Справа № 380/15227/23
Суддя: Кисильова Ольга Йосипівна
Дата ухвалення: 2025-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

18 лютого 2025 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву про встановлення судового контролю, подану відповідно до статті 382 КАС України, в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19.03.2024 у справі №380/15227/23 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволений повністю.

Визнані протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ періоду роботи на посаді викладача Львівської музичної школи № 1 ім. Кос-Анатольського з 02.09.1991 по 02.02.2023 та виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ періоду роботи на посаді викладача Львівської музичної школи № 1 ім. Кос-Анатольського з 02.09.1991 по 02.02.2023.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7- 1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп.

12.08.2024 ОСОБА_1 подала до суду заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, яка обґрунтована тим, що на момент звернення до суду із цією заявою рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19.03.2024 у справі № 380/15227/23 не виконано. Виконавчі провадження відкриті 20.06.2024 за № АСВП 75191602 та № АСВП 75191790.

15.08.2024 Головне управління ПФУ у Львівській області надіслало заперечення на заяву, яке обґрунтоване тим, що рішенням від 22.04.2024 № 63 ОСОБА_1 зарахований спеціальний стаж, на виконання рішення суду. Разом із тим, виплата донарахованих сум пенсії на виконання рішення суду буде здійснена після виділення коштів з Державного бюджету України, оскільки така може бути здійснена за наявності відповідного цільового фінансування з Держбюджету України, та не залежить від Головного управління ПФУ у Львівській області.

У задоволенні заяви просить відмовити повністю.

Згідно із п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 166 КАС України передбачено, що заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Таким чином, суд розглядає заяву про встановлення судового контролю у порядку письмового провадження.

Вирішуючи питання встановлення судового контролю, суд враховує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, вказані норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи - позивача.

При цьому, суд зауважує, що статтею 382 КАС України передбачено право, а не обов`язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, проти якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Тобто, суд наділений правом зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення лише у випадку, коли існують беззаперечні докази нехтування відповідачем вимог суду.

Таким чином, правовою підставою для зобов`язання Головного управління ПФУ у Львівській області подати суду звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним.

Відповідна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 27.02.2020 у справі № 640/3719/18.

Варто зауважити, що положення КАС України не містять обмеження щодо застосування заходів судового контролю, передбачених вказаною нормою КАС України, після ухвалення такого рішення.

Так, ч. 2 ст. 372 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Таким законом в Україні є Закон України "Про виконавче провадження". Примусове виконання рішень суду покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених Законом України "Про виконавче провадження" випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Так, позивач стверджує, що з метою примусового виконання рішення суду від 19.03.2024 у справі № 380/15227/23 20.06.2024 відкриті виконавчі провадження за № АСВП 75191602 та № АСВП 75191790.

Проте, у матеріалах справи відсутні докази (постанови) про відкриття виконавчого провадження.

Суд зауважує, що рішення суду може виконуватись у добровільному або примусовому порядку. Особа може виконати рішення суду добровільно: з моменту набрання рішенням суду законної сили, до моменту надходження виконавчого листа до державного або приватного виконавця та відкриття виконавчого провадження.

Проте, не зважаючи на встановлення факту звернення виконавчих листів до примусового виконання, позивач не долучив будь-яких інших належних і допустимих доказів, які б дали суду підстави вважати, що за відсутності встановлення судового контролю рішення суду залишиться невиконаним.

Суд зазначає, що якщо рішення суду відповідач не виконує, це є перепоною у завершенні судового провадження і в реалізації громадянином його гарантованого Конвенцією "права на справедливий суд".

Між тим, за змістом постанови Верховного Суду від 23.06.2020 у справі №802/357/17-а звертаючись до суду із заявою про встановлення судового контролю, позивач зобов`язаний навести аргументи на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і надати докази в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення.

Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 04.03.2020 у справі № 539/3406/17.

Втім, встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду. У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.02.2020 у справі № 640/3719/18, від 04.03.2020 у справі № 539/3406/17, від 11.06.2020 у справі №640/13988/19.

Беручи до уваги ту обставину, що позивач не надав суду належних доказів вжиття всіх передбачених Законом України "Про виконавче провадження" умов задля виконання судового рішення, та доказів того, що загальний порядок виконання рішення суду не дав результату, суд дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю.

Керуючись ст. ст. 243, 248, 382 КАС України, суд

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення від 19.03.2024 у справі № 3890/15227/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобов`язання вчинити дії.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня її проголошення.

Якщо ухвалу було постановлено поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (підписання) суддею.

Суддя Кисильова О.Й.