Справа № 754/17917/24
Суддя: Скрипка О. І.
Дата ухвалення: 2025-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/76/25
РІШЕННЯ

Іменем України

18 лютого 2025 року Деснянський районний суд м.Києва в особі головуючого-судді Скрипки О.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 13.12.2024 року він був зупинений поліцейськими та уповноваженими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі по тексту - ІНФОРМАЦІЯ_1 ), після чого доставлений до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 , де відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення від 13.12.2024 року за те, що він у встановлений законом термін, а саме з 18.05.2024 року до 13.12.2024 року та у визначений законом спосіб не уточнив свої облікові дані, чим порушив абз.7 ч.3 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП. Постановою відповідача - начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 25 500,00 грн.

Зазначену постанову позивач вважає незаконною, безпідставною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки в ній та у протоколі не міститься даних, які саме облікові дані він не уточнив та чим саме порушив законодавство про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а також з постанови не вбачається, на підставі яких доказів відповідач прийшов до висновку про вчинення адміністративного правопорушення. Крім того, протокол складений з порушенням ст.256 КУпАП, оскільки у ньому не зазначено місця і часу вчинення правопорушення. Позивач зауважив, що він не отримував повісток про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому ніякого обов`язку не порушував, а відповідачем у оскаржуваній постанові не вказано, які саме відомості (персональні дані) не були оновлені (уточнені) і не могли бути одержані самостійно відповідачем шляхом електронної інформаційної взаємодії з урахуванням примітки до ст.210 КУпАП щодо отримання даних з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. На думку позивача, наведене свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП та наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказує і на те, що він не був допущений до розгляду справи відповідачем, текст постанови без підпису начальника та без номеру йому було вручено після очікування працівником РТЦК, ніякого розгляду справи про адміністративне правопорушення не відбулось. Відтак, оскаржувана постанова була винесена за його відсутності, чим він був незаконно позбавлений можливості приймати участь у розгляді справи, знайомитись з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання користуватись юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця в галузі права. Також, він був позбавлений можливості під час розгляду справи оспорити звинувачення в порушенні, що б зобов`язувало відповідача скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.256 КУпАП. Крім того, оскаржувана постанова не містить ні номеру, ні підпису, ні печатки (штампу) органу, який її виніс, а тому не може вважатись офіційним документом, на підставі якого його можна притягнути до адміністративної відповідальності та стягувати відповідний штраф.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просить суд скасувати оскаржувану постанову.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва Скрипки О.І. від 24.12.2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у відповідності до ст. 263 КАС України. Відповідачу надано строк (15 днів) для подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

13.01.2025 року до суду надійшов відзив представника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на позовну заяву. У даному відзиві представник ІНФОРМАЦІЯ_1 заперечує проти позовних вимог, вказуючи на правомірність дій відповідача та відповідність оскаржуваної постанови вимогам чинного законодавства, в зв`язку із чим просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

20.01.2025 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив представника ІНФОРМАЦІЯ_1 на позовну заяву. У даній відповіді позивач наполягає на тому, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст.283 КУпАП, а тому є такою, що винесена не у спосіб, передбачений законом.

Відповідно до ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь - яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Положеннями ч.5 ст.262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши представлені докази та з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 № 490 від 13.12.2024 року позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП, а саме ОСОБА_1 у встановлений законом термін, а саме з 18.05.2024 року по 13.12.2024 року та у визначений законом спосіб не уточнив свої облікові дані, чим порушив законодавство про мобілізаційну підготовку і мобілізацію, а саме абзац 7 ч.3 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію». За вказане порушення на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 25 500,00 грн.

Відповідно до позовної заяви, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Взявши до уваги письмові заяви сторін по суті, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, надані сторонами, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до таких висновків.

Не оцінюючи по суті позовні вимоги, судд вважає за необхідне надати оцінку суб`єктному складу учасників даного спору.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Аналізуючи вищевикладене, суд зазначає, що умовою надання адміністративним судом захисту прав є встановлення їх порушення відповідачем, який перебуває у відповідних публічних правовідносинах із позивачем, проте своїми протиправними рішеннями, діями (бездіяльністю) впливає на його обов`язки, права чи інтереси.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Згідно із статтею 235 Кодексу України про адміністративні правопорушення, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Пунктом 3 частини 1 статті 288 КУпАП, якою визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених статтею 210-1 КУпАП посадові особи відповідного органу діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органу територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Отже, відповідні посадові особи не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 235 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 210-1 цього Кодексу.

Використання у зазначеній вище нормі формулювань «від імені органів територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки», використаний у частині 2 статті 235 КУпАП, вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

При цьому, зміст статті 288 КУпАП щодо можливості оскаржити постанову органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення не спростовує висновків суду про те, що відповідачем у таких справах є саме орган, а не посадова особа.

Відповідно до ст.ст. 25, 26, 42 КАС України на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. Водночас позивач не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про залучення до участі у справі співвідповідачів і третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог.

Також, виходячи з системного аналізу положень ст. 48 КАС України, умовою заміни неналежного відповідача є обов`язкова згода особи, яка звернулась із позовною заявою до суду.

Таким чином, позивачем заявлено позов до неналежного відповідача - начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , тоді як у розглядуваній справі належним відповідачем є ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто відповідний суб`єкт владних повноважень, від імені якого винесена оскаржувана постанова.

За приписами ч. 3 ст. 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Отже, з наведеної норми слідує, що можливість заміни неналежного відповідача може здійснюватися виключно під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Аналогічна правова позиція викладені у постанові Верховним Судом у постанові від 02 вересня 2020 року по справі №162/445/16-а.

Враховуючи ту обставину, що адміністративний позов заявлено до неналежного відповідача, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, який заявлений до неналежного відповідача.

Разом з тим, інші доводи позовної заяви, які стосуються оскаржуваної постанови, не підлягають оцінці, виходячи з того, що позов пред`явлений до неналежного відповідача, а тому і законність його дій може бути перевірена лише у випадку пред`явлення позову до особи, яка є належним відповідачем у справі.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу ОСОБА_1 на те, що він не позбавлений права звернутися з позовом до суду про скасування оскаржуваної постанови до належного відповідача та клопотати про поновлення строку звернення до суду як такого, що пропущений з поважних причин.

Відповідно до ст. 139 КАС України, оскільки суд відмовляє в задоволенні позову, то судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 48, 77, 241-246, 255, Кодексу адміністративного судочинства України ст.ст. 9, 17, 18, 33, 121, 247, 251, 254, 258, 268, 284, 288, 293 КУпАП, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 18 лютого 2025 року.

Суддя: