Справа № 140/12307/24
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 рокуЛьвівСправа № 140/12307/24 пров. № А/857/33206/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Волинського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2024 року про повернення позовної заяви Малого приватного підприємства Берізка до Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, на стороні позивача ОСОБА_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

суддя(і) у І інстанції Денисюк Р.С.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

дата складення повного тексту рішення 18 листопада 2024 року,

ВСТАНОВИВ :

24 жовтня 2024 року Мале приватне підприємство Берізка (далі МПП Берізка) звернулося до суду із адміністративним позовом до Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання дій начальника Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іщук Л. протиправними по невиконанню ухвали Господарського суду Волинської області від 07.06.2023 у справі № 5004/1469/11; зобов`язання зняти арешт з рухомого та нерухомого майна та розрахункових рахунків МПП Берізка та повернення безпідставно стягнутих коштів у ВП № 54916031.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 04.11.2024 позовну заяву МПП Берізка залишено без руху з підстав пропуску строку звернення до суду із цим позовом та запропоновано подати заяву (клопотання) про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням причин пропуску такого строку.

Ухвалою цього ж судді від 18.11.2024 у справі 140/12307/24 позовну заяву МПП Берізка повернуто позивачу на підставі пункту 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України та відповідно до частини 2 статті 123 цього Кодексу. При цьому суддя виходив із того, що при зверненні до суду позивачем не наведено обґрунтованих доводів та не надано належних і допустимих доказів на підтвердження наявності у останнього непереборних та об`єктивних перешкод або труднощів, які не залежали від його волі та унеможливили своєчасне подання позову.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив ухвалу судді від 18.11.2024 про повернення позовної заяви скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на невідповідність висновків судді фактичним обставинам справи. Зазначає, що Волинський окружний адміністративний суд при розгляді позовної заяви від МПП Берізка вих. № 16 від 23.10.2024 про визнання дій відділу ДВС протиправними та зобов`язання вчинити дії, у якій товариство просило зазначений позов приєднати до матеріалів справи № 5004/1469/11, переданої з Господарського суду Волинської області за підсудністю до Волинського окружного адміністративного суду, що наявна в матеріалах справи 140/8816/24 від 16.09.2024, про яку при розгляді поданої заяви у справі №140/12307/24 суддя Денисюк Р.С. жодним чином не обумовлено.

Судом першої інстанції не встановлено та не досліджено, що заява за вих. № 15 від 20.09.2024 від МПП Берізка про вчинення дій подана через канцелярію відділу ДВС старшому державному виконавцю Володимирського ВДВС у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Атаманчук Тетяні Володимирівні, що веде виконавче провадження, яку отримала уповноважена особа відділу Ляснік І.О. 20.09.2024.

На зазначену заяву відповідь вих. 10.10.2024 № 156732/ч 3.1-21 надійшла від Володимирського ВДВС у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції начальника відділу Лариси Іщук рекомендованим листом 17.10.2024 і на підставі вказаного була товариством подана до суду позовна заява вих. №16 від 23.10.24 у визначені законом строки згідно частиною 5 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» (в терміні 6 календарних днів) . Копія статусу відстеження відправлення 020 здійсненого відділом ДВС м. Володимира (відповідь вих. 10.10.24 №156732/ч3.1-21) та копія конверта наявна при матеріалах справи. Тому, у суду першої інстанції були відсутні підстави про повернення позовної заяви позивачу.

Відповідно до частини 2 статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення суддею першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.

Відповідно до частини 2 статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України у рішенні від 14.12.2011 №19-рп/2011 підкреслив значущість положень статті 55 Конституції України щодо захисту кожним у судовому порядку своїх прав і свобод від будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб, а також стосовно неможливості відмови у правосудді.

У цьому ж рішенні Конституційний Суд України зазначав, що особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Частиною 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно частиною 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Пунктом 1 частини 2 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 5 статті 74 Закону України Про виконавче провадження №1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ), рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Відповідно до статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Вирішуючи питання про обґрунтованість апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що наведеними вище правовими нормами передбачено, що адміністративний суд зобов`язаний в кожному випадку з`ясувати чи дотримано особою (позивачем) строк звернення до адміністративного суду із відповідним позовом, чи є поважними підстави пропуску цього строку. Якщо ж вказані позивачем підстави пропуску строку звернення до адміністративного суду є не поважними, то суд повертає позовну заяву позивачу.

У свою чергу, поважними причинами пропуску процесуального строку можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Отже, строк повинен бути пропущений виключно з поважних причин.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, вирішальним у визначенні строків звернення до адміністративного суду є встановлення фактів, коли та за яких обставин позивач дізнався про порушення своїх прав та зміг вчинити дії, направлені на їх відновлення.

Звернення до суду з позовом є способом реалізації права на захист порушених прав і свобод особи, які така особа вважає порушеними у зв`язку з виникненням певних обставин, що впливають на її права. Отже, початок перебігу строку звернення до суду пов`язується саме з виникненням оспорюваних правовідносин, тобто предметом позовних вимог та часом коли особа дізналася або повинна була дізнатися про такі обставини, адже наслідки для особи настають незалежно від підстав, за яких прийнято оскаржуваний акт індивідуальної дії, а з моменту прийняття такого рішення.

Як видно з позовної заяви та встановлено судом апеляційної інстанції, підставою для звернення до суду із позовом, що розглядається, є незгода третьої особи ОСОБА_1 з постановою державного виконавця у ВП №54916031 від 17.10.2017 про накладення арешту на майно боржника у частині стягнення виконавчого збору в сумі 89437,70 грн.

Із цим позовом МПП Берізка звернулося до Волинського окружного адміністративного суду лише 24.10.2024, тобто з пропущенням встановленого десятиденного строку з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Як встановлено суддею першої інстанції з комп`ютерної програми Діловодство спеціалізованого суду, МПП Берізка у 2017 році зверталося до Волинського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.10.2017 №54916031 з виконання постанови від 13.10.2017 про стягнення з боржника МПП Берізка виконавчого збору в сумі 89437,70 грн, винесеної в межах виконавчого провадження №32566659 при примусовому виконанні наказу №5004/1469/11-1, виданого 17.02.2012 Господарським судом Волинської області про стягнення з МПП Берізка в користь ПАТ УкрСиббанк 499993,34 грн основного боргу, 353453,07 грн несплачених процентів за користування кредитними коштами, 9508,87 грн пені за несвоєчасне повернення тіла кредиту, 22332,79 грн пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитними коштами та 8852,88 грн витрат на оплату державного мита, 236,00 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, а всього 894 376,95 грн.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 22.11.2017 у справі №803/1450/17, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2018 та постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 18.07.2019 у даній справі, у задоволенні позову відмовлено повністю.

Також суддею встановлено, що МПП Берізка зверталося до Волинського окружного адміністративного суду зі скаргою вих. №2 від 26.01.2024 до Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у якій просило: визнати дії начальника Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лариси Іщук протиправними та незаконними по невиконанню ухвали Господарського суду Волинської області від 07.06.2023 у справі № 5004/1469/11; зобов`язати Володимирський відділ державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції скасувати постанову ВП №54916031 від 17.10.2017 про стягнення з МПП Берізка виконавчого збору в сумі 89437,70 грн, винесеної в межах виконавчого провадження №32566659 при примусовому виконанні наказу № 5004/1469/11-1 виданого 17.02.2012 Господарським судом Волинської області; зобов`язати Володимирський відділ державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повернути безпідставно стягнуті кошти з МПП Берізка в сумі 3748,25 грн та перерахувати на розрахунковий рахунок - НОМЕР_1 в AT КБ Приватбанк; зобов`язати Володимирський відділ державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції скасувати заходи вжиті по незаконному стягненню виконавчого збору з МПП Берізка по накладанню арешту на розрахункові рахунки та майно підприємства, виключити на підставі статті 9 Закону України Про виконавче провадження відомості про боржника МПП Берізка з Єдиного реєстру боржників.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 23.02.2024 у справі №140/1173/24 вказану скаргу повернуто скаржнику на підставі пункту першого частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

У серпні 2024 року МПП Берізка знову звернулось до Волинського окружного адміністративного суду з позовом до Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання дій головного державного виконавця Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Атаманчук Т.В. протиправними та незаконними по невиконанню ухвали Господарського суду Волинської області від 07.06.2023 у справі № 5004/1469/11; зобов`язання зняти арешт з майна та розрахункових рахунків МПП Берізка. Проте ухвалою суду від 16.09.2024 у справі №140/8816/24 позовну заяву повернуто позивачу у зв`язку з пропущенням строків звернення до адміністративного суду.

Таким чином, слід погодитись із висновком судді першої інстанції, що позивачу МПП Берізка було відомо про порушення його прав, свобод чи інтересів ще у 2017 році.

Апеляційний суд звертає увагу, що причини пропуску строку звернення до адміністративного суду можуть бути визнані судом поважними лише якщо відповідні обставини виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, безпосередньо унеможливлюють або ускладнюють можливість подання позову у визначений законом строк, виникли протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими доказами.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, особа, яка вважає, що рішенням, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи законні інтереси, повинна подати відповідну позовну заяву у визначений законодавством строк, а у випадку його пропуску з поважних причин в найкоротший час після того, як відпали обставини, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду.

У рішенні від 13.12.2011 №17-рп/2011 Конституційний Суд України роз`яснив, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, а інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Позивачем у межах даної справи суду не було надано належних доказів наявності об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду та не наведено поважних обставин, які не залежали від його волевиявлення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутись до суду в межах встановленого строку.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що позивач не навів належних доказів поважності пропуску десятиденного строку передбаченого статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суддя першої інстанції, вирішуючи дане процесуальне питання, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Доводи, на які посилається скаржник, на думку апеляційного суду, є надуманими і свідчать про переоцінку ним фактичних обставин справи на свою користь, довільне, невиправдано спрощене і неправильне трактування вимог діючого законодавства.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи вказане процесуальне питання, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 312, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу судді Волинського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2024 року у справі №140/12307/24 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Р. П. Сеник
Н. М. Судова-Хомюк