Справа № 120/4656/24
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/4656/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Віятик Наталія Володимирівна

Суддя-доповідач - Сушко О.О.

17 лютого 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Мацького Є.М. Залімського І. Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 16.01.2024 №32 про відмову у призначенні пенсії за віком позивачу;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не зарахування позивачу періоду роботи з 18.12.2000 по 21.10.2016 на території рф;

- зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу періоди трудової діяльності позивача з 18.12.2000 по 21.10.2016, повторно розглянути його заяву про призначення пенсії за віком від 10.01.2024 та прийняти рішення про призначення пенсії позивачу.

Відповідно до рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05 вересня 2024 року позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасувати відповідача від 16.01.2024 №32 про відмову у призначенні пенсії за віком позивачу;

- зобов`язано відповідача зарахувати до страхового стажу періоди трудової діяльності позивача з 18.12.2000 по 21.10.2016 та повторно розглянути його заяву про призначення пенсії за віком від 10.01.2024 та прийняти відповідне рішення за результатом розгляду, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що 10.01.2024 позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №32 від 16.01.2024 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи 30 років, передбаченого ст. 26 Закону №1058-1V, оскільки до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи за записами трудової книжки від 17.09.1984 НОМЕР_1 : з 18.12.2000 по 21.10.2016, оскільки 01.01.2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року. Пенсії громадянам, які проживали/працювали на території російської федерації, призначаються на умовах, визначених Законом України від 09 липня 2003 року №11058-IV. "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". При цьому до страхового стажу зараховується період роботи (служби) на території РРФСР по 31 грудня 1991 року.

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, згідно 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Слід зазначити, що з рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №32 від 16.01.2024 вбачається, що відповідач підтверджує наявний у позивача страховий стаж у обсязі 17 років 9 місяців 19 днів.

Періоди роботи з 18.12.2000 по 21.10.2016 позивачу не зараховані з підстав припинення участі російської федерації в Угоді про гарантії прав громадян-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Натомість, трудова діяльність позивача у зазначені періоди підтверджується записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 ; довідкою від 28.02.2019 про заробітну плату з 01.01.2005 по 21.10.2016, видану ТОВ «БМУ-4 Метростроя»; архівною довідкою від 27.08.2018 №002869; довідкою №6/к-03; довідкою від 06.12.2016 №ММС-01-10-2413; розрахунковим листом з січня 2005 року по жовтень 2016 року, виданого ТОВ «БМУ-4 Метростроя».

Відповідно до основних положень Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, членами якої є Україна та Російська Федерація, Уряди держав-учасниць цієї Угоди, керуючись статтями 2, 4 Угоди про створення Співдружності Незалежних Держав, виходячи з необхідності захисту прав громадян в області пенсійного забезпечення, усвідомлюючи, що кожна держава-учасниця Співдружності повинна нести безпосередню відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, визнаючи, що держави-учасниці Співдружності мають зобов`язання щодо непрацездатних осіб, які придбали право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди, визнаючи необхідність неухильного дотримання зобов`язань за міжнародними угодами, укладеними СРСР по питань пенсійного забезпечення.

Статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року визначено, що пенсійне забезпечення громадян держав-учасників цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 4 Угоди передбачено, що Держави-учасниці Угоди проводять політику гармонізації законодавства про пенсійне забезпечення.

Відповідно до частини 2 статті 6 Угоди для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсій на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цієї Угоди.

Згідно з частиною 1 статті 15 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори України підлягають сумлінному дотриманню Україною відповідно до норм міжнародного права.

Тобто, пенсія призначається за нормами законодавства країни, де проживає особа, а стаж, набутий на території однієї із зазначених в Угоді держав, зараховується до пільгового у разі, якщо такий стаж взаємно визначений Сторонами.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1328 від 29.11.2022 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. москві. Вказана постанова набрала чинності 02.12.2022.

Згідно ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відтак, до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України №1328 від 29.11.2022 Україна, як держава учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, а тому припинення російською федерацією з 01.01.2023 участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, не стосуються періодів трудової діяльності осіб, що мали місце в період дії вказаної Угоди, тобто до 01.01.2023.

За наявності чинних у період роботи особи положень Угоди, що передбачали відповідне право, така особа не може нести негативні наслідки у вигляді відмови у зарахуванні спірного періоду роботи до страхового стажу позивача.

Отже, відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу періодів роботи позивача з 18.12.2000 по 21.10.2016 на території російської федерації.

А тому, оскаржуване рішення про відмову в призначенні пенсії за віком є протиправним та підлягає скасуванню.

Беручи до уваги наведені приписи чинного законодавства та встановлені обставини, з метою ефективного захисту прав позивача, належним та достатнім способом захисту буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати до страхового стажу позивача періоди трудової діяльності з 18.12.2000 по 21.10.2016 та повторно розглянути заяву позивача від 10.01.2024 про призначення пенсії за віком відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду у цьому рішенні та прийняти відповідне рішення.

Рішення суду першої інстанції у частині позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача, колегія суддів не переглядає через відсутність оскарження у цій частині.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05 вересня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Мацький Є.М. Залімський І. Г.