Справа № 240/21825/23
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2025-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/21825/23 Головуючий у 1-й інстанції: Шуляк Л.А.

Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.

18 лютого 2025 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Смілянця Е. С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у ненарахуванні та нездійсненні йому виплати додаткової винагороди, як військовослужбовцю, встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за квітень 2022 року та за вересень 2022 року - квітень 2023 року включно, в сумі 100000,00 гривень за кожен місяць пропорційно часу участі в бойових діях та заходах;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити додаткову винагороду, як військовослужбовцю, встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за квітень 2022 року та за вересень 2022 року - квітень 2023 року, в сумі 100000,00 гривень за кожен місяць пропорційно часу участі в бойових діях та заходах, з урахуванням раніше проведених виплат

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 21.08.2024 позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не виплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 із розрахунку 100 000 грн з 06.09.2022 по 19.01.2023.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168, в розмірі до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу стаціонарного лікування та перебування у відпустці за станом здоров`я за період з 06.09.2022 по 19.01.2023, з урахуванням раніше виплачених коштів.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а також не досліджено всіх обставин, що мають значення для справи.

Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до пункту 11 Розділу XXXIV Порядку №260 - у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які, зокрема у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з

отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово лікарської (лікарсько- експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.

Зазначає, що відсутність доступу до медичних документів на які посилається Житомирський окружний адміністративний суд у рішенні від 21.08.2024 по справі 240/21825/23 порушує принцип змагальності сторін, оскільки необізнаність однієї зі сторін про наявність інших доказів, що не містяться у матеріалах справи дає перевагу іншій стороні у проваджені.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 06.05.2022 №114 прибув з ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Наказом від 06.05.2022 №114 ОСОБА_1 направлений для подальшого проходження військової служби в розпорядження військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_1 з 18.05.2022.

В подальшому, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 06.09.2022 №139 ОСОБА_1 призначений на посаду солдата резерву рядового складу роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_3 , який прибув із військової частини НОМЕР_2 .

ОСОБА_1 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 14.04.2023 був звільнений з військової служби у відставку за підпунктом "б" (за станом здоров`я).

Військова частина НОМЕР_3 перебуває на всіх видах забезпечення у військовій частині НОМЕР_1 .

Спірні відносини між позивачем та відповідачем виникли з приводу виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168 у період за квітень 2022 року та за вересень 2022 року - квітень 2023 року, з розрахунку 100 000, 00 грн.

Представник позивача звернувся із запитом до відповідача щодо виплати бажаної додаткової винагороди за спірний період, однак відповіді на такий запит не отримав.

Позивач вважає, що йому сплачено додаткову винагороду, передбачену Постановою №168 у неналежному розмірі, та з метою захисту порушених, на його думку прав, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон України №2232-ХІІ) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до ст.12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991№ 2011-ХІІ з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України №2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з п.1 ст.9 Закону України №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Пунктами 2-4 цієї правової норми встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Наказом Міністра оборони України №260 від 07.06.2018 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260).

Відповідно до пункту 17 Порядку №260, на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану" від 24.02.2022 №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії якого продовжено Указами Президента України: №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022 та №757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023, від 01.05.2023 №254/2023.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята Постанова №168, пунктом 1 якої (із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України № 217 від 07.03.2022 та № 350 від 22.03.2022) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка», виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 постанови №168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022 року.

Абзацом 4 п.1 Постанови №168 (в редакції до 19.07.2022) встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які:

- беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби);

- у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Відповідно до абзацу 4 п. 1 Постанови №168 (в редакції після 19.07.2022) відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

- беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби);

- у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Отже, постанова №168 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачала, що у разі безпосередньої участі військовослужбовців Збройних Сил у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів військовослужбовцями права на отримання збільшеної до 100000,00 грн додаткової винагороди, пропорційно часу участі у таких діях та заходах. За інші періоди несення служби військовослужбовцям Збройних Сил передбачено отримання додаткової винагороду в розмірі 30000,00 гривень.

Щодо спірних правовідносин про наявність у позивача права на нарахування додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 за період перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: з 06.09.2022 по 15.09.2022, з 15.09.2022 по 29.09.2022, з 30.09.2022 по 14.10.2022, з 15.10.2022 по 23.10.2022, суд зазначає наступне.

З огляду на системний аналіз вищевказаних правових норм Постанови №168 слідує висновок, що встановлено лише дві умови, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Матеріали справи свідчать, що позивач в період з 06.09.2022 по 15.09.2022, з 15.09.2022 по 29.09.2022, з 30.09.2022 по 14.10.2022 перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, зокрема у зв`язку з мінно-вибуховою травмою отриманою 30.05.2022.

Доказів нарахування та виплати позивачу у належному розмірі додаткової винагороди передбаченої Постановою КМУ №168 за період з 06.09.2022 по 15.09.2022, з 15.09.2022 по 29.09.2022, з 30.09.2022 по 14.10.2022 до суду першої інстанції надано не було.

В апеляційній скарзі скаржник стверджує, що у віданні військової частини НОМЕР_1 відсутні будь- які медичні документи, що підтверджують перебування на лікуванні ОСОБА_1 .

Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що фактична виплата позивачу такої додаткової винагороди відповідачем не підтверджена належними доказами, зокрема відсутня інформація щодо дати перерахування належної суми на картковий особовий рахунок військовослужбовця.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги щодо нарахування і виплати позивачу спірної винагороди за період з 06.09.2022 по 15.09.2022, з 15.09.2022 по 29.09.2022, з 30.09.2022 по 14.10.2022 обгрунтовано задоволені судом першої інстанції.

Стосовно періоду з 15.10.2022 по 23.10.2022, то колегія суддів зазначає про відсутність будь-яких доказів щодо лікування позивача або участі його у виконанні бойових завдань, а тому виплата додаткової винагороди з розрахунку 100000 грн за такий період відповідачем правомірно не здійснювалася. Відповідно підстави для задоволення позовних вимог в цій частині відсутні.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивач в період з 15.10.2022 по 23.10.2022 перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням, отриманим під час захисту Батьківщини, внаслідок чого було задоволено вимогу позивача щодо виплати йому додаткової винагороди з розрапхунку 100000 грн за цей період.

Щодо спірних правовідносин про наявність у позивача права на нарахування додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 за період перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці за станом здоров`я, а саме: з 24.10.2022 по 07.11.2022, з 07.11.2022, з 07.12.2022 по 20.12.2022, з 20.12.2022 по 19.01.2023, суд зазначає таке.

Суд зауважує, що з огляду на положення абз.5 п.1 Постанови №168 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, а саме в проміжку часу з 24.10.2022 по 07.11.2022, з 07.11.2022, з 07.12.2022 по 20.12.2022, з 20.12.2022 по 19.01.2023) до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн включаються особи, які, зокрема:

- перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини (включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого);

- перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком військово-лікарської комісії.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що положення вказаної норми місять вимоги імперативного характеру, тобто в даному випадку не існує неоднозначного або множинного тлумачення права на виплату додаткової грошової винагори збільшеної до 100000 грн за період перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком військово-лікарської комісії.

При цьому, в розумінні чинного законодавства формулювання "поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини" та "захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини" є різними правовими категоріями і виплата додаткової винагороди за час лікування пов`язується саме з отриманням "поранення (травми, контузії, каліцтва)" а не "захворювання".

Водночас, суд зауважує, що наявними у матеріалами справи доказами підтверджується, що відповідно до виписки із медичної картки №6046 стаціонарного хворого ОСОБА_1 з 24.10.2022 по 07.11.2022 перербував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я із діагнозом: постравматичний стресовий розлад з вираженим депресивним синдромом.

Відповідно до довідки Військово-лікарської комісії від 07.11.2022 №4828 у період з 07.11.2022 на 30 календарних днів позивач перебував у відпустці за станом здоров`я із дагнозом: стан після перенесеної гострої реакції на стрес у вигляді тривожно затяжного синдрому з інсомнією. Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби.

Також, відповідно до виписки із медичної картки №7152 стаціонарного хворого позивач в період 07.12.2022 по 20.12.2022 на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я із діагнозом: Затяжний астено-депресивний стан з інсомнією внаслідок бойового стресу.

Відповідно до довідки Військово-лікарської комісії від 20.12.2022 №6175 у період з 20.12.2022 на 30 календарних днів (19.01.2023) позивач перебував у відпустці за станом здоров`я із діагнозом: Стан після перенесеної гострої реакції на стрес у вигляді затяжного астено-депресивного синдрому з інсомнією. Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби.

Отже, позивачем не підтверджено, що у періоди з 24.10.2022 по 07.11.2022, з 07.11.2022, з 07.12.2022 по 20.12.2022, з 20.12.2022 по 19.01.2023 він знаходився на лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку саме з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, або перебував у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, як того вимагає Постанова № 168.

Таким чином, у відповідача були відсутні підстави нараховувати та виплачувати додаткову винагороду за ці періоди.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивач у період з 15.10.2022 по 23.10.2022, 24.10.2022 по 07.11.2022, з 07.11.2022, з 07.12.2022 по 20.12.2022, з 20.12.2022 по 19.01.2023 перебував на лікуванні в закладах охорони здоров`я за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини та у відпустках за станом здоров`я, внаслідок чого було задоволено вимогу позивача щодо виплати йому додаткової винагороди з розрахунку 100000 грн за цей період.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції під час розгляду справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що має наслідком скасування рішення суду першої інстанції в зазначеній частині та ухвалення нового рішення в цій частині про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п.п. 1, 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2024 року скасувати в частині задоволених позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не виплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 із розрахунку 100 000 грн з 15.10.2022 по 23.10.2022, 24.10.2022 по 07.11.2022, з 07.11.2022, з 07.12.2022 по 20.12.2022, з 20.12.2022 по 19.01.2023 та зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168, в розмірі до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу стаціонарного лікування та перебування у відпустці за станом здоров`я за період з 15.10.2022 по 23.10.2022, 24.10.2022 по 07.11.2022, з 07.11.2022, з 07.12.2022 по 20.12.2022, з 20.12.2022 по 19.01.2023, з урахуванням раніше виплачених коштів.

Прийняти в цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог в цій частині.

В іншій частині рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О. Смілянець Е. С.