Справа № 160/2178/25
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2025-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

18 лютого 2025 року Справа № 160/2178/25

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Дєєв М.В., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26 ), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21005, м. Вінниця, вул.Зодчих, буд. 22 ) про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

27.01.2025 року через систему «Електронний суд» до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 01.11.2024 №96 щодо відмови ОСОБА_1 в призначені пенсії за Списком №2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ та пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, та виплаті пенсії за віком відповідно з 25.10.2024 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового трудового стажу період роботи з 09.07.2012 по 09.07.2023, та призначити і виплачувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, відповідно до пункту б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення в редакції згідно рішення Конституційного суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020 з 01 лютого 2023 року, починаючи з 25.10.2024.

04.02.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду залишено позовну заяву без руху, через невідповідність вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України, а саме не сплачено судовий збір, оскільки суд не може прийняти наявну в позовній заяві квитанцію, як належний доказ сплати судового збору, оскільки його зараховано у іншій справі, ухвалою суду вирішено про повернення такого судового збору та встановлено позивачу строк для усунення недоліків.

11.02.2025 року на виконання вимог ухвали від 04.02.2025 року позивачем було надано заяву відповідно до якої вказано, що судовий збір належним чином зарахований до спеціального фонду Державного бюджету України, позивач не звертавсь до суду із заявою про повернення сплаченого судового збору. Реалізовуючи своє право, відповідно до ч.1ст. 7 Закону України «Про судовий збір», позивач, подаючи заяву про повернення сплаченого судового збору, створить зайве навантаження на роботу суду та органів Держказначейства. А власне, повернення сплаченого судового збору за квитанцією №9542-6768-8009-7185 від 08.01.2025 про сплату 968,96 грн, та повторна сплата судового збору позивачем в сумі 968,96 грн., призведуть до того ж результату зарахування на казначейський рахунок суду судового збору в сумі 968,96 грн. Визначальним є факт надходження всієї належної до сплати суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Судом встановлено, що ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.01.2025 року у справі №160/669/25, зокрема повернуто ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968,96грн. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто шість копійок), сплачений згідно платіжного доручення АТ «ТАСКОМБАНК» №9542-6768-8009-7185 від 08.01.2025 за подання до Дніпропетровського окружного адміністративного суду адміністративного позову.

Вказаною ухвалою від 16.01.2025 року у справі №160/669/25 вирішено питання щодо повернення судового збору згідно №9542-6768-8009-7185 від 08.01.2025 року та яка набрала законної сили та є підставою для повернення позивачем такого судового збору.

За таких обставин суд не може прийняти наявне в позовній заяві платіжне доручення, як належний доказ сплати судового збору, а тому дійшов висновку, що станом на день звернення позивача до суду із позовною заявою та на день подання клопотання про усунення недоліків позовної заяви по даній справі позивачем не сплачено судовий збір.

Щодо посилань позивача правову позицію викладену в постанові Верховного Суду України від 30 вересня 2020 року в справі № 9901/144/20, суд зазначає, що предметом дослідження Великої Палатою Верховного Суду було питання повернення позовної заяви з підстав долучення до позову квитанції про сплату судового збору, у якій платником зазначено іншу особу, а не особу позивача. Так, у постанові від 30.09.2020 у справі № 9901/144/20 Велика Палата Верховного Суду вказала «..Залишаючи без руху та повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції дійшов висновку про несплату судового збору за подання позову, не прийнявши як доказ сплати судового збору додане до позовної заяви платіжне доручення від 2 червня 2020 року № 61, оскільки у назві реквізиту «Платник» указано особу, яка не є стороною у справі, а саме ГО «Фундація деюре».

Станом на 18.02.2025 року позивач вимоги ухвали суду про залишення адміністративного позову без руху не виконав та не усунув зазначені в ній недоліки, у встановлений судом строк.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Керуючись ст. 169, 248 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - повернути позивачеві.

Копію ухвали про повернення позовної заяви направити особі, яка її подала.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.8 ст.169 КАС України, повернення позовної заяви, не позбавляють права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв