Справа № 320/33155/23
Суддя: Єзеров А.А.
Дата ухвалення: 2025-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відкриття касаційного провадження

18 лютого 2025 року

м. Київ

справа №320/33155/23

адміністративне провадження №К/990/5788/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єзерова А.А., суддів: Стародуба О.П., Стеценка С.Г.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 07.08.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.01.2025 у справі № 320/33155/23 за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - комунальне підприємство "Київтранспарксервіс" про визнання протиправним та скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та нечинним рішення Київської міської ради від 23.06.2011 №242/5629 "Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві" в частині Таблиці №1 до додатка 5 до рішення Київської міської ради 23.06.2011 №242/5629.

Київський окружний адміністративний суд рішенням від 07.08.2024, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.01.2025, відмовив у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати їх та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Дослідивши зміст касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Розгляд справи у суді першої інстанції відбувався за правилами загального позовного провадження.

За правилами частини 1 статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Пунктом 8 частини 2 статті 129 Конституції України передбачено, що серед основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої та четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадків наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку (пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України), 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини четвертої цієї статті).

Підставами касаційного оскарження скаржник зазначає пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС. Вказані підстави мотивує тим, що судами попередніх інстанцій не враховано підходи Верховного Суду, висловлені, зокрема, у постанові від 26.09.2023 у справі №320/2015/22, в якій визначено, що право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Скаржник зазначає, що затвердження Київською міською радою переліку «паркувальних майданчиків», які належним чином не відведені у встановленому податковим та земельним законодавством порядку, та які фактично розміщені на земельних ділянках, що вже надані третім особам для інших потреб, створює пряму загрозу юридичної відповідальності під час користування паркомісцем на таких майданчиках. Вказує про те, що на законну вимогу правомірного землекористувача запаркований автомобіль підлягає вилученню, а власник чи користувач автомобіля - притягненню до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за самовільне використання частини земельної ділянки, що вже перебуває у оренді/постійному користуванні іншої юридичної чи фізичної особи.

На підтвердження своїх доводів скаржник посилається на те, що:

- ОСОБА_1 є мешканцем міста Києва та членом територіальної громади;

-має право, як фізична особа на: паркування автомобіля на відведених у встановленому законодавством порядку майданчиках для паркування, оренду таких майданчиків для паркування для здійснення господарської діяльності, відведення для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів спеціальних земельних ділянок, які затверджуються переліком відповідного органу місцевого самоврядування, має здійснюватися з урахуванням норм Податкового кодексу України та Земельного кодексу України, у тому числі щодо порядку формування земельної ділянки;

- відповідно до відомостей публічно розміщених на офіційному порталі Київської міської ради та її виконавчого органу, а також у Державному земельному кадастрі вбачається, що жоден із визначених у Таблиці № 1 до додатку 5 до рішення Київської міської ради № 2185/2226 паркувальних майданчиків, закріплених за КП «Київтрансспарсервіс», не відведено у встановленому земельним законодавством порядку. Переважна більшість таких паркувальних майданчиків розміщені на земельних ділянках, що вже відведені для інших потреб і/або надані третім особам у користування з іншим цільовим призначенням.

Наведені доводи вказують потребують перевірки і є підставою для відкриття касаційного провадження на підставі пункту частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України, подана з дотриманням установленого процесуальним законом строку на касаційне оскарження, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження, відсутні.

Керуючись статтями 328, 330, 334 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1.Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 07.08.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.01.2025 у справі № 320/33155/23.

2. Витребувати із Київського окружного адміністративного суду справу №320/33155/23.

3. Надіслати особам, які беруть участь у справі, копії ухвали про відкриття касаційного провадження разом з копією касаційної скарги.

4. Установити десятиденний строк з моменту отримання учасниками справи цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу. Роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та долучених до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач А.А. Єзеров

Суддя О.П. Стародуб

Суддя С.Г. Стеценко