Справа № 420/524/25
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2025-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/524/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Завальнюка І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу координації пенсійних питань Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить суд визнати протиправними дії відділу координації пенсійних питань Міністерства внутрішніх справ України, які виразилися у безпідставному повернені без реалізації заяви із відповідними документами щодо видачі посвідчення «Ветеран органів внутрішніх справ» та нагрудного знака ОСОБА_1 від Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївський та Херсонський областях; зобов`язати відділ координації пенсійних питань Міністерства внутрішніх справ України надати ОСОБА_1 статус ветерана органів внутрішніх справ та видати посвідчення «Ветеран органів внутрішніх справ» та нагрудний знак «Ветеран органів внутрішніх справ».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 30.10.2024 він прибув до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївський та Херсонський областях та на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/9477/24 подав заяву та додатки до неї: Пенсійне посвідчення НОМЕР_1 ; 2 фото 3*4; Копія довідки МСЄК серія 12ААВ №159244; ІD картку з додатком до неї про місце реєстрації. Окрім цього позивач до перелічених вище документів подав заяву до Відділу координації пенсійних питань МВС України, яка в подальшому була відправлена до відповідача для вирішення питання по суті. У відповідь позивач отримав електронний лис, за змістом якого: «…відповідно до копії розрахунку вислуги років для призначення пенсії ОСОБА_1 вислуга становить 24 роки 00 місяців 20 днів, з яких календарна вислуга 19 років 01 місяць 21 день. Згідно з копією довідки д акта огляду медико-соціальногю експертною комісією ( серія 12ААВ 3159244) ОСОБА_1 встановлена друга група інвалідності по причині травма пов`язана з виконанням службових обов`язків, що не відповідає вимогам пункту два статті 5 Закону. Враховуючи зазначене, повертаємо надіслані документи без реалізації, оскільки підстав для видачі ОСОБА_1 посвідчення «Ветеран органів внутрішніх справ» та нагрудного знака відповідно до Закону немає.». Позивач зазначає, що відповідно до витягу з наказу №608 о/с ГУМВС України в Одеській області підполковник міліції ОСОБА_1 на день звільнення має вислугу років у календарному обчислені 19 років 01 місяців 21 днів, у пільговому обчисленні - 24 роки 03 місяців 01 днів. 08 вересня 2020 року позивачу встановлено 2 (другу) групу інвалідності пов`язана з виконанням службових обов`язків. Отже, ОСОБА_1 повністю відповідає критеріям, необхідним для надання йому статусу ветерана органів внутрішніх справ. Таки чином Відділом координації пенсійних питань Міністерства внутрішніх справ України протиправно, не враховуючи правову позицію Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/9477/24, безпідставно повернуто надіслані документи до Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївський та Херсонський областях, не маючи на те законних підстав.

15.01.2025 до суду від Відділу координації пенсійних питань Міністерства внутрішніх справ України надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що в даному випадку спірні правовідносини виникли стосовно обрахування вислуги років для отримання статусу ветерана органів внутрішніх справ на підставі пункту третього частини першої статті 5 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист», а не визначення права на пенсію (призначення пенсії) відповідно до Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Відповідач вважає, що в даному випадку слід врахувати правові висновки Вищого адміністративний суд України у викладені у рішенні від 19.10.2016 року у справі К/800/12312/16, де суд зокрема зазначив, що «При цьому, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що п. 3 ст. 5 Закону № 203 не містить вимог про наявність календарної або пільгової вислуги служби для надання статусу ветерана внутрішніх справ, а містить лише вимоги про наявність вислуги служби в органах внутрішніх справ 20 років і більше, оскільки ст. 5 Закону № 203 чітко передбачає наявність 20 років календарної вислуги і не містить виключень, а тому суд першої інстанції не наділений повноваженнями тлумачити норми закону з метою захисту конкретного права позивача.». П`ятий апеляційний адміністративний суд у постанові від 27.11.2018 також застосував висновки Вищого адміністративний суд України у рішенні від 19.10.2016 року у справі К/800/12312/16 стосовно вирішення даних спірних правовідносин.

15.01.2025 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, згідно з якою рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.09.2024 у справі № 420/9477/24 набрало законної сили 31.10.2024 та має обов`язковий характер згідно п. 9 ст. 129 Конституції України, в т.ч. в частині встановлених судом обставин справи стосовно позивача, які мають преюдиційний характер для цього спору. Отже, заперечення відповідача є необґрунтованими та такими, що не відповідають обставинам справи, адже стосовно позивача вже встановлено факт відповідності критеріям, необхідним для надання статусу «Ветеран органів внутрішніх справ». Як наслідок, на думку позивача, відповідач позбавлений можливості заперечувати відповідність позивача таким критеріям, оскільки такий факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили.

Розгляд справи здійснюється без проведення судового засідання та по суті розпочатий через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 06.08.2015 року підполковник міліції ОСОБА_1 начальник сектора кримінальної розвідки в УВП управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУ МВС України в області пройшов військово-лікарську комісію ГУ МВС України в одеській області, за результатами якої складено свідоцтво про хворобу № 552/2 від 06.08.2015.

Відповідно до свідоцтва про хворобу № 552/2 від 06.08.2015 позивачу встановлено діагноз, а також вказано, що вказане захворювання пов`язане з виконанням службових обов`язків.

26 серпня 2015 року наказом № 608 о/с ГУМВС України в Одеській області підполковник міліції ОСОБА_1 начальник сектора кримінальної розвідки в УВП управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУ МВС України в області звільнений з органів внутрішніх справ України у запас Збройних Сил за п. 64 "Б" (через хворобу).

Відповідно до витягу з наказу №608 о/с ГУМВС України в Одеській області підполковник міліції на день звільнення має вислугу років у календарному обчислені 19 років 01 місяців 21 днів, у пільговому обчисленні - 24 роки 03 місяців 01 днів.

08 вересня 2020 року ОСОБА_1 пройшов огляд медико-соціальної експертної комісії, яка встановила йому 2 (другу) групу інвалідності, в графі 8- 9 довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12ААВ №159244 «Група інвалідності» «Причини інвалідності» визначено друга травма пов`язана з виконанням службових обов`язків.

Згідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 серії НОМЕР_1 , вид пенсії по інвалідності, 2 групи, інвалідність внаслідок війни.

20.12.2023 ОСОБА_1 звернувся до директора Департаменту пенсійних питань та соціального захисту з заявою, в якій просив прийняти його заяву до розгляду в порядку ч. 2 ст. 15 Закону України «Про звернення громадян», надати заявнику статус ветерана органів внутрішніх справ на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів внутрішніх справ, ветеранів військової служби, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» від 24.03.1998 року №203/98-ВР та видати посвідчення і нагрудний знак «Ветеран органів внутрішніх справ».

22.12.2023 ОСОБА_1 звернувся з заявою до начальника ДУ «ТМО МВС України по Одеській області» в якій останній зазначив, що він є особою з інвалідністю внаслідок війни 2 групи, пенсіонер МВС України та просив прийняти документи, для подальшого направлення їх до Департаменту пенсійних питань та соціального захисту МВС України для встановлення йому статусу ветерана органів внутрішніх справ України.

22.12.2023 ОСОБА_1 звернувся з заявою до директора Департаменту пенсійних питань та соціального захисту МВС України, в якій останній зазначив, що він проходив службу в органах внутрішніх справ України з 20.08.1995 року по 26.08.2015 рік. Вислуга років склала 19 років 01 місяць 21 день, у пільговому обчисленні 24 роки 03 місяці 01 день, має статус особи з інвалідністю внаслідок війни 2 групи з 27.08.2015 року та просив прийняти документи для встановлення йому статусу ветерана МВС України та вирішити питання на його користь. Додаток до заяви: 1) 2 фото; 2) витяг з наказу; 3) копія паспорту та довідки про місце реєстрації; 4) копія довідки МСЕК про встановлення 2 групи інвалідності.

22.12.2023 Департамент пенсійних питань та соціального захисту в межах компетенції за результатами опрацювання звернення позивача від 20.12.2023 року №ЛА-16597218 надав відповідь №Л-37846/49-35713-2023 в які повідомив останнього, що для отримання посвідчення «Ветеран органів внутрішніх справ» та нагрудного знака необхідно надати документи завірені у встановленому порядку, а саме: копію паспорта громадянина України; витяг з наказу про звільнення зі служби в запас або у відставку; копію довідки МСЕК про встановлення інвалідності; 2 фотокартки (матові) 3Х4 см. Із вказаними документами потрібно звернутися до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» для розгляду і оформлення матеріалів у встановленому порядку сектором соціального захисту і супроводу постраждалих та членів їх сімей. У разі наявності законодавчо обґрунтованих підстав для прийняття рішення про видачу посвідчення «Ветеран органів внутрішніх справ» та нагрудного знака, матеріали скеруються до Департаменту.

Листом від 26.12.2023 №33/36-1-1535 Державна установа «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» на заяву позивача від 22.12.2023 року надано відповідь в якій за результатами опрацювання звернення ОСОБА_2 від 22.12.2023 року за №33/36-Л-1535 повідомлено останнього, що згідно розрахунку вислуги років на дату звільнення зі служби в органах внутрішніх справ ОСОБА_1 вислуга років у календарному обчисленні складає 19 років 01 місяць 21 день, в пільговому обчисленні 24 роки 00 місяців 20 днів, однак відповідно до довідки МСЕК серія 12ААВ №159244 ОСОБА_1 08.09.2020 року була встановлена безстрокова друга група інвалідності травма пов`язана з виконанням службових обов`язків. Тобто в наданих матеріалах відсутній висновок, що інвалідність настала внаслідок захворювання в період проходження служби, а також, що інвалідність настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, отриманих при виконанні службових обов`язків по озороні громадського порядку, боротьбі із злочинністю та ліквідацією наслідків надзвичайної ситуації. Також у вказаному листі зазначено, що до функцій сектору соціального захисту і супроводу постраждалих та членів їх сімей ДУ ТОМ МВС України по Одеській області належить виключно направлення на розгляд до уповноваженого структурного підрозділу МВС (Департамент пенсійних питань та соціального захисту МВС України) матеріалів щодо призначення (перерахунку) пенсій ОВС, особам, що мають право отримувати пенсію по втраті годувальника, документів, які є підставою для отримання пільг, посвідчень, оформлення довідок про грошове забезпечення.

За результатами перевірки отриманих документів правих підстав для направлення наданих матеріалів до Департаменту пенсійних питань та соціального захисту МВС України для вирішення питання про надання посвідчення ветерана органів внутрішніх справ України не має. Також у вказаному листі зазначено про порядок його оскарження, а саме у разі незгоди з прийнятим рішення заявник може оскаржити його до МВС України або у судовому порядку у відповідності до чинного законодавства.

27.12.2023 ОСОБА_1 звернувся до директора Департаменту пенсійних питань та соціального захисту зі скаргою в якій просив надати письмову вказівку, розпорядження, вимогу тощо Державної установі «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» щодо прийняття та направлення необхідних документів пенсіонера МВС України, особи з інвалідністю в наслідок війни 2 групи до Міністерства внутрішніх справ Департаменту пенсійних питань та соціального захисту.

Відповідно до листа від 12.01.2024 №1174/49-2024 Департаменту пенсійних питань та соціального захисту адресованого Державній установі «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» та ОСОБА_1 , зазначено, що у межах компетенції розглянуто звернення ОСОБА_1 від 05.01.2024 року №ЛА-16665849 та за результатами розгляду Департамент просить опрацювати інформацію, викладену у звернені ОСОБА_1 та в разі наявності законодавчо обґрунтованих підстав для прийняття рішення про видачу посвідчення «Ветеран органів внутрішніх справ» матеріали скерувати до Департаменту.

Не погоджуючись з вказаною відмовою Державної установі «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» щодо прийняття та направлення необхідних документів позивача до Департаменту пенсійних питань та соціального захисту, а також не погоджуючись з перенаправленням та нерозглядом по суті скарги ОСОБА_1 , останній звернувся до суду за захистом своїх прав з адміністративним позовом.

Рішенням ООАС від 30.09.2024 № 420/9477/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області», Департаменту пенсійних питань та соціального захисту Міністерства внутрішніх справ України, Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївський та Херсонський областях про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково:

визнано протиправними дії Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області щодо відмови, яка оформлена листом від 26.12.2023р. №33/36-Л1535, в прийнятті, оформленні та направленні необхідних Документів до Департаменту пенсійних питань та соціального захисту Міністерства, внутрішніх справ України для отримання та видачі посвідчення «Ветеран органів Внутрішніх справ» та нагрудного знака ОСОБА_1 ;

зобов`язано регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонських областях прийняти, оформити та відправити необхідні документи до Відділу координації пенсійних питань МВС України для отримання та видачі посвідчення «Ветеран органів внутрішніх справ» та нагрудного знака ОСОБА_1 ;

в задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

30.10.2024 позивач прибув до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївський та Херсонський областях та на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/9477/24 подав заяву та додатки до неї: Пенсійне посвідчення НОМЕР_1 ; 2 фото 3*4; Копія довідки МСЄК серія 12ААВ №159244; ІD картку з додатком до неї про місце реєстрації.

Окрім цього позивач до перелічених вище документів подав заяву до Відділу координації пенсійних питань МВС України, яка в подальшому була відправлена до відповідача для вирішення питання по суті.

03.12.2024 (№31/30/18-9592-2024) позивач на електрону адресу отримав лист із додатками від Сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонських областях, у якому зазначено: «До сектору з пенсійних питань з обслуговування Одеської області(м. Одеса) РСЦ ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях 29.11.2024 року надійшов лист з Відділу координації пенсійних питань МВС України про розгляд питання щодо видачі Вам посвідчення «Ветеран органів внутрішніх справ» та нагрудного знаку. Зазначеним листом відмовлено Вам у видачі посвідчення «Ветеран органів внутрішніх справ» та нагрудного знаку… Відповідно до копії розрахунку вислуги років для призначення пенсії ОСОБА_1 вислуга становить 24 роки 00 місяців 20 днів, з яких календарна вислуга 19 років 01 місяць 21 день. Згідно з копією довідки д акта огляду медико-соціальною експертною комісією (серія 12ААВ 3159244) ОСОБА_1 встановлена друга група інвалідності по причині травма пов`язана з виконанням службових обов`язків, що не відповідає вимогам пункту два статті 5 Закону. Враховуючи зазначене, повертаємо надіслані документи без реалізації, оскільки підстав для видачі ОСОБА_1 посвідчення «Ветеран органів внутрішніх справ» та нагрудного знака відповідно до Закону немає. Також зазначаємо, що резолютивною частиною рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року у справі № 420/9477/24 жодних зобов`язань щодо вчинення або утримання від вчинення певних дій на МВС судом не покладено».

Позивач не погодившись такими діями відділу координації пенсійних питань Міністерства внутрішніх справ України, вважаючи їх протиправними, звернувся до суду із даним позовом.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню у зв`язку з наступним.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади реалізації громадянами прав, пов`язаних із отриманням ними статусу ветеранів органів внутрішніх справ, визначені Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" від 24 березня 1998 №203/98-ВР (далі - Закон №203/98-ВР).

Преамбулою Закону №203/98-ВР визначено, що цей Закон встановлює статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, Національної поліції, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранів служби цивільного захисту, ветеранів Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, визначає основні засади державної політики щодо соціального захисту громадян, звільнених з військової служби, служби в органах внутрішніх справ, Національної поліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, та членів їх сімей, визначає гарантії, які забезпечують їм гідне життя, активну діяльність, шану та повагу в суспільстві.

Статтею 4-1 Закону № 203/98-ВР встановлено, що дія цього Закону поширюється на громадян України, які віднесені до категорій, зокрема, ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції.

Відповідно до статті 5 вказаного Закону №203/98-ВР передбачено, що ветеранами військової служби, органів внутрішніх справ, Національної поліції України, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, державної пожежної охорони, Державної кримінально-виконавчої служби України, служби цивільного захисту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України визнаються громадяни України:

1) які бездоганно прослужили на військовій службі, в органах внутрішніх справ, Національній поліції, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України 25 і більше років у календарному або 30 та більше років у пільговому обчисленні (з яких не менше 20 років становить вислуга у календарному обчисленні) і звільнені в запас або у відставку відповідно до законодавства України або колишнього Союзу РСР чи держав СНД;

2) особи з інвалідністю I та II групи, інвалідність яких настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, чи при виконанні службових обов`язків по охороні громадського порядку, боротьбі із злочинністю та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій;

3) особи з інвалідністю I та II групи, інвалідність яких настала внаслідок захворювання, одержаного в період проходження військової служби, служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції України, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, які мають вислугу військової служби і служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції України, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України 20 років і більше;

4) військові пенсіонери, нагороджені медаллю "Ветеран Збройних Сил СРСР" за законодавством колишнього Союзу РСР;

5) які бездоганно прослужили на військовій службі 20 і більше років у календарному або 25 та більше років у пільговому обчисленні і звільнені з військової служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України.

Суд наголошує, що вказаним Законом передбачено п`ять різних випадків, за умовами яких особи, мають право на отримання статусу ветерана органів внутрішніх справ.

Так, пунктом 3 частини першої статті 5 Закону №203/98-ВР, передбачено, що ветеранами органів внутрішніх справ визнаються громадяни України при дотримані сукупності таких вимог:

- є особами з інвалідністю I та II групи, інвалідність яких настала внаслідок захворювання, одержаного в період проходження військової служби і служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції, податковій міліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України;

- мають вислугу військової служби і служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України 20 років і більше.

Суд звертає увагу, що вказаний пункт Закону не містить імперативної норми щодо того, що вислуга років має бути саме календарною.

У практиці, зокрема, адміністративного судочинства застосовується принцип in dubio pro tributario (пріоритет з найбільш сприятливим для особи тлумаченням норми права): у разі якщо норма закону або іншого нормативного акта, виданого на основі закону, або якщо норми різних законів або нормативних актів дозволяють неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків особи у її взаємовідносинах з державою (в особі відповідних суб`єктів владних повноважень), тлумачення такого закону здійснюється на користь особи (суб`єкта приватного права).

Відповідно до витягу з наказу № 608 о/с ГУМВС України в Одеській області підполковник міліції ОСОБА_1 на день звільнення має вислугу років у календарному обчислені 19 років 01 місяців 21 днів, у пільговому обчисленні - 24 роки 03 місяців 01 днів.

08 вересня 2020 року позивачу встановлено 2 (другу) групу інвалідності пов`язана з виконанням службових обов`язків.

Отже, ОСОБА_1 відповідає критеріям, необхідним для надання йому статусу ветерана органів внутрішніх справ.

При цьому, суд відхиляє посилання відповідача на рішення Вищого адміністративного суду України від 19.10.2016 у справі № К/800/12312/16 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2018 по справі № 1440/1634/18, з огляду на приписи ч.5 ст.242 КАС України, та зауважує, що за правилами вказаної норми при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Натомість, у постанові Верховного Суду від 29.07.2022 у справі №440/2260/21 викладено такі висновки щодо застосування норми права: "Суд вважає, що для отримання статусу Ветеран Національної поліції з підстави, передбаченої п. 2 ст. 5 Закону № 203/98-ВР, ключовим є встановлення особі І або ІІ групи інвалідності, й обставини отримання ушкодження здоров`я, зокрема, під час виконання особою обов`язків військової служби, при виконанні службових обов`язків по охороні громадського порядку. Незазначення у довідці МСЕК причини інвалідності з переліку: поранення, контузії, каліцтва, захворювання, а використання узагальнюючого терміну травма, за умови встановлення ІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням службових обов`язків, є формальною перешкодою в отриманні статусу Ветеран Національної поліції".

Відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України "Про визначення в Міністерстві внутрішніх справ України уповноваженого структурного підрозділу з підготовки та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення (перерахунку) пенсій" від 22.04.2024 за № 259 уповноваженим структурним підрозділом з підготовки та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Відділ координації пенсійних питань Міністерства внутрішніх справ.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про протиправність повернення відділом координації пенсійних питань Міністерства внутрішніх справ України без реалізації заяви із відповідними документами щодо видачі посвідчення «Ветеран органів внутрішніх справ» та нагрудного знака ОСОБА_1 від Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївський та Херсонський областях.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За приписами вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Таким чином, зобов`язання судовим рішенням суб`єкта владних повноважень до вчинення конкретних дій (прийняття конкретних рішень) можливе, за загальним правилом, лише за умови почергового встановлення судом двох обставин: позивач на момент звернення до відповідного суб`єкта владних повноважень забезпечив виконання всіх без винятку вимог закону для отримання конкретного рішення; зобов`язання суб`єкта владних повноважень розглянути повторно звернення позивача з урахуванням висновків суду є недоцільним (об`єктивно встановлено безальтернативність рішення суб`єкта владних повноважень, яке може бути прийняте за встановлених судом обставин у конкретній справі).

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Щодо дискреційних повноважень, Верховний Суд зазначав, що такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом подібних повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний і законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Наведені висновки викладені у постанові Верховного Суду, зокрема, від 11.04.2018 у справі № 806/2208/17.

Враховуючи, що позивачем дотримано визначених законом умов для визнання останнього ветераном органів внутрішніх справ та як наслідок отримання відповідного посвідчення і нагрудного знака, та одночасно беручи до уваги ігнорування відповідачем висновків суду в рішенні ООАС від 30.09.2024 по справі № 420/9477/24, суд вважає за необхідне, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів ОСОБА_1 зобов`язати відділ координації пенсійних питань Міністерства внутрішніх справ України надати ОСОБА_1 статус ветерана органів внутрішніх справ та видати посвідчення «Ветеран органів внутрішніх справ» та нагрудний знак «Ветеран органів внутрішніх справ».

Перевіряючи обґрунтованість та законність дій та рішень суб`єкта владних повноважень, суд враховує наведене нормативне регулювання та вимоги частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Суд також враховує встановлений ст.3 Конституції України, ст. 6 КАС України принцип верховенства права, який в адміністративному судочинстві зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Суд акцентує увагу на приписах ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення.

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Відділу координації пенсійних питань Міністерства внутрішніх справ України (01601, м. Київ, вул. Богомольця, 10; РНОКПП 00032684) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії відділу координації пенсійних питань Міністерства внутрішніх справ України, які виразилися у безпідставному повернені без реалізації заяви із відповідними документами щодо видачі посвідчення «Ветеран органів внутрішніх справ» та нагрудного знака ОСОБА_1 від Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївський та Херсонський областях.

Зобов`язати відділ координації пенсійних питань Міністерства внутрішніх справ України надати ОСОБА_1 статус ветерана органів внутрішніх справ та видати посвідчення «Ветеран органів внутрішніх справ» та нагрудний знак «Ветеран органів внутрішніх справ».

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк