Справа № 420/20771/24
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2025-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/20771/24

Перша інстанція: суддя Марин П.П.,

повний текст судового рішення

складено 07.11.2024, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною зобов`язання вчинити певні дії, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

01 липня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до адміністративного суду до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до трудового стажу період з 1998 по 2004 роки;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області врахувати до трудового стажу ОСОБА_1 період з 1998 по 2004 роки;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з врахованим у трудових стаж періодом з 1998 по 2004 роки.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що з 22.01.2024 року вона отримує пенсію, проте досі залишається невирішеним питання зарахування стажу з 1998 по 2004 роки. Квитанцій після 1 кварталу 1998 у позивача немає, тому що вона перейшла на спрощену систему оподаткування. З 22.12.1994 року по 31.03.2011 рік позивач була на обліку у Пенсійному фонді України як фізична особа-підприємець, що підтверджується листом під ГУ ПФУ в Запорізькій області від 20.03.2023 року та випискою з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії ААА №479995 та свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В01 №577412.

Позивач зазначає, що окрім цього при здійсненні підприємницької діяльності позивач кожного податкового періоду здавала звіт після чого отримувала ярлик-розписку та що у листі з податкової служби було вказано, що цей період має бути зарахований на основі Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637. Однак ці документи не були враховані для зарахування позивачу трудового стажу з 1998 по 2004 роки.

Представник відповідача, заперечував проти заявлених позовних вимог, зазначаючи, що позивач отримує пенсію за віком, обчислену як непрацюючій особі, при страховому стажі 16 років 08 місяців (враховано по 31.10.2010) та середньомісячній заробітній платі 598,62 грн., визначеній за періоди з 01.12.1992 по 31.08.1994, з 01.01.1995 по 31.03.1998 враховано нульовими значеннями та з 01.02.2004 по 31.10.2010 згідно даних персоніфікованого обліку, та її розмір з 01.03.2024 становить 2725,00 грн. Періоди ведення підприємницької діяльності з 01.02.2004 по 31.12.2004, з 01.04.2005 по 31.07.2009 зараховані пропорційно сплаченим страховим внескам. До страхового стажу не зарахований період підприємницької діяльності з 01.04.1998 по 31.12.2003, оскільки позивачем не надана інформація на якій системі оподаткування вона перебувала та відсутні дані про сплату страхових внесків.

Крім цього, відповідно до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.10.2018 №793 фізособам-підприємцям зараховуватимуться до стажу, при обчисленні пенсії, періоди ведення фізособами підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, у тому числі із застосуванням фіксованого податку з 01.01.1998 по 31.12.2003 на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності. Зазначений період підприємницької діяльності до страхового стажу буде зараховані позивачу за умови надання уточнюючих довідок. Отже, наразі підстави для зарахування до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоду підприємницької діяльності з 01.04.1998 по 31.12.2003 відсутні.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволений частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу періоду перебування на спрощеній системі оподаткування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з 01.04.1998 року по 01.01.2000 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 10.01.2024 року із зарахуванням до страхового стажу періоду перебування на спрощеній системі оподаткування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з 01.04.1998 року по 01.01.2000 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Згідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

ОСОБА_1 , 11.12.2023 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою щодо призначення їй пенсії за віком.

14.12.2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області призначено пенсію за віком за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, як вбачається з розрахунку стажу, пенсію позивачу призначено виходячи зі стажу 16 років 8 місяців 4 дні та до страхового стажу позивачу не зараховано період з 01.04.1998 року по 01.02.2004, за період з 01.02.2004 по 31.12.2004 позивачу до стажу враховано 19 днів.

Позивач звернулась до відповідача із заявою, у відповідь на яку отримала лист від 29.04.2024 №13443-12921/Б-02/8-1500/24, в якому зазначено: «...Згідно підпункту 2 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону, затвердженому постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (зі змінами), період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу.

Періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, можуть зараховуватись до страхового стажу також на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку або спеціального торгового патента, або патента про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування.

Ви отримуєте пенсію за віком, обчислену як непрацюючій особі, при страховому стажі 16 років 8 місяців (враховано по 31.10.2010) та середньомісячній заробітній платі 598,62 грн, визначеній за періоди з 01.12.1992 по 31.08.1994, з 01.01.1995 по 31.03.1998 враховано нульовими значеннями та з 01.02.2004 по 31.10.2010 згідно даних персоніфікованого обліку, та її розмір з 01.03.2024 становить 2725,00 грн.

Періоди ведення підприємницької діяльності з 01.02.2004 по 31.12.2004, з 01.04.2005 по 31.07.2009 зараховані пропорційно сплаченим страховим внескам.

До страхового стажу не зарахований період підприємницької діяльності з 01.04.1998 по 31.12.2003, оскільки Вами не надана інформація на якій системі оподаткування Ви перебували та відсутні дані про сплату страхових внесків».

Позивач, не погоджуючись з вказаним рішенням, звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону №1058-IV).

Відповідно до статті 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюється у натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Відповідно до частини першої статті 41 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 11 Закону №1058-IV загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають в т.ч.: громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру; фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Згідно до статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Статтею 1 Закону №1058-IV визначено, що страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до частини 3-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Розділ XV доповнено пунктом 3-1 згідно із Законом №2148-VIII від 03.10.2017 року) до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: 1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2018 №793 доповнено пункт 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637, новим абзацом, зокрема: періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2017 р. за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Вказаними змінами законодавець передбачив зарахування як до трудового так і до страхового стажу фізичних осіб - підприємців періоди провадження ними господарської діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, незалежно від сум сплачених ними страхових внесків (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Підприємці при досягненні пенсійного віку мають право на призначення пенсії за віком, проте, зарахування підприємницької діяльності до страхового стажу залежить від того, яку систему оподаткування використовував приватний підприємець до виходу на пенсію. Відповідно до цього законодавець визначав перелік документів, які підтверджують зарахування стажу у певні періоди.

Згідно з підпунктом 1 пункту 3-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV (з внесеними змінами Законом №2148-VIII від 03.10.2017 року), чинним з 01.01.2018, до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: - з 01.01.1998 по 30.06.2000 включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; - з 01.07.2000 року по 31.12.2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Відповідно до пункту 4 Порядку №637 час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці, за період до 01.05.1993 року, а також час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (додаток №1).

Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 01.01.1998 року по 31.12.2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 01.01.2004 року по 31.12.2017 року за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Згідно підпункту 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637.

Судом встановлено, що до страхового стажу позивачки не зараховано періоди здійснення підприємницької діяльності у період з 01.04.1998 по 01.02.2004.

Так на підтвердження своїх вимог, позивачкою було надано свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В01 № 577412 від 22.12.1994 року ОСОБА_1 ; виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії ААА №479995 від 30.05.2011 щодо ФОП ОСОБА_1 ; довідки Олександрівського управління у місті Запоріжжя Головного управління ДПС в Запорізькій області від 08.05.2020 року №9429/14/18-01-49-09 відповідно до якої позивач з 31.05.2011 року знаходитесь у стані 16-припинено (ліквідовано, закрито) та що термін зберігання Вашої облікової справи минув. Разом з цим, підтвердити фактичне надходження даних розмірів податку до місцевого бюджету не має можливості через обмеження в 5 років термінів зберігання особових рахунків платників податків і зборів; лист Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 20.09.2023 №0800-0605-8/64475, в якому зазначено, що відповідно до даних облікової картки наявна наступна інформація: - позивачем у період з 22.12.1994 по 31.03.1998 рік діяльність здійснювалась на загальній системі оподаткування, внески сплачено.

Крім цього, з 01.04.1998 ФОП ОСОБА_1 перейшла на спрощену систему оподаткування, що не заперечується сторонами по справі.

Так, згідно правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 26.10.2018 у справі №643/20104/15-а, суд констатував, що належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме до 01 липня 2000 року - довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, після 01 липня 2000 року - довідка із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у відповідача не було правомірних підстав для незарахування до страхового стажу для призначення пенсії позивачу періодів підприємницької діяльності позивачки, оскільки факт здійснення позивачем підприємницької діяльності як фізичної особи-підприємця на спрощеній системі оподаткування з 01.04.1998 року по до 01 січня 2000 року є достатньою підставою для зарахування такого періоду до страхового стажу.

Щодо зарахування страхового стажу період з 01.01.2000 року по 31.12.2004 року до страхового стажу позивача, колегія суддів вважає вірним висновок суду про відмову у задоволенні в цій частині, оскільки, позивачем не надано доказів сплати нею страхових внесків з 01.01.2000 року.

Статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст.2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.В. Джабурія
Судді К.В. Кравченко Н.В. Вербицька