Справа № 280/8812/24
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2025-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 лютого 2025 року м. Дніпросправа № 280/8812/24
(суддя Максименко Л.Я., м. Запоріжжя)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чепурнова Д.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2024 року у справі №280/8812/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 19 вересня 2024 року звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, згідно з яким, просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови в перерахунку пенсії позивача з урахуванням для обчислення розміру пенсії заробітної плати за період з 01.05.1990р. по 30.04.1995р., згідно довідок: №Б-48 від 04.02.2019р., виданої архівним відділом адміністрації м. Нижнєвартовськ та №465 від 25.06.2002р., виданої Виробничою фірмою «Запсибкоммерция»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок з 01.02.2024 року призначеної ОСОБА_1 пенсії за віком з урахуванням для обчислення розміру пенсії заробітної плати за період з 01.05.1990 р. по 30.04.1995 р., згідно довідок: № Б-48 від 04.02.2019 р., виданої архівним відділом адміністрації м. Нижнєвартовськ та № 465 від 25.06.2002 р., виданої Виробничою фірмою «Запсибкоммерция», без урахування, за період з 01.01.1992 р., нарахованого районного коефіцієнту 70 % до заробітної плати та північних надбавок.

Позов обґрунтовано тим, що позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив провести перерахунок його пенсії з урахуванням довідки № Б-48 від 04.02.2019 р., виданої архівним відділом адміністрації м. Нижнєвартовськ та № 465 від 25.06.2002 р., виданої Виробничою фірмою «Запсибкоммерция», проте відповідач протиправно відмовив позивачу у врахуванні цих довідок при розрахунку пенсії позивача.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2024 року позов задоволено частково.

Суд, визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, які полягають у відмові здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням заробітної плати за період з 01.05.1990 по 30.04.1995, згідно довідок № Б-48 від 04.02.2019, виданої архівним відділом адміністрації м. Нижнєвартовськ та № 465 від 25.06.2002, виданої Виробничою фірмою «Запсибкоммерция».

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити з 01.06.2024 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням заробітної плати за період з 01.05.1990 по 30.04.1995, згідно довідок: № Б-48 від 04.02.2019, виданої архівним відділом адміністрації м. Нижнєвартовськ та № 465 від 25.06.2002, виданої Виробничою фірмою «Запсибкоммерция», з виключенням із них сум районного коефіцієнту та північної надбавки за період роботи в районах Крайньої Півночі та в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, а також з урахуванням вже виплачених сум. У задоволенні іншої частини позову відмовив.

Рішення суду мотивовано тим, що перевірка достовірності виданих документів покладається саме на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі не можуть бути підставою для неврахування заробітної плати при перерахунку позивачу пенсії. Аналогічні висновки містяться у постановах від 29.07.2020 у справі № 341/1132/17, від 21.02.2020 у справі № 291/99/17, а тому відповідач, відмовляючи позивачу у перерахунку пенсії з врахуванням довідок про заробітну плату для обчислення пенсії, діяв поза межами повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, необґрунтовано, упереджено, недобросовісно, не розсудливо, без дотримання принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації. При цьому, суд першої інстанції врахував те, що питання можливості врахування при розрахунку пенсії північної надбавки було предметом розгляду Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, яка в постанові від 09.10.2019 у справі №489/5283/16-а, зробила висновок про те, що законодавством не передбачено право осіб на врахування до заробітку, з якого обчислюється пенсія, північної надбавки, яку отримували особи під час роботи в районах Крайньої Півночі. Факт сплати роботодавцем позивача страхових внесків з вказаних сум виплаченої надбавки в даному випадку жодного значення для вирішення спору не має. Зазначені висновки також відповідають позиції Верховного Суду, викладеній у постанові Верховного Суду від 20 грудня 2018 року у справі №345/4049/16-а та від 17.06.2021 у справі № 348/2352/16-а. Питання неврахування при розрахунку пенсії районного коефіцієнту було предметом розгляду Верховного Суду, який, зокрема, у постановах від 28.09.2018 у справі № 671/86/15-а, від 30.05.2019 у справі № 348/2974/14-а, від 06.02.2020 у справі №348/2381/16-а, від 21.05.2020 у справі № 674/633/17, зробив висновок про те, що при вибутті працівників за межі районів Крайньої Півночі чи прирівняних до них районів, у райони, де коефіцієнт до заробітної плати не встановлений, пенсія за їх вибором обчислюється в такому ж порядку, але з виключенням з фактичного заробітку виплат за районними коефіцієнтами, або із заробітку, обчисленого відповідно до статей 76 та 78 Закону СРСР № 1480-I.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач оскаржив його в апеляційному порядку з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що не існує чинного міжнародного договору між Україною та Росією, на підставі якого можливе обчислення пенсії з урахуванням довідок про заробітну плату за період роботи з 01.01.1992 в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, отже зобов`язання з цього питання у відповідача відсутні. Також, відповідач зауважує на тому, що через відсутність двосторонньої комунікації між Україною та Росією неможливо направити запит на перевірку довідок та з`ясування їх відповідності первинним документам, а через відсутність чинного міжнародного договору стосовно пенсійного забезпечення між Україною та Росією відсутній механізм врахування заробітної плати згідно з цими довідками при обчисленні пенсії позивача. Таким чином, органи Пенсійного фонду України з об`єктивних обставин позбавлені можливості провести перевірку наданих позивачем довідок.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1 перебуває на обліку та отримує пенсію за віком з 13.05.2019 згідно Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Позивач через представника звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зі заявою від 07.05.2024, в якій просила здійснити перерахунок з 13.05.2019 призначеної пенсії за віком, з урахуванням для обчислення пенсії заробітної плати за період з 01.05.1990 по 30.04.1995, згідно довідок: № Б-48 від 04.02.2019, виданої архівним відділом адміністрації м. Нижнєвартовськ та № 465 від 25.06.2002, виданої Виробничою фірмою «Запсибкоммерция» та виплатити заборгованість (різницю в розмірі пенсії) за попередній період з 13.05.2019 (а.с.9).

Листом №10321-8905/Б-02/8-0800/24 від 07.06.2024 відповідач повідомив, що обчислення розміру пенсії із заробітної плати за періоди роботи районах Крайньої Півночі, чи місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі, з урахуванням районних коефіцієнтів проводиться за період роботи до 01.01.1992 року (а.с.12).

Правомірність дій відповідача щодо не врахування при розрахунку пенсії позивача довідок про заробітну плату № Б-48 від 04.02.2019, виданої архівним відділом адміністрації м. Нижнєвартовськ та № 465 від 25.06.2002, виданої Виробничою фірмою «Запсибкоммерция» є предметом спору переданого на вирішення суду.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Таким чином, єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписок з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надано до пенсійного органу довідки про заробітну плату № Б-48 від 04.02.2019, виданої архівним відділом адміністрації м. Нижнєвартовськ та № 465 від 25.06.2002, виданої Виробничою фірмою «Запсибкоммерция» (а.с.10, 11).

Підставою для неврахування відповідачем вищезазначених довідок стало те, що відповідач не має можливості здійснити перевірку вищезазначених довідок у зв`язку відсутністю двосторонньої комунікації між Україною та Росією.

У постанові від 12.04.2021 у справі № 219/4550/17 Верховний Суд зробив наступний висновок: «посилання відповідача в обґрунтування касаційної скарги на неможливість врахування заробітної плати в зв`язку з неможливістю проведення перевірки обґрунтованості її видачі є безпідставним і висновки судів попередніх інстанцій не спростовує, оскільки надана позивачем довідка містила посилання на особові рахунки, як на первинні документи, на підставі яких вона видана, підприємство яке її видало на той час перебувало на обліку, а тому підстави для проведення перевірки поданої довідки у відповідача були відсутні».

Суд зауважує, що відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку довідки про заробітну плату, не може бути підставою для позбавлення позивача права на перерахунок пенсії та у реалізації наявного в нього права на пенсійне забезпечення, оскільки такі обставинами виникли не з вини позивача та він не може вплинути на них.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто позивач, як громадянин України, наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав.

Перевірка достовірності виданих документів покладається саме на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі не можуть бути підставою для неврахування заробітної плати при перерахунку позивачу пенсії.

Щодо доводів скаржника про відсутність чинного міжнародного договору стосовно пенсійного забезпечення між Україною та Росією та відсутність механізму врахування заробітної плати згідно з цими довідками при обчисленні пенсії позивача, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

1 грудня 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України №2783-IX «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» (далі - Закон №2783-IX), який набрав чинності 23.12.2022 і яким постановила зупинити у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1994 р., № 46, ст.417), та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м.Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року №140/98-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1998 р., № 26, ст. 162).

29 листопада 2022 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» (далі Постанова №1328), яка набрала чинності 02.12.2022, якою постановив вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві.

В Рішенні Конституційного Суду № 1-рп/99 від 09.02.99 щодо тлумачення частини першої вказаної статті 58 Конституції України зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Дія нормативно-правових актів у часі раніше визначалась тільки в окремих законах України (стаття 6 Кримінального кодексу України, стаття 8 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стаття 3 Цивільного процесуального кодексу України. Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.

За статтею 151-1 Конституції України, рішення Конституційного Суду України є обов`язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскарженим.

Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 19 червня 2018 року у справі № 820/5348/17, розпочатий процес реалізації права, за загальним правилом, повинен бути завершений за чинним на момент початку такого процесу закону (крім випадків, якщо у самому законі не визначений інший порядок), що узгоджується з принципом правої визначеності.

Таким чином, положення Закону №2783-IX підлягають застосуванню щодо правовідносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто з 23.12.2022, а положення Постанови №1328 з 02.12.2022.

Отже, оскільки позивач працювала в районі Крайньої Півночі в той час, коли усі вищевказані міжнародні договори були чинні, у відповідача не було підстав не враховувати під час перерахунку пенсії позивача довідок № Б-48 від 04.02.2019 року та № 465 від 25.06.2002 року.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2024 року у справі №280/8812/24 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 18 лютого 2025 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя Д.В. Чепурнов