Справа № 460/12466/24
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 рокуЛьвівСправа № 460/12466/24 пров. № А/857/30723/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В.
за участю секретаря судового засідання Носа С. П. Вовка А.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року у справі № 460/12466/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,

місце ухвалення судового рішення м. Рівне
Розгляд справи здійснено за правиламипозовного провадження в окремих категоріях термінових справ
суддя у І інстанціїЗозуля Д.П.
дата складання повного тексту рішення06.11.2024

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року у справі № 460/12466/24 позов ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинення певних дій, - задоволено повністю.

Визнано протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні № 72212504, з примусового виконання виконавчого листа Рівненського окружного адміністративного суду № 460/1992/23, виданого 16.05.2023.

Зобов`язано Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції здійснити, передбачені Законом України "Про виконавче провадження" дії щодо примусового виконання виконавчого листа Рівненського окружного адміністративного суду № 460/1992/23, виданого 16.05.2023.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В доводах апеляційної скарги вказує, що державним виконавцем вжито всіх необхідних дій з виконання судового рішення, позивачу пенсійним фондом проведено перерахунок пенсії, а фактична виплата донарахованих сум здійснюється відповідно до правового регулювання порядку виплати та фінансування витрат на виплату пенсій.

На час розгляду справи позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи були повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені у відповідності до вимог ст. 268 КАС України, а зокрема відповідач повідомлений через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду. Про дату, час та місце розгляду справи позивач повідомлений, шляхом надіслання телефонограми за вказаним у позовній заяві номером телефону.

В судове засідання сторона позивача не прибула, про причини неприбуття не повідомила. Клопотань про відкладення слухання справи не направляла.

В судовому засіданні представник відповідача Синюк І.В. надала пояснення та підтримала доводи апеляційної скарги.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що:

Головним управління Пенсійного фонду України в Рівненській області з 01.06.2023 проведено ОСОБА_2 перерахунок пенсії, на підставі рішення суду, розмір якої за підсумком складає 11647,18грн. Сума доплати з квітня 2019 року по травень 2023 року становить 166086,32грн;

листом від 24.05.2024 на вимогу про надання інформації, відповідач повідомив позивача про виконання рішення суду у добровільному порядку, надавши протокол перерахунку пенсії та розрахунок. Також пенсійним органом зазначено, що погашення заборгованості, нарахованої на виконання рішення суду, здійснюватиметься в межах бюджетних асигнувань, однак доказів щодо обмеження коштів для виплати суми заборгованості, матеріали справи не містять, а відповідачем в ході виконання судового рішення не вживалися з приводу з`ясування обставин що наявності чи відсутності такого фінансування;

наявні у матеріалах справи докази не дають підстав однозначно вважати, що наявні документи підтверджують повне виконання боржником рішення суду у справі №460/1992/23, та вчинення державним виконавцем всіх необхідних заходів щодо його виконання. В супереч цьому, долучені документи у справі підтверджують лише те, що державний виконавець прийняв одну вимогу у межах виконавчого провадження № 72212504, з примусовому виконання виконавчого листа, виданого 16.05.2023.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 28.03.2023 у справі № 460/1992/23 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до ст.43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII, положень постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 №704, із обов`язковим врахуванням розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останньою штатною посадою на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 20.07.2022 №ХГ14916/1229, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судове рішення набрало законної сили 28.04.2023.

На виконання вказаного рішення, 16.04.2023 судом видано виконавчий лист, стягувачем за якими є ОСОБА_1 , а боржником - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Олійник А.Г. від 10.07.2023 відкрито виконавче провадження №72212504 з виконання виконавчого листа виданого у справі № 460/1992/23.

16.05.2024 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Олійник А.Г. скеровано на адресу відповідача (боржника) вимогу державного виконавця, якою вимагалося негайно надати інформацію щодо виконання вищезазначеного рішення з наданням підтверджуючих документів.

24.05.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області листом у відповідь на вимогу державного виконавця щодо виконання виконавчого листа повідомило, що на виконання рішення суду проведено перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 відповідно до ст.43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII, положень постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 №704, із обов`язковим врахуванням розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останньою штатною посадою на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 20.07.2022 №ХГ14916/1229, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказано, що новий розмір пенсії 11647,18 грн. виплачено в основний період виплати пенсії. Сума доплати за період з 01.04.2019 по 31.05.2023 становить 166085,32 грн та буде виплачена після виділення коштів із державного бюджету на ці цілі. Органи ПФУ зобов`язані використовувати кошти виключно за цільовим призначенням. Отже, головне управління в межах повноважень виконало рішення Рівненського окружного адміністративного суду по справі № 460/1992/23. Відтак, просив державного виконавця закінчити виконавче провадження, на підставі п. 9 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження".

Вважаючи бездіяльність державного виконавця протиправною щодо не виконання рішення суду в повному обсязі, позивач звернувся до суду з цим позовом.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Відповідно до статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Аналогічні положення містяться у статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, а також статтями 14 та 370 КАС України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі Закон №1404-VIII).

Статтею 1 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону №1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VIII, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону №1404-VIII, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

А за змістом пункту 1 частини 2 статті 18 цього ж Закону виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Отже, Законом №1404-VIII передбачено обов`язок державного виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Такі заходи примусового виконання рішень державний виконавець зобов`язаний здійснювати у спосіб та в порядку, які встановлені не лише Законом України Про виконавче провадження, а й відповідним виконавчим документом.

Відповідно до пунктів 1, 3 статті 18 ч. 3 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Згідно з пунктом 9 частини 1 статті 39 цього Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 4 Закону №1404-VIII у виконавчому документі зазначається, зокрема резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень.

З матеріалів справи та доводів апеляційної скарги відповідача убачається, що за змістом виконавчого листа Рівненського окружного адміністративного суду від 16.05.2023 № 460/1992/23, захід примусового виконання за вказаним виконавчим документом передбачає:

«зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до ст.43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII, положень постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 №704, із обов`язковим врахуванням розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останньою штатною посадою на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 20.07.2022 №ХГ14916/1229, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Постанову про відкриття виконавчого провадження № 72212504 державний виконавець виніс 10.07.2023 року.

На виконання вказаного виконавчого документу Головним управління Пенсійного фонду України в Рівненській області з 01.06.2023 проведено ОСОБА_2 лише перерахунок пенсії, на підставі рішення суду, розмір якої за підсумком складає 11647,18грн. Сума доплати за наслідками такого перерахунку з квітня 2019 року по травень 2023 року становить 166086,32грн.

Поряд з цим, виплату такої доплати Головним управління Пенсійного фонду України в Рівненській області позивачу не здійснено.

Головним управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повідомлено, що виплата коштів на виконання рішення суду буде здійснена після виділення коштів із державного бюджету на ці цілі, оскільки статтею 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнення з військової служби, та деяких інших осіб" передбачено, що виплата пенсії забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Отож, за даними змісту повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області рішення суду у справі №460/1992/23 не виконується в частині виплати позивачу нарахованої доплати за наслідком проведеного перерахунку можливість виконання якого обумовлюється необхідністю наявності відповідних бюджетних асигнувань на відповідні цілі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Дослідивши зібрані у справі докази та доводи апеляційної скарги колегією суддів встановлено, що впродовж тривалого строку з моменту відкриття виконавчого провадження відповідачем не було вжито необхідних заходів для з`ясування фактичних обставин з приводу наявності чи відсутності бюджетних призначень для виконання вказаного судового рішення, в тому числі і щодо внесення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області бюджетного запиту про виділення коштів для виконання вказаного судового рішення та результатів такого запиту.

Також відповідачем не з`ясовано обставин стосовно дотримання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області умов черговості виконання судових рішень у частині фактичної виплати, нарахованої заборгованості за таким рішенням, а зокрема чи не мають місце обставини за яких вказаний пенсійний фонд виплачує кошти іншим стягувачам з недотриманням черговості (тобто, за судовими рішеннями, які винесені значно пізніше ніж рішення суду яке стосується позивача), що може свідчити про позбавлення позивача права на своєчасне виконання судового рішення шляхом отримання донарахованих пенсійних виплат у розумні строки за фактично виділеними бюджетними призначеннями на виконання судових рішень.

Отож, наявні у матеріалах справи докази не дають підстав однозначно вважати, що наявні документи підтверджують повне виконання боржником рішення суду у справі №460/1992/23, та вчинення державним виконавцем всіх необхідних заходів щодо його виконання.

В супереч цьому, долучені документи у справі підтверджують лише те, що державний виконавець прийняв одну вимогу у межах виконавчого провадження № 72212504, з примусовому виконання виконавчого листа, виданого 16.05.2023.

Натомість частиною 1 статті 13 Закону також визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

В тому числі, державний виконавець здійснює заходи з примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і Законом України Про виконавче провадження від 02.06.2016 №1404-VIII, в тому числі перевіряє виконання рішення боржником, і у разі невиконання без поважних причин боржником рішення, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу.

Колегія суддів звертає увагу відповідача, що ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Держава відповідає за виконання остаточних рішень, якщо органи влади контролюють обставини, що блокують або перешкоджають їхньому повному та своєчасному виконанню (рішення Європейського суду з прав людини від 26 липня 2012 року у справі Савіцький проти України).

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області не забезпечило вжиття усіх необхідних заходів для виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 28.03.2023 у справі № 460/1992/23 у спосіб, визначений виконавчим документом, а тому суд погоджується з доводами позивача про допущення відповідачем протиправної бездіяльності з примусового виконання виконавчого листа Рівненського окружного адміністративного суду № 460/1992/23 від 16.05.2023.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Колегія суддів зазначає, що підстави для перерозподілу та присудження судових витрат у даній справі - відсутні.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції залишити без задоволення.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року у справі № 460/12466/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення. Порядок, строки та підстави подання касаційної скарги на рішення суду апеляційної інстанції визначено ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос
Повне судове рішення складено 18 лютого 2025 року