Справа № 400/3881/24
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2025-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/3881/24

Час і місце ухвалення рішення суду 1 інстанції:

14:33 год., м. Миколаїв;

Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:

01.10.2024 року;

Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Крусяна А.В.

Яковлєва О.В.

За участю: секретаря Недашковської Я.О.

представника апелянта Самборського В.О.

представника позивача Вуїв О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2024 року по справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) про визнання протиправним та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби з безпеки на транспорті від 12.03.2021 №139 «Про прийняття рішення щодо анулювання ліцензії повністю на підставі Акта».

В обґрутування позову зазначено, що позивач є фізичною особою-підприємцем, основним видом діяльності якої є пасажирські перевезення на автобусних маршрутах загального користування. Для здійснення пасажирських перевезень позивачем отримано Ліцензію Серії АВ№543308, строком дії з 30.06.2010.

Наказом Державної служби з безпеки на транспорті від 12.03.2021 №139 анулювано ліцензію ФОП ОСОБА_1 Серії АВ №543308 на право провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним танспортом з дозволеним видом робіт: внутрішні перевезення пасажирів автобусами. Підставою для прийняття вказаного наказу став Акт про ненадання органу ліцензування ліцензіатом документів, інформації про предмет перевірки на письмову вимогу посадових осіб органу ліцензування під час перевірки за додержанням Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом від 05.03.2021 №08/20/2011.

Оспорюючи правомірність та обґрунтованість наказу, позивач зазначає, що рішення про анулювання ліцензії є крайнім заходом державного контролю, який застосовується у випадку ненадання ліцензіатом документів, інформації про предмет перевірки, за умови обов`язкового надання ліцензіату можливості усунути певні порушення та виконати відповідну письмову вимогу органу ліцензування. Натомість, у спірних правовідносинах, Державною службою України з безпеки на транспорті як до початку державного контролю так і під час його проведення не було вручено суб`єкту господарювання письмової вимоги про надання документів, що стосуються предмета перевірки, необґрунтовано не враховано повідомлення про зникнення з території адмінбудівлі документів, що стосуються господарської діяльності позивача та предмету перевірки, об`єктивну неможливість їх надання та відновлення станом на початок перевірки та завершення контролюючих заходів.

З наведеного слідує, що анулювання ліцензії відбулось неправомірно, за формальних обставин та необ`єктивно, тому рішення відповідача підлягає скасуванню в судовому порядку.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Суд визнав протиправним та скасував виданий Державною службою з безпеки на транспорті наказ від 12.03.2021 № 139 «Про прийняття рішення щодо анулювання ліцензії повністю на підставі Акта».

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорт на користь Фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 3028 грн.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами правомірність оспорюваного наказу, що є підставою для задоволення позову.

В апеляційній скарзі Державна служба України з безпеки на транспорті, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування доводів та вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки обставинам справи і необґрунтовано не враховано, що позивач належним чином був повідомлений про здійснення планового заходу державного контролю, а виявлені порушення ним Ліцензійних умов і не надання органу ліцензування документів, інформації про предмет перевірки належним чином зафіксовані в актах від 05.03.2021 №07/20/2021, №08/20/2021.

Розпорядчі документи, складені за результатами планової перевірки, є такими, що сформовані відповідно до вимог Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та наказу Міністерства інфраструктури України від 11.01.2020 №6, акт перевірки містить перелік питань щодо проведення заходу державного нагляду (контролю), у тому числі, перелік документів, які ліцензіат зобов`язаний зберігати та пред`являти на вимогу органу ліцензування. При цьому, форма письмової вимоги, про яку зазначено у пункті 10 частини дванадцятої статті 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», не затверджена жодним нормативно-правовим актом. Додає, що у спірних правовідносинах судом першої інстанції помилково не застосувано положення частини п`ятої статті 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та неправильно проігноровано, що плановий захід може бути проведений у межах визначених строків, продовження яких не допускається.

Отже, апелянт наполягає на тому, що оспорюваний наказ про анулювання ліцензії є законним та таким, що прийнятий відповідно до вимог пункту 10 частини дванадцятої статті 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності».

У відзиві на апеляційну скаргу фізична особа-підприємець ОСОБА_1 посилається на необґрунтованість доводів апелянта, правильність висновків суду першої інстанції та відсутність підстав для скасування судового рішення.

Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, 01.07.2010 Головною державною інспекцією на автомобільному транспорті (ГОЛОВАВТОТРАНСІНСПЕКЦІЄЮ) видано ОСОБА_1 Ліцензію Серії АВ №543308 на дозволений вид робіт: внутрішні перевезення пасажирів автобусами, строком дії: 30.06.2010 необмежений.

21.01.2021 Державною службою України з безпеки на транспорті надіслано позивачеві письмове повідомлення за №4787/20.3/24-21 про проведення з 21.02.2021 планового заходу (контролю) з питання перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом, що підлягає ліцензуванню. Зазначений лист одержаний ліцензіатом 05.02.2021, про що свідчить відповідне поштове повідомлення.

У період з 22.02.2021 по 05.03.2021, на підставі наказу від 30.11.2020 №471 та посвідчення від 08.02.2021 №590/3.4/14-21, у присутності представника суб`єкта господарювання, посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті проведено плановий захід державного контролю за додержанням ліцензіатом вимог законодавства у сфері провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, за результатами якого складено акт від 05.03.2021 №07/20/2021.

Зазначеною перевіркою встановлено наступні порушення позивача:

1) ліцензіат не надав документи про оформлення трудових відносин за період їх роботи у себе з водіями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 шляхом укладання трудового договору відповідно до статті 24 Кодексу законів про працю України (у складених Актах проведення перевірки Додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом за період у 2018-2020 роках міститься інформація про зазначених осіб як водіїв Ліцензіата), також не надав підтвердження оформлення трудових відносин відповідно до вимог статті 24 Кодексу законів про працю України з водіями ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , медичними працівниками ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , чим порушено пункт 9 Ліцензійних умов;

2) не надав документи про допуск до роботи водіїв ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 без медичного огляду протипоказань за станом здоров`я, чим порушено підпункт 1 пункту 10 Ліцензійних умов;

3) не надав документи про Допуск до роботи водіїв без проходження інструктажів та стажування, чим порушено підпункт 3 пункту 10 Ліцензійних умов;

4) не надав документи про допуск до роботи водіїв ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 без проходження періодичного навчання методів надання першої домедичної допомоги потерпілим внаслідок дорожньо-транспортних пригод, чим порушено підпункт 3 пункту 10 Ліцензійних умов;

5) не надав оригінали документів, копії яких подавались органу ліцензування відповідно до вимог Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» (копії свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів та тимчасових реєстраційних талонів до них), а також оригінали документів (їх копії), які підтверджують достовірність даних, зазначених у поданих органу ліцензування документах, документи (копії) про внесення плати за видачу ліцензії протягом строку дії ліцензії, чим порушено абзац другий підпункту 1 пункту 16 Ліцензійних умов;

6) не надав документи про прийняття на роботу водіїв, персоналу, що перевіряє технічний стан та виконує роботи з технічного обслуговування і ремонту транспортних засобів, медичних працівників, фахівця, відповідального за організацію та безпеку міжнародних перевезень, а також: про їхній кваліфікаційний рівень (крім водіїв) - протягом строку дії ліцензії, чим порушено абзац третій підпункту 1 пункту 16, пункти 9,10,12-15 Ліцензійних умов;

7) не надав документи про проходження водіями періодичних та щозмінних медичних оглядів протягом трьох років, чим порушено абзац четвертий підпункту 1 пункти 16 Ліцензійних умов;

8) не надав документи про проведені інструктажі та стажування водіїв - протягом трьох років, чим порушено абзац восьмий підпункту 1 пункту 16 Ліцензійних умов;

9) не надав документи про дотримання режиму праці та відпочинку водіїв, а саме щоденні реєстраційні листки режимів праці та відпочинку, або бланки підтвердження діяльності, або картки та роздруківки цифрового тахографа - протягом 5 останнього року, чим порушено абзац дев`ятий підпункту 1 пункту 16 Ліцензійних умов;

10) у ліцензіата відсутні документи про зміни даних (у тому числі звуження та розширення), зазначених у документах, що додавались до заяви про отримання ліцензії, ліцензіат повідомив органу ліцензування у письмовій або електронній (із застосуванням цифрового підпису) формі протягом не пізніше ніж одного місяця з дня настання таких змін - не повідомлено про зміни персоналу автомобільного перевізника в частині наявності медичного працівника в особі ОСОБА_12 , чим порушено підпункт 2 пункту 16 Ліцензійних умов;

11) ліцензіат допускає до перевезень транспортні засоби, що не пройшли перевірку технічного стану, технічне обслуговування та ремонт, чим порушено абзац третій підпункту 6 пункту 16, пункти 22, 23 Ліцензійних умов;

12) ліцензіат не забезпечив надання підтверджуючих документів про необхідну кількість прийнятих на роботу водіїв, визначену за умови, що ліцензіат здійснює перевезення згідно з наявними у нього договорами з дотриманням вимог щодо тривалості робочого часу та відпочинку водіїв, чимі порушено підпункт 9 пункту 16 Ліцензійних умов;

13) ліцензіат не надав документів, що підтверджують здійснення заходів щодо запобігання скоєнню дорожньо-транспортних пригод, а саме: не проводить інструктажі та стажування водіїв, чим порушено абзац другий підпункту 11 пункту 16 Ліцензійних умов;

14) ліцензіат не надав документів про ведення обліку дорожньо-транспортних пригод, учасником яких став транспортний засіб ліцензіата, чим порушено абзац третій підпункту 11 пункту 16 Ліцензійних умов;

15) у ліцензіата матеріально-технічна база, яка забезпечує виконання технологічних операцій з організації автомобільних перевезень, не включає устаткування для перевірки технічного стану транспортного засобу, чим порушено підпункт 3 пункту 26 Ліцензійних умов;

16) у ліцензіата матеріально-технічна база, яка забезпечує виконання технологічних операцій з організації автомобільних перевезень, не має виробничих споруд та засоби для проведення технічного обслуговування трансцортних засобів, чим порушено абзац другий підпункту 4 пункту 26 Ліцензійних умов;

17) у ліцензіата матеріально-технічна база, яка забезпечує виконання технологічних операцій з організації автомобільних перевезень, не має виробничих споруд та засоби для проведення операцій з відновлення справності транспортних засобів, їх складових частин (систем) або відновлення їх ресурсу, чим порушено абзац третій підпункту 4 пункту 26 Ліцензійних умов;

18) ліцензіат допускає до здійснення внутрішніх перевезень пасажирів автобуси, які не обладнані контрольними приладами (тахографами) реєстрації режимів праці та відпочинку в разі здійснення нерегулярних пасажирських перевезень, чим порушено підпункт 3 пункту 31 Ліцензійних умов;

19) у ліцензіата персонал, що перевіряє технічний стан та виконує роботи з технічного обслуговування і ремонту транспортних засобів, не має професійнотехнічну освіту за спеціальністю «слюсар з ремонту автомобілів» або вищу освіту за спеціальністю «автомобілі та автомобільне господарство», чим порушено абзац другий пункту 12 Ліцензійних умов.

Також, 05.03.2021 посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті складено акт за №08/20/2021 про ненадання органу ліцензування ліцензіатом документів, інформації про предмет перевірки на письмову вимогу посадових осіб органу ліцензування під час проведення перевірки органом ліцензування за додержанням ліцензіатом Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

Цим актом посадовими особами зафіксовано факт ненадання ФОП ОСОБА_1 відповідних документів про предмет перевірки органом ліцензування за додержанням ліцензіатом Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

Разом з цим, у вказаному акті зафіксовано пред`явлення довіреною особою суб`єкта господарювання талону-повідомлення єдиного обліку №1282 про прийняття і реєстрацію від ОСОБА_1 , зареєстрованого Вознесенським районним управлінням поліції ГУНП в Миколаївській області від 20.02.2021. Згідно представленого повідомлення, 20.02.2021 о 12:22 до РУ звернувся ФОП ОСОБА_1 про те, що з території адміністративної будівлі в с. Таборівка зникли документи щодо його господарської діяльності. Згідно пояснень представника ліцензіата, зникла велика кількість документів, в тому числі, що стосуються предмета перевірки, тому їх надання представникам Укртрансбезпеки є неможливим.

На підставі акту від 05.03.2021 №08/20/21 Державною службою України з безпеки на транспорті видано наказ від 12.03.2021 №139, яким анулювано ліцензію ФОП ОСОБА_1 Серії АВ №543308, що діє з 30 червня 2010 року на право провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом з дозволеним видом робіт: внутрішні перевезення пасажирів автобусами, повністю.

Листом від 18.03.2021 за №1050/2.1/14-21 Державною службою України з безпеки на транспорті направлено позивачеві повідомлення про анулювання ліцензії повністю. Згідно поштової квитанції, повідомлення надіслано позивачеві рекомендованим листом 18.03.2021, за адресою: 56552 Щербанівське.

Також, наказ від 12.03.2021 №139 про анулювання ліцензії оприлюднено на офіційному веб сайті Державної служби України з безпеки на транспорті 15.03.2021.

Не погоджуючись із наказом відповідача, посилаючись на його необґрунтованість та неправомірність, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Суспільні відносини у сфері ліцензування видів господарської діяльності регулює Закон України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 року №222-VIII, визначає виключний перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, встановлює уніфікований порядок їх ліцензування, нагляд і контроль у сфері ліцензування, відповідальність за порушення законодавства у сфері ліцензування видів господарської діяльності.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закон України від 02.03.2015 року №222-VIII, ліцензія - право суб`єкта господарювання на провадження виду господарської діяльності або частини виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню;

ліцензування - засіб державного регулювання провадження видів господарської діяльності, спрямований на забезпечення безпеки та захисту економічних і соціальних інтересів держави, суспільства, прав та законних інтересів, життя і здоров`я людини, екологічної безпеки та охорони навколишнього природного середовища.

Відповідно до частини 2 статті 6 Закону України від 02.03.2015 року №222-VIII (в редакції, яка діяла на момент спірних правовідносин) орган ліцензування для цілей цього Закону за відповідним видом господарської діяльності отримує та розглядає заяву з документами, а також повідомлення, подання яких до органу ліцензування передбачено законом, і за результатом їх розгляду приймає рішення, у тому числі, про анулювання ліцензії повністю або частково.

Згідно з пунктом 24 частини 1 статті 7 Закону України від 02.03.2015 року №222-VIII (в редакції, яка діяла на момент спірних правовідносин) перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом відносять до видів господарської діяльності, які підлягають ліцензуванню.

Частинами 1, 2 статті 9 Закону України від 02.03.2015 року №222-VIII (в редакції, яка діяла на момент спірних правовідносин) ліцензіат зобов`язаний виконувати вимоги ліцензійних умов відповідного виду господарської діяльності, а здобувач ліцензії для її отримання - відповідати ліцензійним умовам.

Ліцензійні умови та зміни до них розробляються органом ліцензування, підлягають погодженню спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування та затверджуються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, визначених законом.

Статтею 16 Закону України від 02.03.2015 року №222-VIII (в редакції, яка діяла на момент спірних правовідносин) визначені підстави зупинення та відновлення дії ліцензії, анулювання ліцензії.

У частинах 1, 2 статті 16 Закону України від 02.03.2015 року №222-VIII (в редакції, яка діяла на момент спірних правовідносин) передбачено, що ліцензія на провадження виду господарської діяльності може бути зупинена повністю або частково.

Підставою для прийняття органом ліцензування рішення про зупинення дії ліцензії повністю або частково є:

1) заява ліцензіата про зупинення власної ліцензії повністю або частково. Не є підставою для зупинення дії ліцензії заява ліцензіата про зупинення власної ліцензії повністю або частково, поданої після видання органом ліцензування розпорядчого документа про проведення перевірки додержання цим ліцензіатом ліцензійних умов і до закінчення строку: перевірки та усунення порушень ліцензійних умов (у разі їх наявності); протягом 30 робочих днів після закінчення спливу строку виконання ліцензіатом розпорядження про усунення порушень ліцензійних умов (крім випадку видання протягом цього строку органом ліцензування розпорядчого документа про проведення позапланової перевірки виконання ліцензіатом розпорядження про усунення порушень ліцензійних умов);

2) акт про невиконання розпорядження про усунення порушень ліцензійних умов провадження виду господарської діяльності (частини виду господарської діяльності).

3) несплата за видачу ліцензії.

У частині 12 статті 16 Закону України від 02.03.2015 року №222-VIII (в редакції, яка діяла на момент спірних правовідносин) підставою для прийняття органом ліцензування рішення про анулювання ліцензії повністю або частково є, зокрема, акт про ненадання органу ліцензування ліцензіатом документів, інформації про предмет перевірки на письмову вимогу посадових осіб органу ліцензування під час перевірки (пункт 10).

Акти, передбачені пунктами 6-8 і 10 частини дванадцятої цієї статті, мають містити викладення фактів порушення законодавства, їх обґрунтування та у випадках, якщо вони стосуються невиконання ліцензіатом відповідних ліцензійних умов, - посилання на конкретні пункти ліцензійних умов.

Згідно з частинами 14, 17, 18 статті 16 Закону України від 02.03.2015 року №222-VIII (в редакції, яка діяла на момент спірних правовідносин) орган ліцензування приймає рішення про анулювання ліцензії повністю або частково, зокрема, протягом п`яти робочих днів з дня складення актів, передбачених пунктами 2, 6-10 частини дванадцятої цієї статті;

Рішення про анулювання ліцензії, прийняте на підставах, передбачених пунктами 2, 6-8 і 10 частини дванадцятої цієї статті, набирає чинності через 30 календарних днів з дня його прийняття.

Орган ліцензування вносить інформацію щодо рішення про анулювання ліцензії до ліцензійного реєстру, а також оприлюднює його на офіційному веб-сайті наступного робочого дня після його прийняття; інформує ліцензіата щодо рішення про анулювання ліцензії повністю або частково протягом п`яти календарних днів шляхом направлення йому рекомендованого листа.

Відповідно до частин 1, 3, 4, 5, 6 статті 19 Закону України від 02.03.2015 року №222-VIII (в редакції, яка діяла на момент спірних правовідносин) державний нагляд за додержанням органами ліцензування вимог законодавства у сфері ліцензування здійснює спеціально уповноважений орган з питань ліцензування шляхом проведення планових та позапланових перевірок у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Контроль за додержанням ліцензіатами ліцензійних умов здійснюють у межах своїх повноважень органи ліцензування, крім Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, яка здійснює контроль відповідно до Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", шляхом проведення планових і позапланових перевірок відповідно до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Для проведення перевірки органом ліцензування створюється комісія, до складу якої можуть входити виключно працівники такого органу та працівники його територіальних органів.

Під час проведення органом ліцензування перевірки ліцензіат зобов`язаний забезпечити присутність керівника чи його заступника або іншої уповноваженої особи.

Перевірка додержання ліцензіатом ліцензійних умов проводиться органом ліцензування залежно від предмета перевірки:

1) за місцезнаходженням ліцензіата;

2) за місцями провадження ліцензіатом виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню.

Про проведення позапланової перевірки ліцензіат повідомляється у день перевірки.

Акт перевірки додержання ліцензіатом ліцензійних умов складається в останній день проведення перевірки.

В акті відображаються питання, що перевірялися, та встановлений стан додержання ліцензіатом ліцензійних умов.

У разі встановлення під час перевірки додержання ліцензіатом ліцензійних умов підстав для складання актів, що є підставами для анулювання ліцензії, такі акти складаються як окремі документи в останній день проведення перевірки.

Згідно з частинами 7, 8 статті 19 Закону України від 02.03.2015 року №222-VIII (в редакції, яка діяла на момент спірних правовідносин) розпорядження про усунення порушень ліцензійних умов видається органом ліцензування протягом п`яти робочих днів з останнього дня проведення перевірки у разі виявлення за результатами її проведення порушень ліцензіатом ліцензійних умов.

У разі складення за результатом проведення перевірки акта, що є підставою для зупинення дії ліцензії повністю або частково, розпорядження про усунення порушень ліцензійних умов не видається.

Ліцензіат, який одержав розпорядження про усунення порушень ліцензійних умов, зобов`язаний в установлений у розпорядженні строк усунути зазначені порушення та подати до органу ліцензування інформацію про виконання вимог такого розпорядження.

Таким чином, перевезення пасажирів автомобільним транспортом відноситься до видів господарської діяльності, які підлягають ліцензуванню.

Законом України від 02.03.2015 року №222-VIII чітко визначений обов`язок ліцензіата виконувати вимоги ліцензійних умов відповідного виду господарської діяльності.

Статтею 16 Закону України від 02.03.2015 року №222-VIII визначені підстави зупинення та відновлення дії ліцензії, анулювання ліцензії. Зі змісту цієї статті Закону України від 02.03.2015 року №222-VIII також можливо зробити висновок про те, що анулювання ліцензії є крайнім заходом реагування органу державного контролю на порушення законодавства у сфері ліцензування видів господарської діяльності.

Зокрема, підставою для прийняття органом ліцензування рішення про анулювання ліцензії повністю або частково є акт про ненадання органу ліцензування ліцензіатом документів, інформації про предмет перевірки на письмову вимогу посадових осіб органу ліцензування під час перевірки. З наведеного правового регулювання слідує, що анулюванню ліцензії повністю або частково передує ненадання ліцензіатом документів, інформації про предмет перевірки на обов`язкову письмову вимогу посадових осіб органу ліцензування під час перевірки.

В контексті спірних правовідносин судом встановлено, що підставою для видання оспорюваного наказу Державної служби з безпеки на транспорті від 12.03.2021 №139 щодо повного анулювання ліцензії суб`єкту господарювання став акт посадових осіб Державної служби України з безпеки за №08/20/2021 про ненадання ліцензіатом органу ліцензування документів, інформації про предмет перевірки на письмову вимогу посадових осіб органу ліцензування під час проведення перевірки органом ліцензування за додержанням ліцензіатом Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

Однак, під час планового заходу державного контролю представниками Державної служби з безпеки на транспорті не було вручено суб`єкту господарювання письмової вимоги із переліком документів та інформації, які стосуються предмета перевірки і мають бути подані ліцензіатом в підтвердження дотримання ліцензійних умов. Не надання позивачеві письмової вимоги із переліком документів та інформації щодо предмета перевірки відповідачем не заперечується.

При цьому, не можуть бути визнані обґрунтованими доводи відповідача про те, що чинним законодавством не передбачено форми письмової вимоги, про яку йдеться у статті 16 Закону України від 02.03.2015 року №222-VIII. Перевіряючи правильність доводів відповідача, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на положення статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 року №877-V, згідно яких, у разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

За визначеннями, наведеними у статті 7 Закону України від 05.04.2007 року №877-V, також передбачено, що припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства.

Розпорядження або інший розпорядчий документ органу державного нагляду (контролю) - обов`язкове для виконання письмове рішення органу державного нагляду (контролю) щодо усунення виявлених порушень у визначені строки.

Отже, Законом України від 05.04.2007 року №877-V чітко визначено форму і вид письмової вимоги органу державного нагляду (контролю) щодо усунення суб`єктом господарювання порушень вимог законодавства, у тому числі у визначені строки. Обов`язок застосування вимог Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» під час контролю за додержанням ліцензіатами ліцензійних умов прямо передбачений частиною 3 статті 19 Закону України від 02.03.2015 року №222-VIII.

Враховуючи викладене, оскільки наказ про анулювання ліцензіату ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності відбулось без попереднього вручення суб`єкту господарювання письмової вимоги щодо усунення порушень вимог законодавства, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про невідповідність оспорюваного наказу Державної служби з безпеки на транспорті критеріям обґрунтованості та правомірності, що що є безумовною підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень в судовому порядку.

Також, судом першої інстанції правильно враховано, що відповідно до частин 1, 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як свідчать обставини справи, копія оспорюваного наказу не була вручена позивачеві у день його видання. Копія оспорюваного наказу одержувана представником позивача у квітні 2024 на адвокатський запит.

Доказів фактичного одержання позивачем оспорюваного наказу після його надсилання засобами поштового зв`язку рекомендованим повідомленням відповідачем не надано. Також, опублікування наказу на веб сайті Державної служби з безпеки на транспорті лише свідчить про виконання органом ліцензування вимог Закону України від 02.03.2015 року №222-VIII, однак достеменно не підтверджує доведення змісту відповідного рішення після внесення такої інформації на веб-сайті.

Отже, є правильним висновок суду першої інстанції про те, що, звернувшись із цим позовом 26.04.2024 року, позивачем дотримано строки, встановлені вищенаведеними приписами статті 122 КАС України.

З огляду на те, що висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також обставинам справи, доводи апелянта правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідно до статті 316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 14.02.2025 року.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв