Справа № 160/32204/24
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної установи "Центр пробації" про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду за допомогою підсистеми "Електронний суд" надійшов позов ОСОБА_1 до Державної установи "Центр пробації", в якому позивач просить суд:
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що він дізнався що з 2020 року особам начальницького складу ДКВС України була встановлена надбавка за особливості проходження служби. Зазначає, що це є підставою для проведення перерахунку пенсії, у зв`язку з фактичною зміною одного з видів грошового забезпечення, які мають право на отримання пенсії, який не був проведений відповідачем. Позивач неодноразово звертався до відповідача із заявою про видачу довідки із включенням цієї складової, але отримував відмову. Позивач вважає таку відмову протиправною, у зв`язку з чим звернувся до суду із цим позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.12.2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження).
18.12.2024 за від відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду. Зазначає, що позивачем шестимісячного строку звернення до суду, встановленого ч.2 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України.
23.01.2025 року від представника позивача надійшло клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу.
28.01.2025 року від відповідача надійшли заперечення на клопотання представника позивача про стягнення витрат на правничу допомогу.
Ухвалою суду від 07.02.2025 року в клопотанні відповідача про залишення позову без розгляду відмовлено.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
За правилами частини 6 статті 120 КАС України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Першим днем для прийняття рішення по даній справі є 10.02.2025 припадає на період перебування судді на навчанні, у зв`язку з чим, дане рішення прийнято першим робочим днем - 17.02.2025р.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд встановив наступне.
Згідно з довідкою від 05.11.2024 р. № 8/2-324 про щомісячні види грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премія та інші види оплати) з липня 2018 р. по 23 вересня 2019 року ОСОБА_1 , у цей період він не отримував надбавку за особливості проходження служби та отримував премію у різних розмірах залежно від місяця.
Суд також встановив, що з метою отримання інформації для перерахунку пенсії та отримання оновленої довідки позивач неодноразово звертався з відповідними заявами.
Листом від 26.09.2024 №140/141-ЗПІ/11/Ян-24 Державної установи "Центр пробації" повідомлено представника позивача, що правові підстави для видачі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії розміру ОСОБА_1 відсутні. Надбавка за особливості проходження служби за період служби з 01.07.2018 по 30.09.2019 не нараховувалась та не виплачувалась.
Відповідно до листа Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України від 04.10.2024 №143/144-ЗПІ/11/Ян-24, позивача повідомлено про те, що відповідно до глави 5 розділу II Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28.03.2018 р. №925/5, особам рядового і начальницького складу за рішенням керівника органу чи установи в межах кошторисних призначень встановлюється надбавка за особливості проходження служби у розмірі до 50 відсотків. Розмір надбавки за особливості проходження служби встановлюється особам рядового і начальницького складу індивідуально наказом органу або установи на підставі мотивованого подання керівника структурного підрозділу. За період проходження служби в Державній установі «Центр пробації» дана надбавка за особливості проходження служби позивачу не встановлювалась.
Предметом позову є зобов`язання відповідача видати нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2020 р., 01.01.2021, 01.01.2022 для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2020 р., 01.02.2021, 01.02.2022 основного розміру пенсії із обов`язковим зазначенням всіх додаткових видів грошового забезпечення, з урахуванням надбавки за особливості проходження служби у розмірі 30 % посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням, відсоткової надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби та премії у середніх розмірах, що фактично виплачені за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа звільнилась на пенсію, але в розмірі не меншому ніж було встановлено ОСОБА_1 при звільненні у грошовому атестаті №49 від 21.10.2019 року, а саме: відсоткова надбавка за вислугу років у розмірі 50 % - 2855,00 грн., премія у розмірі 20% - 670,07 грн.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного.
Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ (далі - Закон 2262).
Абзац перший пункту "б" статті 12 Закону 2262 від 09.04.1992 року, на підставі якого призначено пенсію позивачу, (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) передбачає, що пенсія за вислугу років призначається: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.
Згідно з частиною 18 статті 43 Закону 2262 у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.
Відповідно до частини 4 статті 63 Закону 2262 усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
У цій справі позивач ставить питання про включення в оновлену довідку, крім вказаних в існуючій довідці складових грошового забезпечення для перерахунку пенсії, також надбавки за особливості проходження служби у розмірі 30 % - 2483,85 грн.
Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 р. № 45 (далі - Порядок № 45).
Пенсії, призначені відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі - Закон), у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України (пункт 1 Порядку № 45).
Перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону (пункт 4 Порядку № 45).
На державний орган, з якого особу було звільнено зі служби, покладено функції по складанню довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій у разі прийняття Кабінетом Міністрів України рішення про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для визначених осіб або про введення для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством після надходження від територіального пенсійного органу списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку за формою згідно із додатком 1 до Порядку № 45.
Отже, до моменту отримання належної довідки у пенсійного органу не виникає обов`язку з перерахунку пенсії позивача.
Відповідач заперечує проти позовних вимог та вказує, що відповідно до доручення в.о. Державного секретаря Міністерства юстиції України від 30.01.2020 р. №118/1.3/48-20 надбавка за особливості проходження служби особам рядового і начальницького складу у розмірі 30 відсотків встановлена з 01.02.2020 р., а оскільки позивач був звільнений 03.09.2019р. та за період служби йому така надбавка не встановлювалась, то надбавка, встановлена з 01.02.2020 р. на позивача не поширювалась.
З цього приводу суд зазначає, що, дійсно, позивач був звільнений 03.09.2019 р. та йому призначена пенсія з 23.09.2019 р.
У подальшому, з 01.02.2020 р. особам рядового і начальницького складу встановлена надбавка за особливості проходження служби особам рядового і начальницького складу у розмірі 30 відсотків.
Так, згідно з пунктом 4 доручення в.о. Державного секретаря Міністерства юстиції України від 30.01.2020 р. № 118/1.3/48-20, надбавка за особливості проходження служби особам рядового і начальницького складу повинна бути встановлена з 1 лютого 2020 року у розмірі не менше 30 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за вислугу років.
Відповідно до частини 4 статті 63 Закону 2262 (у редакції, чинній на час введення надбавки за особливості проходження служби з 01.02.2020 р.), усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Частинами другою та третьою статті 51 Закону № 2262-XII передбачено, що перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.
Перерахунок пенсій у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно із цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів ПФУ та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.
Отже, на час введення надбавки за особливості проходження служби, 01.02.2020р., Закон № 2262-XII передбачав, що пенсії за цим Законом перераховуються, зокрема, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців.
Суд не може погодитись із доводами відповідача, викладеними у відзиві на позов, що введення надбавки не є підвищенням грошового забезпечення, оскільки з аналізу положень частин другої, третьої статті 51 та частини 4 статті 63 Закону 2262 вбачається, що підставою для перерахунку пенсії є, як зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, так і введення для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення.
З приводу доводів відповідача, що позивач не отримував за час служби надбавку за особливості проходження служби, суд зазначає, що, вказана обставина не є визначальною, оскільки, підставою для перерахунку є сам факт введення нового виду щомісячного додаткового виду грошового забезпечення.
Таким чином, у зв`язку з введенням надбавки за особливості проходження служби особам рядового і начальницького складу з 1 лютого 2020 року у розмірі не менше 30 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за вислугу років, виникли підстави для надання оновленої довідки для перерахунку пенсії позивача.
Підставою для перерахунку пенсії є належним чином оформлена довідка, а тому відповідач був зобов`язаний включити зазначену надбавку у довідку про грошове забезпечення для перерахунку пенсії позивача, але протиправно цього не зробив, у зв`язку з чим позов у цій частині вимог належить задовольнити.
Для відновлення прав позивача необхідно зобов`язати відповідача видати довідку із належним відсотковим розміром надбавки за особливості проходження служби особам рядового і начальницького складу.
Беручи до уваги встановлені у цій справи фактичні обставини та з огляду на їх правове регулювання, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Згідно частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені у ході судового розгляду справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", підстав вирішувати питання про його розподіл немає.
Щодо клопотання представника позивача про стягнення з Державної установи «Центр пробації» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн. (чотири тисячі гривень 00 коп.).
Відповідач в поданих запереченнях зазначив, що зважаючи на предмет спору, незначну складність адміністративної справи, витрати на правничу допомогу заявлені адвокатом у заяві про ухвалення додаткового рішення в розмірі 4 000,00 грн є не співмірними зі складністю адміністративної справи та часом витраченим на надання правничої допомоги, у зв`язку з чим підлягають зменшенню.
Згідно із ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 3 ст.132 КАС України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Відповідно до ч.3 ст.134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 4 ст.134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч.5 ст.134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно із ч.7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Частиною 9 ст.139 КАС України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Матеріалами справи підтверджується, що з метою отримання професійної правничої допомоги позивачем було укладено з адвокатом Ялова Ю.О. договір про надання правової допомоги №2024-09.11 від 11.09.2024р.
Згідно акту прийому-передачі наданих послуг професійної правничої допомоги від 20.01.2025, адвокатом виконана робота у виді підготовки до розгляду справи: аналіз фактичних обставин справи, аналіз судової практики, надання юридичної консультації, формування доказів (запити до відповідача), складання, оформлення та надсилання позовної заяви (8 год.) - 4000 грн.
Оплату здійснено згідно платіжної інструкції №52479499SB від 25.11.2024р.
Відповідь на відзив та інші клопотання після відкриття провадження представником позивача до суду не надавались.
Конституційний Суд України зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті ч. 2 ст.3, ст.59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги. Проте не всі галузеві закони України, зокрема процесуальні кодекси, містять приписи, спрямовані на реалізацію такого права, що може призвести до обмеження чи звуження змісту та обсягу права кожного на правову допомогу.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Таким чином, усі витрати повинні перебувати у безпосередньому причинному зв`язку із наданням правової допомоги у конкретній справі, а їх розмір повинен бути розумним.
У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (269).
Оцінюючи зміст вказаного позову обсягу фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількості витраченого часу, розміру гонорару, співмірності послуг категорії складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та значенню справи, суд вважає, що дана справа не викликає складності у правовому розумінні, є справою незначної складності, у зв`язку з чим витрати на професійну правничу допомогу не відповідають принципу співрозмірності та як наслідок відсутні підстави для стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.
Відповідно до частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст.241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною бездіяльність Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України, яка полягає у не підготовці та у не направленні до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на 01.01.2020р., 01.01.2021р., 01.01.2022р. у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 та з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2020р., 01.02.2021р., 01.02.2022р. основного розміру його пенсії.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Турлакова