Справа № 149/4030/24
Суддя: Павлюк О. О.
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 149/4030/24
Провадження №2-а/149/9/25
Номер рядка звіту 140
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.02.2025 р. м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Павлюк О. О.,

за участю: секретаря Олійник І. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмільнику за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою серії ЕНА № 3632704 від 09.12.2024 його визнано винним та накладено адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 132-1 КУпАП. Проте позивач не погоджується з вказаною постановою, оскільки вважає, що постанова є незаконною, оскільки він не порушував вимог ПДР України.

Ухвалою суду від 20.12.2024 у даній справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу визначено восьмиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Заяв про розгляд справи з викликом учасників у судовому засіданні від сторін не надходило.

14.01.2025 на адресу суду від представника Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції, надійшов відзив, в якому він просить відмовити в задоволенні позову, оскільки постанова є законною та винесена з дотриманням норм чинного законодавства.

16.01.2025 від представника позивача надійшло заперечення на відзив, в якому просить скасувати оскаржувану постанову.

Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Частиною 1 ст. 132-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

З оскаржуваної постанови вбачається, що 09.12.2024 о 14:15:57 на а/д Р-31 57 км ОСОБА_1 керував трактором колісним John Deere 8400, д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричіпом НТС-12, д.н.з. НОМЕР_2 , перевозив вантаж та перевищив габарити ТЗ, при цьому не мав відповідного дозволу поліції на пересування даною, чим порушено вимоги п. 22.5 ПДР України, внаслідок чого його притягнуто до адміністративної відповідальності та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу за ч. 1 ст. 132-1КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.05.2020 у справі № 513/899/16-а.

Крім того, суд зазначає, що факт порушення ПДР має бути належним чином задокументованим та доведеним належними і допустимими доказами. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.03.2019 р. у справі № 686/11314/17.

За змістом ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, іншого суб`єкта при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. В ході судового розгляду встановлено невідповідність оскаржуваного рішення зазначеним критеріям.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

До відзиву на адміністратвиний позов відповідачем додано матеріали фіксації обставин, за яких було винесене оскаржуване рішення, в тому числі з бодікамер працівників поліції. З дослідженого відео вбачається, що дійсно ОСОБА_1 керував трактором та був зупинений працівниками поліції, а також зафіксовано як працівниками поліції здійснюється замірювання габаритів транспортного засобу.

Суд звертає увагу, що у відповідності з приміткою до ст. 132-1 КУпАП, дія частини першої цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Суть інкримінованого ОСОБА_1 порушення зводиться до перевезення вантажу та перевищення габаритів транспортного засобу без відповідного дозволу органу поліції для пеерсування дорогою. Поза тим, вказуючи на перевищення габаритів, визначених п. 22.5 ПДР, матеріали справи не містять будь-яких посилань на підпункт вказаного пункту (а-в), кожен з яких, зокрема, визначає цифрові значення показників за категоріями зовнішніх габаритів, фактичної маси, навантаження на вісь. Іншими словами, не підтверджено об"єктивними доказами (в тому числі замірами) факт перевищення параметру транспортного засобу по конкретному критерію і того, що це перевищення як наслідок вимагає спеціального дозволу на проїзд.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення не підтверджена поза розумним сумнівом у ході судового оскарження відповідного рішення, тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За загальним правилом розподілу судових витрат, що передбачені статтею 139 КАС України, стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, компенсуються понесені у зв`язку з розглядом справи судові витрати за рахунок іншої сторони. Позивачем підтверджено понесення судових витрат зі сплати судового збору 605,60 грн. та витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 2000 грн. Відтак понесені витрати підлягають стягненню на користь позивача з відповідача.

Керуючись ст.ст. 9, 122, 183, 251, 280 КУпАП, ст.ст. 9, 77, 79, 132, 139, 162, 205, 246, 250, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕНА №3632704 від 09.12.2024, якою ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.132-1 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., та закрити справу.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 605,60 грн. та витрати на професійну правову (правничу) допомогу адвоката в розмірі 2000 грн.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду апеляційним судом апеляційної скарги.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 );

відповідач: Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департамент патрульної поліції (адреса: вул. Ботанічна, 23, м. Вінниця).

Суддя Павлюк О. О.