Справа № 400/9731/23
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 лютого 2025 року

м. Київ

справа №400/9731/23

адміністративне провадження №К/990/50735/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мацедонської В.Е.,

суддів - Желєзного І. В., Мартинюк Н.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2024 року

та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2024 року

у справі № 400/9731/23 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив:

- визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_2 щодо нездійснення нарахування додаткової грошової винагороди ОСОБА_1 у розмірі 100 000 грн в розрахунку на місяць за період з 25.02.2022 до 21.07.2022 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду у розмірі 100 000 грн в розрахунку на місяць за період з 25.02.2022 до 21.07.2022 року;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не здійснення нарахування та виплати грошової винагороди за жовтень та листопад 2022 року у розмірі 30 000 грн в розрахунку на місяць.

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову винагороду за жовтень та листопад 2022 р. у розмірі 30 000 грн. в розрахунку на місяць.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2024 року позов задоволено частково.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, збільшену до 100 000 грн, в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а саме: за період з 28.04.2022 до 29.04.2022.

Відмовлено в задоволенні решти позовних вимог.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2024 року рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2024 року - скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нездійснення нарахування та виплати грошової винагороди за жовтень та листопад 2022 року у розмірі 30 000 грн з розрахунку на місяць та зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову винагороду за жовтень та листопад 2022 року у розмірі 30 000 грн з розрахунку на місяць.

Прийнято в цій частині постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової винагороди за жовтень 2022 та листопад 2022 року у розмірі 30 000 грн в розрахунку на місяць.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 30 000 гривень пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць.

В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2024 року залишено без змін.

Не погоджуючись із рішеннями попередніх інстанції у частині відмови в задоволенні позовних вимог, позивач подав до Верховного Суду касаційну скаргу.

Ухвалою від 13 січня 2025 року Верховного Суду залишено без руху касаційну скаргу та надано позивачу строк на усунення недоліків касаційної скарги тривалістю у 10 днів для усунення недоліків шляхом надання до суду касаційної інстанції касаційної скарги в новій редакції із зазначенням підстав (підстави), на яких подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 КАС України підстави (підстав) (пункт 4 частини другої статті 330 КАС України), з належним її обґрунтуванням.

27 січня 2025 року до Верховного Суду надійшов супровідний лист разом з касаційною скаргою у новій редакції на виконання ухвали Верховного Суду від 13 січня 2025 року.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Дослідивши зміст касаційної скарги, Суд вважає за потрібне повернути її скаржнику з таких підстав.

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 351 цього Кодексу.

Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Разом з тим, перевіривши касаційну скаргу у новій редакції, позивач не вказує жодного пункту частину 4 статті 328 КАС України як підставу касаційного оскарження. При цьому скаржник наводить окремі справи, зокрема, № 520/16191/23 та № 240/4582/24 та зазначає, що у наведених справах суд вирішив стягнути грошову допомогу на користь військовослужбовця, а у справі № 400/9731/23 за аналогічних обставин відмовив у стягненні грошової допомоги пропорційно часу перебування у відпустці за станом здоров`я, у зв`язку з отриманням пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним з захистом Батьківщини.

Суд зазначає, що в разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, необхідно указати конкретну норму права (пункт, частина, стаття), яка застосована судом без урахування висновку Верховного Суду.

Слід зазначити, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) у чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга). Обов`язковим є взаємозв`язок усіх чотирьох умов.

Суд зазначає, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України в касаційній скарзі зазначається норма права (з посиланням на статтю, частину, абзац тощо), яку суд апеляційної інстанції застосував в оскаржуваному судовому рішенні; висновок щодо застосування цієї норми права в оскаржуваному судовому рішенні; висновок щодо її застосування у постанові Верховного Суду із зазначенням дати її прийняття та номеру справи; обґрунтування подібності правовідносин у справі, що розглядається, та у справі, в якій Верховний Суд виклав свій висновок.

При цьому необхідно виходити з того, що підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови.

Посилання на практику Верховного Суду (без аналізу та врахування обставин справи, за яких судом касаційної інстанції було зроблено відповідні висновки, без доведення подібності правовідносин у справах) щодо оцінки того чи іншого аргументу, які зроблені на підставі встановлених фактичних обставин конкретної справи і наявних в матеріалах справи доказів, не є свідченням застосування судом попередньої інстанції у цій справі норм права без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування.

При цьому, обов`язковою умовою є подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду та у якій подається касаційна скарга).

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

Разом з тим, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, а так само оцінка судами їх сукупності, не можуть вважатися подібністю правовідносин.

Так скаржник посилається на рішення першої та апеляційної інстанції у справі № 240/4582/24, однак Суд відхиляє посилання на дану справу з огляду на те, що Верховним Судом вона не переглядалася, а отже не були прийняті висновки по даній справі. Суд звертає увагу, що лише висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у постанові Верховного Суду, які суди не застосували, є підставою касаційного перегляду.

Відповідно до частини другої статті 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

З огляду на те, що скаржником подано заяву про усунення недоліків без усунення визначених недоліків, Суд дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги.

Керуючись статтею 121 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених в ухвалі Верховного Суду від 13 січня 2025 року, на десять днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційну скаргу разом із доданими до неї матеріалами буде повернуто.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Е. Мацедонська

Судді Н. М. Мартинюк

І. В. Желєзний