймати рішення щодо припинення або продовження державних виплат реципієнтам за результатами опрацювання рекомендацій, наданих органом, що здійснює верифікацію та моніторинг державних виплат.

Частиною 3 ст. 16 зазначеного Закону визначено, що за результатами опрацювання наданих рекомендацій орган, що здійснює державні виплати, приймає рішення щодо:

1) призначення (перерахунку) державної виплати;

2) припинення нарахування та/або здійснення державної виплати;

3) поновлення нарахування та/або здійснення державної виплати;

4) усунення невідповідностей даних у автоматизованих інформаційних системах, реєстрах, базах даних, володільцем, розпорядником та/або адміністратором яких є орган, що здійснює державні виплати.

Прийняття рішення про припинення державних виплат, а також про перегляд розміру або строку їх призначення приймається органом, що здійснює державні виплати, відповідно до законодавства, що регламентує здійснення державних виплат.

Проте, Законом України «Про верифікацію та моніторинг державних виплат» підстави для припинення (призупинення) виплати пенсії також не встановлені.

В судовому порядку виплата пенсії позивачу не припинялася.

Органом Пенсійного фонду рішення про припинення виплати пенсії з встановлених законом підстав не приймалося.

Посилання відповідача на те, що відбулося призупинення виплати пенсії позивача, є неприйнятними, оскільки таке зупинення з подальшим поновленням виплати пенсії законом передбачено лише щодо пенсії по інвалідності в разі зміни групи інвалідності (ст.35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Посилання відповідача на підзаконні нормативно-правові акти як на підставу припинення виплати пенсії є неприйнятним, оскільки суперечать ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Враховуючи наведене, орган Пенсійного фонду безпідставно не виплачує позивачу пенсію.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

В даному спорі наявність у позивача статусу внутрішньо переміщеної особи створює для нього, на відміну від інших громадян України, певні перешкоди в отриманні його пенсії, яка призначена у зв`язку з трудовою діяльністю, і потребує від пенсіонера здійснення додаткових дій, які не передбачені законами щодо пенсійного забезпечення, зокрема, ідентифікації особи, надання заяви про поновлення виплати пенсії, яка була припинена органом Пенсійного фонду без прийняття відповідного рішення, тощо.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, її норми є нормами прямої дії, а тому органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 8, ч.2 ст. 19 Конституції України).

Верховний Суд України 06.10.2015 ухвалив постанову в справі №608/1189/14-а, де зазначив, що держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право (право на отримання пенсії) незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 08.07.2004 в справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії», задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров`я». Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов`язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07.02.2014, встановив, що право на отримання пенсії як таке, стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення). У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини зазначив, що в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод поняття «майно» охоплює як «наявне майно», так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності» (п. 74 рішення від 02.03.2005 у справі «Von Maltzan and Others v. Germany»). Європейський суд з прав людини зробив висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та сформував позицію для інтерпретації вимоги як такої, що може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема, є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність. Таким чином, статтю 1 Першого протоколу до Конвенції слід застосовувати для захисту «правомірних (законних) очікувань».

Поряд з цим, п. 17 Порядку № 1596 передбачено, що органи Пенсійного фонду України можуть забезпечити проведення ідентифікації та верифікації особи за допомогою відеоконференцзв`язку із дотриманням законодавства у сфері електронних довірчих послуг. Під час сеансу такого відеоконференцзв`язку пред`являються документи, що посвідчують особу, відповідно до порядку, визначеного правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики та Мінцифри.

До фізичної ідентифікації прирівнюється: авторизація в особистому електронному кабінеті на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України за допомогою мобільного додатка Єдиного державного вебпорталу електронних послуг; […].

Відповідно до рішення Головного управління ПФУ в Хмельницькій області від 08.04.2024 про встановлення особи № 67535 вбачається, що за результатами проведеного відеоконференцзв`язку 22.03.2024 11:00:00 (дата, час) та опрацювання наданих одержувачем документів, відповідей на поставлені запитання в ході відеоконференції особу ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ( НОМЕР_1 № пенсійної справи 89) встановлено.

Виходячи з наведеного, позивачка пройшла ідентифікацію та верифікацію відповідно до Порядку № 1596.

Отже, припиненням виплати пенсії позивачу відбулося не у спосіб, що передбачений законом, і з точки зору положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод мало місце втручання у право власності позивача, і таке втручання не було законним.

Припиненням виплати пенсії з підстав, що не передбачені законом, порушено право позивача на отримання пенсії, на що позивач мав законні очікування.

З огляду на наведене такі дії суб`єкта владних повноважень підлягають визнанню протиправними, а порушені права захисту шляхом зобов`язання відповідача поновити нарахування та виплату позивачу пенсії зі сплатою заборгованості по ній з дня припинення її виплати.

Вирішуючи спір судом враховані правові висновки, що викладені у рішенні Верховного Суду від 03.05.2018 за результатами розгляду зразкової справи №805/402/18 (провадження № Пз/9901/20/18), які відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Частиною 1ст. 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цьогоКодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 72-77,90, 139, 241-246,250, 255, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо припинення ОСОБА_1 нарахування та виплати пенсії з 01.08.2024 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з 01 серпня 2024 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) судовий збір в розмірі 968,96 гривень.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення судом складено 18.02.2025 року.

Суддя І.Г. Аляб`єв