Справа № 500/7481/24
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/7481/24

17 лютого 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мандзія О.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якій з урахування заяви про уточнення позовних вимог, просить:

визнати протиправними рішення Головного управління пенсійного фонду України в Тернопільській області у вигляді листа від 30.09.2024 за №7672-7558/Б-02/8-1900/24, щодо відмови в нарахуванні та виплати ОСОБА_1 призначеної пенсії по інвалідності з 01.03.2019 пенсії відповідно до заробітної плати, прописаної у довідці від 03.09.2007 за №3/982 за період з 27.04.1986 по 30.04.1986, виданою УМВС України в Тернопільській області з урахуванням надбавки за переробіток, за роботу у вихідні та святкові дні, командировочні, а також надбавка за тяжкі умови праці та інші надбавки що зазначені у довідці;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області проводити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності, виходячи із заробітної плати, відповідно до довідки від 03.09.2007 за №3/982 за період з 27.04.1986 по 30.04.1986 року виданою УМВС України в Тернопільській області, починаючи з 16.09.2024, з урахуванням надбавки за переробіток, за роботу у вихідні та святкові дні, командировочні, а також надбавка за тяжкі умови праці та інші надбавки що зазначені у довідці;

стягнути з Головного управління пенсійного фонду України в Тернопільській області в користь ОСОБА_1 грошової компенсації за моральну шкоду в розмірі 10000 грн;

стягнути з Головного управління пенсійного фонду України в Тернопільській області в користь ОСОБА_1 незаконно утримуваної частини пенсії з 01.03.2019 до моменту відкриття провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачу призначена пенсія по інвалідності відповідно до ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII (далі Закон №796-XII). Позивачу здійснений перерахунок пенсії у відповідності із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках з урахуванням відомостей та сум зазначених у дублікаті довідці про заробітну плату в зоні відчуження від 03.09.2007 за №3/982 за період з 27.04.1986 по 30.04.1986, виданою УМВС України в Тернопільській області. Однак відповідач не виплачує позивачу пенсію, яка передбачена законодавством, та не нараховує надбавки які передбачені законом, тому вважаючи вказані дії протиправними позивач звертаються до суду з даним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Ухвалою суду від 23.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

На виконання вимог вказаної ухвали, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області подано до суду відзив. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що пенсії особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ - учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесеним до І категорії, обчислюються відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25.11.1993 №1006-р з їх грошового утримання за період роботи в зоні відчуження із розрахунку посадових окладів і окладів за спеціальне звання, що діяли в період роботи в зоні Чорнобильській АЕС, у кратних розмірах відповідно до зон небезпеки, де вони несли службу. При цьому норми Кодексу законів про працю України щодо режиму робочого часу, додаткової оплати за роботу у вихідні і святкові дні, за роботу в нічний час на осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ не поширювались. Тому доплати за роботу в надурочний час та за роботу у вихідні та святкові дні особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ при призначенні пенсії по інвалідності у розмірі відшкодування фактичних збитків не враховуються. Оскільки згідно документів пенсійної справи позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період служби в органах внутрішніх справ, тому до середньомісячного заробітку не включено сум доплати за роботу у вихідні і святкові дні. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, внаслідок захворювання, пов`язаного з аварією на Чорнобильській АЕС, перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та отримує пенсію по інвалідності як особа з інвалідністю ІІ групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до Закону №796-ХІІ.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.02.2016, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.06.2016, у справі №607/6498/15-а зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі провести ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії з 15.10.2014, виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження у 1986 році на підставі довідки від 03.09.2007 №3/982, виданої УМВС України в Тернопільській області.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, з урахуванням надбавки за переробіток, за роботу у вихідні та святкові дні, командировочні, а також надбавка за тяжкі умови праці, зазначених у довідці від 03.09.2007 №3/982, виданій УМВС України в Тернопільській області.

Головну управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області листом від 30.09.2024 №7672-7558/Б-02/8-1900/24 повідомило позивачу, що пенсії особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ - учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесеним до І категорії, обчислюються відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25.11.1993 №1006-р з їх грошового утримання за період роботи в зоні відчуження із розрахунку посадових окладів і окладів за спеціальне звання, що діяли в період роботи в зоні Чорнобильській АЕС, у кратних розмірах відповідно до зон небезпеки, де вони несли службу. При цьому норми Кодексу законів про працю України щодо режиму робочого часу, додаткової оплати за роботу у вихідні і святкові дні, за роботу в нічний час на осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ не поширювались. Тому доплати за роботу в надурочний час та за роботу у вихідні та святкові дні особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ при призначенні пенсії по інвалідності у розмірі відшкодування фактичних збитків не враховуються. Оскільки згідно документів пенсійної справи позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період служби в органах внутрішніх справ, тому до середньомісячного заробітку не включено сум доплати за роботу у вихідні і святкові дні.

Не погоджуючись відмовою суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість дій, рішення відповідачів на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Закон України "Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-ХІІ (далі Закон № 796-ХІІ) визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Як передбачено ст.15 Закону № 796-ХІІ підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону № 796-ХІІ військовослужбовцям, які несуть службу на територіях радіоактивного забруднення, підвищення оплати праці провадиться шляхом нарахування на оклади грошового утримання надбавок, встановлених статтею 39 цього Закону.

Згідно з ч.1 ст.54 Закону № 796-ХІІ пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Дружинам (чоловікам), які втратили годувальника із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від причинного зв`язку смерті з Чорнобильською катастрофою.

Порядок призначення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України (ч.4 ст.54 Закону № 796-ХІІ).

Приписами ст.57 Закону № 796-ХІІ обумовлено, що визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

У разі обчислення пенсії відповідно до частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за бажанням особи, яка звернулася за пенсією, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії може визначатися за будь-які 12 місяців підряд роботи на територіях радіоактивного забруднення.

Якщо особа, яка звернулася за пенсією, пропрацювала на територіях радіоактивного забруднення:

менше 12 місяців, - заробітна плата (дохід) визначається шляхом поділу загальної суми заробітної плати (доходу) за календарні місяці роботи на кількість зазначених місяців;

не менше 30 календарних днів у двох місяцях, - заробітна плата (дохід) визначається за будь-які фактично відпрацьовані 30 календарних днів роботи;

менше місяця, - заробітна плата (дохід) визначається за відповідний календарний місяць з додаванням до заробітної плати (доходу) на основній роботі.

Механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до ст.54, 57 і 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначений Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 (далі Порядок).

Згідно з п.1 Порядку, пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати (доходу), одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Відповідно до п.3 Порядку, у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження:

1) з дня аварії не менш як 12 місяців підряд, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати (доходу) за будь-який повний календарний місяць роботи в зазначеній зоні;

2) на промисловому майданчику Чорнобильської АЕС не менш як 12 місяців у період з 26 квітня 1986 р. до 1 серпня 1987 р., за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати (доходу) за будь-який повний календарний місяць роботи в зоні відчуження. Якщо така особа виводилася із зони Чорнобильської АЕС за медичними показниками у зв`язку з переопроміненням, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати (доходу) за будь-який повний календарний місяць роботи на промисловому майданчику Чорнобильської АЕС;

3) менш як 12 місяців підряд, пенсія обчислюється виходячи із заробітної плати (доходу) за повні календарні місяці підряд у зоні відчуження;

4) менше календарного місяця у 1986-1990 роках (в тому числі особа, яка захворіла на променеву хворобу), за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати (доходу), одержаної (одержаного) за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати (доходу) за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата (дохід) за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати (доходу) проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати (доходу).

Як встановлено судом і це не заперечується сторонами, на виконання судового рішення у справі №607/6498/15-а, пенсія ОСОБА_1 нараховується та виплачується, виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження у 1986 році на підставі довідки від 03.09.2007 №3/982, виданої УМВС України в Тернопільській області.

Однак, оскільки згідно документів пенсійної справи позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період служби в органах внутрішніх справ, тому до середньомісячного заробітку не включено сум доплати за роботу у вихідні і святкові дні, про що вказано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області в листі від 30.09.2024 №7672-7558/Б-02/8-1900/24.

Так, архівною довідкою від 03.09.2007 №3/982, виданою УМВС України в Тернопільській області підтверджено факт зайнятості позивача на територіях радіоактивного забруднення (зоні відчуження) у період з 27.04.1986 по 30.04.1986.

До загальної суми за роботу в зоні відчуження входять, зокрема, доплати за роботу в понадурочний час та у вихідні і святкові дні.

Слід наголосити, що ОСОБА_1 не працював на територіях радіоактивного забруднення (зоні відчуження) повний календарний місяць (квітень 1986 року), а лише протягом чотирьох днів.

Відтак, оскільки позивач не працював у зоні відчуження повний календарний місяць, а працював лише протягом кількох днів у кожному з місяців (серпень, вересень, жовтень 1986 року) при розрахунку розміру його пенсії повинен застосовуватися пп.4 п.3 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210, згідно з яким якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати (доходу) проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати (доходу).

У контексті оцінки доводів відповідача, суд також відзначає, що постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.02.2016, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.06.2016, у справі №607/6498/15-а встановлено, що згідно довідки №2/24-23, виданої 04.01.2012 Управлінням внутрішніх справ України в Тернопільській області, ОСОБА_1 дійсно з 20.12.1985 по 10.07.2000 проходив службу в органах внутрішніх справ на атестованих посадах у порядку, визначеному Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114 о/с. Під час проходження служби в ОВС на нього поширювалась і ст.21 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. А саме: "для осіб рядового начальницького складу встановлюється 41-годинний робочий тиждень. У необхідних випадках вони несуть службу понад установлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні. Оплата праці в понадурочний, нічний час, у вихідні та святкові дні проводиться відповідно до законодавства".

З відповіді №3/48, наданої Управлінням внутрішніх справ України в Тернопільській області 27.01.2012 начальнику Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі, довідки про обчислення заробітної плати за роботу в зоні відчуження колишнім співробітникам УМВС України в Тернопільській області були видані на підставі архівних документів, що знаходяться в особових справах, та на підставі Розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 №9б4-рс відповідно 5-ти ,4-х, 3-х та 2-х - кратних розмірах тарифної ставки та розпорядження Ради Міністрів СРСР від 23.05.1986 № 1031. Тому, їх заробіток був розрахований з врахуванням годинної тарифної ставки відповідно до методичних рекомендацій Пенсійного фонду України та законодавчо-нормативних актів.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.78 КАС України).

Вказане судове рішення набрала законної сили, відтак в силу вимог ч.4 ст.78 КАС України обставини віднесення до середньомісячного заробітку сум доплати в понадурочний час та у вихідні і святкові дні не підлягають доказуванню у цій справі.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що позивач має право на пенсію як особі, яка пропрацювала в зоні відчуження, виходячи з заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження у 1986 році на підставі довідки від 03.09.2007 №3/982, виданої УМВС України в Тернопільській області, з урахуванням доплати в понадурочний час та у вихідні і святкові дні.

За юридичною позицією Конституційного Суду України верховенство права це панування права в суспільстві; верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо; всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України; справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права; у сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх досягнення (пп.4.1 п.4 мотивувальної частини Рішення від 02.11.2004 № 15-рп/2004).

Конституційний Суд України в абз.2 п.4 мотивувальної частини Рішення від 11.10.2005 №8-рп/2005 зазначив, що діяльність правотворчих і правозастосовчих органів держави має здійснюватися за принципами справедливості, гуманізму, верховенства і прямої дії норм Конституції України, а повноваження у встановлених Основним Законом України межах і відповідно до законів.

Конституційний Суд України у Рішенні від 29.06.2010 № 17-рп/2010 вказав, що одним із елементів конституційного принципу верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями; обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної (абз.5 пп.3.1 п.3 мотивувальної частини).

Суд відзначає, що з моменту призначення пенсії у розмірі, який обраховувався, в тому числі на підставі довідки від 03.09.2007 №3/982, виданій УМВС України в Тернопільській області, та поновлення її виплати, виходячи з заробітної плати вказаній у цій довідці, на виконання судового рішення, позивач обґрунтовано розраховує на те, що і в подальшому буде отримувати виплати пенсії, призначену йому відповідно до Закону №796-ХІІ, без її зменшення, чим порушується принцип юридичної визначеності, як складової частини поняття верховенства права.

Разом з тим, як слідує з позовних вимог ОСОБА_1 просить, зокрема, стягнути з Головного управління пенсійного фонду України в Тернопільській області незаконно утримувану частину пенсії.

Відповідно до ст.58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, забезпечує збирання, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування виплати пенсій, допомоги на поховання, виплат за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом, соціальні та інші виплати, передбачені законодавством України, та інші функції, передбачені цим Законом, Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та статутом Пенсійного фонду.

Отже, розрахунок пенсії відноситься до компетенції органу Пенсійного фонду, тобто до його дискреційних повноважень; ні суд, ні позивач такими повноваженнями не наділені. Крім того, стягненню підлягають вже нараховані, але не виплачені суми.

За сукупністю наведених обставин, суд, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача відповідно до повноважень, якими наділений при вирішенні справи відповідно до ст.245 КАС України, вважає за необхідне: визнати протиправними, в контексті ч.2 ст.2 КАС України, дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу пенсії на підставі довідки від 03.09.2007 №3/982, виданої УМВС України в Тернопільській області, без урахування доплати в понадурочний час та у вихідні і святкові дні, та зобов`язати відповідача з 16.09.2024 здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу, з урахуванням доплати в понадурочний час та у вихідні і святкові дні, вказаних в довідці від 03.09.2007 №3/982, виданій УМВС України в Тернопільській області, з урахуванням раніше виплачених сум.

Стосовно позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, то суд зазначає про таке.

Відповідно до ч.1 ст.23 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч.2 ст.23 ЦК України).

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Положеннями п.6 ч.1 ст.5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі № 464/3789/17. Зокрема, в зазначеній постанові Верховний Суд зазначив, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п.49). Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження це емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п.52). Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (п. 56).

При цьому, відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження, а отже і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано.

Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 05.11.2019 у справі №285/1864/16-а, від 18.11.2019 у справі №820/5044/18, від 27.11.2019 справі №750/6330/17.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.95 №4 визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд погоджуються, що порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним конституційним обов`язкам (статті 3, 19 Конституції України) і викликає у людини негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду.

У справі, що розглядається, позивач не довів, що протиправні дії відповідача викликали у нього моральні страждання, психічне напруження, спричинила вагомі наслідки у вигляді погіршення здоров`я тощо.

Відтак, враховуючи всі доводи, які наведені у позовній заяві, й беручи до уваги особливе світосприйняття кожної людини у випадку порушення її прав суб`єктом владних повноважень, суд зазначає, що наведених позивачем доводів за обставин цієї справи недостатньо для стягнення на його користь моральної шкоди. У цій справі відсутні докази, якими б позивач обґрунтовував факт наявності будь-яких втрат немайнового характеру, зумовлених моральними чи фізичними стражданнями або іншими негативними проявами, що свідчили б про наявність моральної шкоди, внаслідок протиправних дій відповідача.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, ч.2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваних дій.

Отже, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.10 ч.1 ст.5 Закону України від "Про судовий збір", підстави для розподілу судових витрат відповідно до ч.3 ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії на підставі довідки від 03.09.2007 №3/982, виданої УМВС України в Тернопільській області, без урахування доплати в понадурочний час та у вихідні і святкові дні.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області здійснити з 16.09.2024 здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням доплати в понадурочний час та у вихідні і святкові дні, вказаних в довідці від 03.09.2007 №3/982, виданій УМВС України в Тернопільській області, з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 лютого 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач: - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

відповідач: - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м.Тернопіль, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., 46001, ).

Головуючий суддя Мандзій О.П.