Справа № 380/22038/24
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2025-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 рокуЛьвівСправа № 380/22038/24 пров. № А/857/33347/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Демчик Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року про відмову у відкритті провадження, прийняту суддею Брильовським Р.М. у м. Львові у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (надалі В/Ч, відповідач) про визнання протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.03.2017 по момент виключення зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, у повному обсязі; зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2017 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008; визнання протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення, розрахованої відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (далі Постанова №1078), за період з березня 2018 по момент виключення зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення; зобов`язання здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення, розраховану відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Постанови № 1078, за період з березня 2018 по момент виключення зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення; зобов`язання здійснити нарахування та виплату основних, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення, нарахованих та виплачених у зв`язку із проходженням військової служби, із застосуванням індексації грошового забезпечення, розраховану відповідно до приписів абзаців З, 4, 6 пункту 5 Постанови № 1078, за період з березня 2018 по момент виключення зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 відмовлено у відкритті провадження відповідно до п.4 ч.1 статті 170 КАС України

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що склад учасників, підстави позову та предмет позову у справах №380/8385/24 та №380/22038/24 є ідентичними.

Враховуючи наявність у провадженні Восьмого апеляційного адміністративного суду (справа №380/8385/24) спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, суд відмовив у відкритті провадження у даній адміністративній справі.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвала про повернення позовної заяви Львівського окружного адміністративного суду від 17.06.2024 у справі №380/8385/24 набрала законної сили 17.06.2024.

Повернення позовної заяви не позбавляє позивача повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.

Позовну заяву у даній справі позивач подав 21.10.2024 і питання про прийняття її до розгляду Львівський окружний адміністративний суд вирішував в ухвалах від 30.10.2024.

Отже, на час прийняття оскарженої ухвали, провадження у справі №380/8385/24 вже було закінчене.

Крім того, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.11.2024 у справі №380/8385/24 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 17.06.2024 про повернення позовної заяви у справі №380/8385/24 без змін.

Просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 18.04.2024 ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність В/Ч НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.03.2017 по момент виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, у повному обсязі;

- зобов`язати В/Ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2017 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008;

- визнати протиправною бездіяльність В/Ч НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення, розрахованої відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Постанови №1078, за період з березня 2018 по момент виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення;

- зобов`язати В/Ч НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату належної ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення, розраховану відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Постанови № 1078, за період з березня 2018 по момент виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення;

- зобов`язати В/Ч НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату належної ОСОБА_1 основних, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення, нарахованих та виплачених у зв`язку із проходженням військової служби, із застосуванням індексації грошового забезпечення, розраховану відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Постанови № 1078, за період з березня 2018 по момент виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Вказаній адміністративній справі було присвоєно номер 380/8385/24.

Ухвалою від 23 квітня 2024 у справі №380/8385/24 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 17 червня 2024 позовну заяву повернуто позивачу разом з усіма доданими до неї матеріалами.

02.07.2024 позивач подав апеляційну скаргу на ухвалу від 17 червня 2024.

Ухвалою судді Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2024 витребувано з Львівського окружного адміністративного суду матеріали справи № 380/8385/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до В/Ч НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною.

Ухвалою від 06 серпня 2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 17 червня 2024 про повернення позовної заяви у справі № 380/8385/24.

Ухвалою від 06 серпня 2024 призначено справу № 380/8385/24 до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у провадженні цього або іншого суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду із вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів, які характеризують суть конкретного позову, його зміст та правову природу, а саме предмета і підстави позову.

Предметом позову є безпосередньо матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої особа звертається до суду за захистом своїх прав чи інтересів, а предметом спору є об`єкт спірних правовідносини, матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Подібна правова позиція щодо визначення предмета спору викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 12 червня 2019 у справі № 916/542/18, від 01 серпня 2019 у справі № 916/1743/18.

Підстава позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть певні правові наслідки. Підставу позову становлять фактична й правова підстава.

Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача.

Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача. Правильне встановлення підстави позову визначає межі доказування, є гарантією прав відповідача на захист проти позову.

Підставою позову може бути як один, так і декілька юридичних фактів матеріально-правового характеру.

Отже, предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права й обов`язку.

Визначаючи підстави позову як складові елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону, позивач просить про захист свого права.

Суд першої інстанції виснував, що у справах № 380/8385/24 та 380/22038/24 склад учасників, підстави позову та предмет позову є ідентичними.

Оскільки розгляд справи № 380/8385/24 на час прийняття оскарженої ухвали був розпочатий і не закінчений, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у відкритті провадження у справі № 380/22038/24 належить відмовити.

Зазначене відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові 28.11.2024 у справі № 990/300/24.

Хибним є покликання апелянта на те, що на час прийняття оскарженої ухвали (18.10.2024), ухвала про повернення позовної заяви у справі №380/8385/24 набрала законної сили, оскільки, як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, позаяк 21.11.2024 Восьмим апеляційним адміністративним судом прийнято постанову, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 17 червня 2024 про повернення позовної заяви у зазначеній справі без змін.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини «Осман проти Сполученого Королівства» та пункті 54 рішення «Круз проти Польщі» зазначено, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (CASO OSMAN CONTRA REINO UNIDO № 23452/94; KREUZ v. POLAND № 28249/95).

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги позивача не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, а також судовою практикою.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року про відмову у відкритті провадження у справі №380/22038/24 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 17.02.2025