Справа № 460/14978/24
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2025-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 лютого 2025 року м. Рівне №460/14978/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач), з урахуванням заяви про зміну предмету позову, звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України (далі - відповідач), в якому просить суд: 1) визнати бездіяльність суб`єкта владних протиправною, зобов`язати Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України донарахувати та виплатити премію місячну за період лютий-листопад 2024 року у загальній сумі 63055,52грн.; 2) зобов`язати Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України встановити компенсацію позивачу за виконання обов`язків за вакантною посадою державної служби, нарахувати позивачу компенсацію за виконання обов`язків за вакантною посадою у жовтні листопаді 2024 року у сумі 83662,00грн; 3) зобов`язати Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України виплатити компенсацію позивачу за виконання обов`язків за вакантною посадою державної служби у жовтні-листопаді 2024 року у сумі 83662,00грн; 4) зобов`язати відповідача здійснити донарахування та виплату премії місячної за грудень 2024 року у сумі 59421грн та компенсацію за виконання обов`язків за вакантною посадою начальника Управління у обсязі 41831грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що, з 09.07.2021 працює в Міністерстві захисту довкілля та природних ресурсів України, був прийнятим на посаду заступника директора департаменту начальника відділу формування екологічної стратегії Департаменту стратегічного планування та міжнародної співпраці за результатами конкурсу. З 08 серпня 2023 року наказом Міндовкілля від 02.08.2023 № 407-О ОСОБА_1 переведено на посаду заступника начальника управління начальника відділу екологічного контролю Управління екологічного контролю та методології. З 08 квітня 2024 року наказом Міндовкілля від 08.04.2024 №125-Ос «Про покладання виконання обов`язків за вакантною посадою» на ОСОБА_1 покладено виконання обов`язків за вакантною посадою начальника Управління екологічного контролю та методології. За результатами роботи міністерства у лютому-грудні 2024 року державним службовцям були здійснені нарахування заробітної плати за видами нарахувань. Серед таких видів нарахувань присутній вид нарахувань як премія місячна. Однак, як уважає позивач, нарахування премії місячної у період лютий-грудень 2024 року здійснювалися йому із порушенням діючих нормативно-правових актів. Крім того, покладаючи на нього виконання обов`язків начальника Управління екологічного контролю та методології з 08.04.2024, відповідачем не визначено розміру доплати за додаткове навантаження за рахунок економії фонду посадового окладу за відповідною посадою та не виплачено компенсацію позивачу за виконання обов`язків за вакантною посадою. Просить позов задовольнити.

Відповідач подав відзив на позов в якому проти позову заперечив та просив повністю відмовити у його задоволенні. Свої заперечення аргументує тим, що премія та її розмір встановлювались позивачу державним секретарем, як безпосереднім керівником, з урахуванням ініціативності у роботі, якості та терміновості виконання завдань, виконання додаткового обсягу завдань. За результатами моніторингу в комп`ютерній програмі «Система електронного документообігу та автоматизації бізнес-процесів «Megapolis.DocNet» за 2024 рік встановлено, що на розгляд ОСОБА_1 надійшло 75 документів (останній зареєстрований 14.05.2024), вихідних листів, підготовлених ОСОБА_1 , 29 документів (останній зареєстрований 15.05.2024). Обсяг роботи виконаної позивачем свідчить про відсутність ініціативності у виконанні поставлених завдань та додаткового обсягу завдань, відсутність особистого внеску в загальний результат роботи Міндовкілля та як наслідок про обґрунтованість встановлених розмірів премій та не встановлення премії у листопаді-грудні 2024 року. З цих же підстав не виплачувалась і доплата за додаткове навантаження. Посилання позивача на норми Кодексу законів про працю України та Закону України «Про оплату праці», є безпідставними оскільки питання преміювання державних службовців Міндовкілля визначені Законом України «Про державну службу» та Положенням. У зв`язку з наведеним, просить відмовити в позовних вимогах повністю.

Позивач подав відповідь на відзив та додаткові письмові пояснення в яких наводить сході за змістом позову доводи та твердження.

Відповідач подав заперечення на відповідь на відзив в яких на спростування доводів відповіді на відзив наводить тотожні змісту відзиву посилання та аргументи.

Позовна заява надійшла до суду 09.12.2024.

Ухвалою суду від 16.12.2024 позов залишений без руху.

Ухвалою суду від 02.01.2025 відкрито провадження у справі та вирішено розглянути її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 10.01.2025 прийнято заяву ОСОБА_1 про зміну позовних вимог у справі для спільного розгляду з первісним позовом. Розпочато спочатку розгляд адміністративної справи.

Ухвалою суду від 28.01.2025 відмовлено в задоволенні клопотання Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України про розгляд адміністративної справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 29.01.2025 відмовлено в задоволенні клопотання Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України про залишення позову без розгляду.

Ухвалою суду від 18.02.2025 закрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнати бездіяльності суб`єкта владних протиправною, зобов`язання Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України донарахувати та виплатити премію місячну за жовтень 2024 року.

Розглянувши подані заяви по суті справи, документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , з 09.07.2021 працює в Міністерстві захисту довкілля та природних ресурсів України, був прийнятим на посаду заступника директора департаменту начальника відділу формування екологічної стратегії Департаменту стратегічного планування та міжнародної співпраці за результатами конкурсу..

З серпня 2023 року наказом Міндовкілля від 02.08.2023 № 407-О ОСОБА_1 переведено на посаду заступника начальника управління начальника відділу екологічного контролю Управління екологічного контролю та методології.

З 08 квітня 2024 року наказом Міндовкілля від 08.04.2024 № 125-Ос «Про покладання виконання обов`язків за вакантною посадою» на ОСОБА_1 покладено виконання обов`язків за вакантною посадою начальника Управління екологічного контролю та методології.

Із розрахункових листів позивача та наказів про преміювання відповідача вбачається, що позивачу у період січень-вересень, листопад-грудень 2024 року нараховувалась та виплачувалась премія у таких відсотках: січень 2024 30 %; лютий 2024 20 %; березень 2024 -10 %; квітень 2024 -1 %; травень 2024 5 %; червень 2024 5 %; липень 2024 -1 %; серпень 2024 -1 %; вересень 2024 1 %; листопад 2024 - 0 %; грудень 2024 0 %.

Компенсація позивачу за виконання обов`язків за вакантною посадою державної служби у жовтні-грудні 2024 року не нараховувалась та не виплачувалась.

Не погоджуючись із встановленим розміром премії за період лютий-вересень, листопад-грудень 2024 року та не встановленням компенсації за виконання обов`язків за вакантною посадою державної служби у жовтні-грудні 2024 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про державну службу» державний службовець має право на оплату праці залежно від займаної посади, результатів службової діяльності, стажу державної служби, рангу та умов контракту про проходження державної служби (у разі укладення).

Приписами п.6-8 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про державну службу» визначено, що державний службовець зобов`язаний забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки та умови контракту про проходження державної служби (у разі укладення); виконувати рішення державних органів, накази розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України.

Пунктом 12 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», у 2024 році заробітна плата державного службовця державного органу, який провів класифікацію посад державної служби, складається з посадового окладу, надбавки за ранг державного службовця, надбавки за вислугу років, місячної або квартальної премії, компенсації за додаткове навантаження та за вакантною посадою, грошової допомоги, що виплачується з наданням щорічної основної оплачуваної відпустки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та інших доплат, передбачених законами України.

Надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу.

Грошова допомога, що виплачується державному службовцю під час надання щорічної основної відпустки, визначається у розмірі суми посадового окладу, надбавки за вислугу років та надбавки за ранг державного службовця станом на останній день місяця, що передує першому дню такої відпустки, незалежно від фактично відпрацьованого часу в місяці.

Норми Закону України "Про державну службу" щодо умов та порядку оплати праці державних службовців застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Із викладених норм права вбачається, що саме ними визначено загальні складові заробітної плати державного службовця, які підлягають встановленню за наявності для цього умов та підстав.

Відповідно до частин першої-третьої статті 50 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889 (далі Закон № 889), держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців для професійного виконання посадових обов`язків, заохочує їх до результативної, ефективної, доброчесної та ініціативної роботи.

Заробітна плата державного службовця складається з:

1) посадового окладу;

2) надбавки за вислугу років;

3) надбавки за ранг державного службовця;

6) премії (у разі встановлення).

За результатами роботи та щорічного оцінювання службової діяльності державним службовцям можуть встановлюватися премії. До премій державного службовця належать:

1) премія за результатами щорічного оцінювання службової діяльності;

2) місячна або квартальна премія відповідно до особистого внеску державного службовця в загальний результат роботи державного органу;

3) місячна або квартальна премія за належне виконання умов контракту про проходження державної служби (у разі укладення).

При цьому загальний розмір премій, передбачених пунктом 2 цієї частини, які може отримати державний службовець за рік, не може перевищувати 30 відсотків фонду його посадового окладу за рік.

За змістом ч. ч. 6, 7 ст. 52 Закону № 889 премії виплачуються в межах фонду преміювання залежно від особистого внеску державного службовця в загальний результат роботи державного органу.

Типове положення про преміювання затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері трудових відносин, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Встановлення премій державним службовцям здійснюється керівником державної служби відповідно до затвердженого ним Положення про преміювання у відповідному державному органі, погодженого з виборним органом первинної профспілкової організації (за наявності).

Фонд преміювання державного органу встановлюється у розмірі 20 відсотків загального фонду посадових окладів за рік та економії фонду оплати праці.

Викладеними положеннями права чітко зазначено, що премія є складовою заробітною платою, за умови її встановлення. При цьому, премія встановлюється як за результатами роботи, так і щорічного оцінювання службової діяльності державним службовцем керівником державної служби відповідно до затвердженого ним Положення про преміювання у відповідному державному органі. Тут доречним буде зауважити, що Закон № 889 надає варіативну дискрецію керівнику державного органу у встановленні премій державним службовцям, яка визначається словом «може». Іншими словами, обов`язкове встановлення премії державному службовцю на керівника державної служби, закон не покладає.

Згідно із пунктом 2 розділу І Положення про преміювання працівників апарату Міндовкілля, затвердженого наказом Міндовкілля від 22.02.2024 № 198, преміювання працівників апарату Міндовкілля проводиться з метою матеріального стимулювання високопродуктивної та ініціативної праці, підвищення її ефективності, якості заінтересованості у досягненні її кінцевого результату та посилення персональної відповідальності працівників за доручену роботу або поставлені завдання.

За змістом п. 5, 6 розділу І даного Положення, встановлення премій працівникам Міндовкілля проводиться державним секретарем відповідно до цього Положення.

Розмір премії працівникам Міндовкілля встановлюється державним секретарем шляхом видання відповідного наказу.

Пунктом 1 розділу ІІ Положення визначено, що розмір місячної або квартальної премії працівника Міндовкілля залежить від його особистого внеску в загальний результат роботи Міндовкілля з урахуванням таких критеріїв: ініціативність у роботі; якість виконання завдань, визначених Положенням про Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України, затвердженого постановою Кабінету іністрів України від 25.06.2020 № 614, Положенням про самостійний структурний підрозділ, у якому працює працівник, його посадовою інструкцією, а також дорученнями керівництва Міндовкілля та безпосереднього керівника працівника; терміновість виконання завдань; виконання додаткового обсягу завдань (участь у провадженні національних реформ, роботі комісій, робочих груп тощо).

Пунктом 2 розділу ІІІ Положення визначено, що структурний підрозділ Міндовкілля з оплати праці доводить розмір фонду преміювання, визначеного бухгалтерською службою Міндовкілля відповідно до пункту 1 цього розділу, в той самий день до керівників самостійних структурних підрозділів Міндовкілля або осіб, які їх заміщують, з метою підготовки пропозиції щодо встановлення розміру місячної або квартальної премії кожному працівнику апарату Міндовкілля з урахуванням пропозицій безпосередніх керівників.

Розмір премії керівникам самостійних структурних підрозділів та спеціалістам з виконання окремих функцій, працівникам патронатної служби визначається державним секретарем.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну службу» безпосередній керівник найближчий керівник, якому прямо підпорядкований державний службовець.

Так, для заступника начальника управління начальника відділу екологічного контролю Управління екологічного контролю та методології Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України безпосереднім керівником є начальник Управління екологічного контролю та методології Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України.

Як стверджує відповідач та не заперечує позивач, як на час виникнення спору, так і на даний час, ця посада є вакантною.

Отже, безпосереднім керівником по відношенню до посади, яку обіймає позивач, є державний секретар Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України.

Судом встановлено та не заперечується учасниками справи той факт, що позивач є єдиним працівником самостійного структурного підрозділу Управління екологічного контролю та методології, займає посаду заступника начальника управління начальника відділу екологічного контролю та відповідно до посадової інструкції виконує обов`язки начальника управління.

За наведеного суд уважає, що відсутні підстави для доведення до Управління екологічного контролю та методології та позивача розміру фонду преміювання, позаяк позивач фактично не має підлеглих, яким може бути встановлена премія.

Судом встановлено та наведено вище по тексту рішення, що позивачу у період січень-вересень, листопад-грудень 2024 року нараховувалась та виплачувалась премія у таких відсотках: січень 2024 30 %; лютий 2024 20 %; березень 2024 -10 %; квітень 2024 -1 %; травень 2024 5 %; червень 2024 5 %; липень 2024 -1 %; серпень 2024 -1 %; вересень 2024 1 %; листопад 2024 - 0 %; грудень 2024 0 %.

Як зауважив відповідач, ним за результатами моніторингу в комп`ютерній програмі «Система електронного документообігу та автоматизації бізнес-процесів «Megapolis.DocNet» за 2024 рік встановлено, що на розгляд ОСОБА_1 надійшло 75 документів (останній зареєстрований 14.05.2024), вихідних листів, підготовлених ОСОБА_1 , 29 документів (останній зареєстрований 15.05.2024). Обсяг роботи виконаної позивачем свідчить про відсутність ініціативності у виконанні поставлених завдань та додаткового обсягу завдань, відсутність особистого внеску в загальний результат роботи Міндовкілля та як наслідок про обґрунтованість встановлених розмірів премій та не встановлення премії у листопаді-грудні 2024 року.

Отже, премія та її розмір встановлювались позивачу державним секретарем, як безпосереднім керівником, з урахуванням ініціативності у роботі, якості та терміновості виконання завдань, виконання додаткового обсягу завдань.

З огляду на те, що чинне законодавство надає варіативну дискрецію керівнику державного органу на встановлення премій державним службовцям, то твердження позивача про протиправну бездіяльність відповідача, яка полягає у здійсненні йому преміювання із порушенням діючих нормативно-правових актів, не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються доказами, наявними у ній.

Відповідно до частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу» дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Тому посилання позивача на норми законодавства про працю є безпідставними з огляду на те, що питання преміювання державних службовців Міндовкілля визначені Законом України «Про державну службу» та Положенням про преміювання.

Матеріалами справи також стверджується, що позивачем обраховано розмір премії за грудень шляхом множення посадового окладу на дванадцять місяців та на 30 % за вирахуванням премії, яку останній просить встановити та нарахувати за лютий-вересень, листопад 2024 року.

Відповідно до пункту 4 розділу ІІІ Положення у місяці, в якому державний службовець перебуває у відпустці (основній, додатковій та інших, передбачених законодавством), за період тимчасової непрацездатності та в інших випадках, коли згідно із законодавством виплати проводяться із розрахунку середньої заробітної плати, місячна або квартальна премія нараховується за фактично відпрацьований час.

Однак, позивачем при здійсненні розрахунку премії за грудень 2024 року не враховано перебування у відпустках та періоди тимчасової непрацездатності, тому такі розрахунки є некоректними та безпідставними.

З огляду на вище викладене, позовні вимоги позивача щодо визнання бездіяльності відповідача та зобов`язання його донарахувати і виплатити премію за період з лютого-грудня 2024 року у сумі 122476,52грн, є необґрунтованими, не підтвердженими належними і допустимими доказами, тому задоволенню не належать.

Щодо встановлення та виплати компенсації за виконання обов`язків за вакантною посадою державної служби у жовтні-грудні 2024 у сумі 125493грн.

За змістом ч. 4 ст. 52 Закону № 889 виплата за додаткове навантаження у зв`язку з виконанням обов`язків за вакантною посадою державної служби встановлюється керівником державної служби за поданням безпосереднього керівника державним службовцям, між якими здійснено розподіл обов`язків за вакантною посадою, пропорційно додатковому навантаженню за рахунок економії фонду посадового окладу за відповідною посадою.

Разом з тим, ч. 8 ст. 31 Закону № 889 визначено, що строк тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою державної служби не може перевищувати три місяці. На час виконання обов`язків за вакантною посадою державної служби здійснюється виплата, передбачена частиною четвертою статті 52 Закону, крім випадку покладення виконання обов`язків на відповідного заступника.

Згідно з пунктами 6.2., 6.3., 6.6. Положення про Управління екологічного контролю та методології, затвердженого Міністром захисту довкілля та природних ресурсів України 15.08.2022, начальник Управління має заступника заступник начальника Управління начальник відділу екологічного контролю.

Управлінські та організаційно-розпорядчі функції в межах компетенції, визначеної цим Положенням, виконують начальник Управління, заступник начальника Управління начальник відділу екологічного контролю, начальник відділу методології оцінки шкоди, завданої довкіллю.

У разі відсутності начальника Управління (відпустка, відрядження, хвороба, тощо) його обов`язки виконує та несе відповідальність за виконання покладених на Управління завдань заступник начальника управління начальник відділу екологічного контролю (посада, яку обіймає позивач).

Відповідно до пунктом 6 розділу 3 Посадової інструкції заступника начальника Управління екологічного контролю та методології начальника відділу екологічного контролю, затвердженої державним секретарем Міндовкілля 08.09.2022, одним з основних посадових обов`язків є виконання обов`язків начальника управління (відпустка, хвороба, тощо) у разі його відсутності.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскільки позивач виконував обов`язки начальника Управління екологічного контролю та методології, як відповідний заступник, доказів наявності у нього додаткового навантаження матеріали справи не містять, то відсутні правові підстави для нарахування та виплати йому за додаткове навантаження у зв`язку з виконанням обов`язків за вакантною посадою.

При цьому, оцінку вказаним обставинам було надано рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 29.07.2024 у справі № 460/3963/24 за позовом ОСОБА_1 до Міндовкілля, яке набрало законної сили 29.08.2024.

У вказаному рішенні суд дійшов висновку, що у разі виконання обов`язків за вакантною посадою керівника самостійного структурного підрозділу державного органу заступником такого керівника, виплата, передбачена частиною четвертою статті 52 Закону України «Про державну службу», не здійснюється.

Положенням ч. 4 ст. 78 КАС України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У даній справі суд уважає за необхідне застосувати практику Європейського суду з прав людини, зокрема, пункт 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України», у якому йдеться про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції (995_004) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Суд зауважує, що інші аргументи учасників справи не суттєвими та не впливають на правильність вирішення спору, тому судом не розглядаються.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доводи позивача не відповідають обставинам справи, тому за встановлених в ході розгляду справи обставин та досліджених доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими, не підтвердженими належними і допустимими доказами, а тому не підлягають до задоволення.

Підстави для розподілу судових витрат у порядку ст. 139 КАС України, відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 18 лютого 2025 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України (вул. Митрополита Василя Липківського, буд. 35, м. Київ, 03035, ЄДРПОУ/РНОКПП 43672853)

Суддя Т.О. Комшелюк