Справа № 209/61/25
Суддя: Корнєєва І. В.
Дата ухвалення: 2025-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 209/61/25
Провадження № 2-а/209/10/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2025 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Корнєєвої І.В.,

при секретарі Циганок А.С.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконною та скасування постанови № 689/1906 від 30.12.2024 року про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил військового обліку України, -

ВСТАНОВИВ:

08 січня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 про визнання незаконною і скасування постанови № 689/1906 від 30.12.2024 року про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил військового обліку України .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.01.2о25 року справа передана на розгляд головуючому судді Корнєєвій І.В.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 січня 2025 року адміністративний позов прийнятий до розгляду ,відкрито провадження по адміністративній справі, справа призначена до судового засідання на 10.00 год. 22 січня 2025 року.

22 січня 2025 року до суду надійшла заява про заміну на належного відповідача з підполковника ІНФОРМАЦІЯ_2 на ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 січня 2025 року замінено первісного відповідача ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 належним відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_3 , відкладено судовий розгляд та призначено судове засідання на 11.00 годину 14 лютого 2025 року.

13 лютого 2025 року до суду від відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 .

В обгрунтування позовної заяви позивач ОСОБА_1 зазначив наступне.

30 грудня 2024 року, ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 було винесено постанову №689/1903 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Як вбачається з постанови №689/1903 про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення від 30 грудня 2024 року, «гр. ОСОБА_1 засобами зв`язку «Укрпошта» була направлена повістка про його явку до ІНФОРМАЦІЯ_4 про те, що у відділенні «Укрпошти» знаходиться повістка гр. ОСОБА_1 знав, про це йому сказала його бабуся. Однак у визначений у повістці час гр. ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 не з`явився, чим порушив п.10 ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», постанову КМУ №560 від 16.05.2024 (зі змінами) в умовах особливого періоду. Про те, що повістка знаходиться на пошті ОСОБА_1 (з його слів) дізнався від бабусі своєї 29.12.2024 і 30.12.2024 з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_4 , чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП. У зв`язку з чим, ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковник ОСОБА_2 постановив накласти на ОСОБА_1 штраф у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч)гривень.

Як вбачається з протоколу №689 про адміністративне правопорушення від 30.12.2024 до протоколу були долучені наступні документи: копія паспорта, витяг реєстру «Оберіг», копія ІНН.

Тобто, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять лише саму постанову, протокол, копію паспорта, копія РНОКПП, витяг реєстру «Оберіг».

Інших доказів матеріали справи не містять.

Вважають вказану постанову про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладення на нього стягнення у виді штрафу 17000 грн. незаконною, не обґрунтованою, та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав:

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 8 КУпАП визначено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП докази оцінюються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Було встановлено, що 30.12.2024 постановою №689/1903 про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Частиною 3 статті 210 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, яка тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Диспозиція ч. 1 ст. 210 КУпАП встановлює склад правопорушення, а саме: порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Позивач зауважує, що норма ст.210 КУпАП є бланкетною, та відсилає до іншого законодавства, яке зокрема регулює порядок проведення мобілізації.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері встановленого порядку управління.

Об`єктивна сторона виражається у порушенні призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Суб`єктивна сторона правопорушення полягає у наявності умислу на порушення встановлених правил.

Суб`єктом правопорушення може бути лише призовник, військовозобов`язаний або резервіст.

Постанова про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності № 689/1906 від 30.12.2024 не містить а ні дати, а ні часу вчинення інкримінованого правопорушення, та відсутнє посилання на конкретну норму закону, яку позивач порушив, в постанові зазначено загальні норми права, а саме: що гр. ОСОБА_1 , начебто, порушив п.10

ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», постанову КМУ №560 від 16.05.2024 (зі змінами) в умовах особливого періоду.

Стаття 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» має 12 частин, якщо в постанові помилково зазначено замість частини 10 пункт 10 тоді також не конкретизовано який саме пункт частини 10 ст. 1 Закону порушено, в частині 10 є 6 пунктів.

В статті 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» є 6 частин, кожна з яких має пункти.

Також не зазначено, що саме, яку конкретну норму в постанові КМУ №560 від 16.05.2024 (зі змінами) було порушено гр. ОСОБА_1 ..

Тобто, всі ці статті містять частини та пункти в частинах, кожен з яких є окремим встановленим правилом, за порушення якого може настати адміністративна відповідальність.

Оскаржувана постанова не містить виклад обставин і суті адміністративного правопорушення, тобто не зазначено, що саме скоїв позивач, відсутній опис обставин, установлених під час розгляду справи, а наведені у постанові формулювання не містять конкретних даних часу, місця порушення Правил, що не відповідає вимогам, встановленим ст.283 КУпАП, тобто не викладено об`єктивну сторону адміністративного правопорушення за ч. 3 ст.210 КУпАП.

Крім того, матеріали справи не містять у собі а ні копії військового квитка, а ні будь - яких доказів того, що позивач є призовником, військовозобов`язаною особою або резервістом.

При цьому, зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається, на підставі яких саме доказів відповідач дійшов висновку про порушення позивачем п.10 ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», постанову КМУ №560 від 16.05.2024 (зі змінами) в умовах особливого періоду та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП.

З аналізу викладених норм в ч.10 ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» вбачається, що обов`язок військовозобов`язаного прибути до територіального центру комплектування та соціальної підтримки має виконуватися виключно на підставі виклику, попередньо доведеного до відома військовозобов`язаного.

При винесенні постанови не було жодних доказів вручення позивачу виклику (або викликів) до районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, не встановлено з якої причини повістка не була вручена чи не направлена, позивачу стало відомо про існування начебто повістки зі слів бабусі, однак до цього часу повістка так не дійшла до адресата. Позивач одразу звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 з метою з`ясувати, чи була направлена взагалі повістка, однак на нього було складено протокол та винесено постанову.

Норми законодавства, якими обґрунтовується позов:

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.

Стандарти, встановлені Конвенцією для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ і на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» від 09 червня 2011 року).

Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень, зокрема, критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Малофєєва проти Росії» від 30 травня 2013 р., у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 18 липня 2020 року у справі №216/5226/16-а, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факт порушення позивачем Правил військового обліку. Сама постанова без обґрунтування її доказами не дає підстав для висновку про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рекомендаціях № R (91) 1 Комітету Ради Європи Державам-Членам стосовно адміністративних санкцій від 13.02.1991р. рекомендовано керуватись у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Враховуючи постанову Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду

від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно- правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, закон покладає на відповідача обов`язок довести законність та обґрунтованість прийнятого ним рішення, направленого на переслідування особи позивача в порядку КУпАП.

Відповідач не виконав обов`язку доведення правомірності прийнятого ним рішення, оскільки не має жодного доказу вчинення позивачем правопорушення.

З врахуванням вищенаведеного, вважаємо, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, оскільки докази на підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення відсутні.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наведені обставини і норми закону позивач дійшов до висновку, що постанову №689/1906 від 30.12.2024 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП слід скасувати, а провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі вищенаведеного, позивач вважає, що є всі законні підстави для задоволення позову, у зв`язку з цим, просить позовну заяву ОСОБА_1 до ТВО Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити ; скасувати постанову ТВО Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 № 689/1906 від 30.12.2024 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП ; провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210 КУпАП закрити ; стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 до судового засідання не з`явився , про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином , надав відзив на позовну заяву та додаткові докази.

Відповідно до відзиву відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 на позовну заяву ОСОБА_1 висунуто наступне.

22 січня 2025 року на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_5 ) надійшла позовна заява з додатками ОСОБА_1 (далі Позивач).

Уважно розглянувши та проаналізувавши заяву та викладенні в ній обставини повідомляємо наступне.

У своїй позовній заяві Позивач зазначає, про те, що 30 грудня 2024 року тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_5 ) підполковником ОСОБА_2 була винесена постанова про накладення на Позивача адміністративного штрафу по адміністративній справі № 689/1903 за частиною 3 статті 210 КУпАП (порушення Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію») та накладено штраф 17000 гривень. При цьому в Постанові зазначено, що, начебто «Позивач не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_4 за викликом по повістці для оновлення військово - облікових даних, проходження військово-лікарської комісії, хоч зі слів Позивача знав про те. що на почтове відділення прийшла повістка про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 . чим поруптив правила військового обліку в умовах особливого періоду. Однак, з зазначеним Відповідач категорично не погоджується.

Зазначені доводи Позивача не є обгрунтованими тому що :

Згідно пунктів 1,2 постанови № 154 Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки» від 23.02.2022 року;

-територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органом військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

-територіальні центри комплектування та соціальної підтримки у своїй діяльності керуються Конституцією та законами України, актами Президента України, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України. наказами та директивами Верховного | Головнокомандувача |Збройних Сил, Міноборони. Міністра оборони, Головнокомандувача Збройних Сил, Генерального штабу Збройних Сил, іншими нормативно -правовими актами, цим Положенням.

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в Україні введено воєнний стан який триває по теперішній час.

Також згідно Указу Президента України № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року (зі змінами) на території України була об`явлена загальна мобілізація.

Відповідно до ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані ;

Уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Згідно частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані ;

з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Відповідно до пунктів 21, 30, 30-3 постанови № 560 Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» від 16 травня 2024 року (зі змінами) далі Порядок);

З оголошенням мобілізації громадяни зобов`язані ;

за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних. даних військово - облікового документа з військово - обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

повістка може формуватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів або оформлюватися на бланку, який заповнюється представником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки

у разі надсилання повістки, сформованої за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення, на такому відправленні повинні зазначатися штриховий кодовий ідентифікатор оператора поштового зв`язку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), адреса громадянина, якому посилається повістка.

Згідно пунктів 23,24 Порядку :

Поважними причинами неприбуття громадянина у строк., визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів. установ та організацій (державної та комунальної форми власності), визнаються :

Перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк;

Смерть його близького родича (батьків, дружини, (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри,діда. Баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

У разі неприбуття у строк, визначений у повістці, громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ), повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ) або в будь - який інший спосіб з подальшим прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

29 жовтня 2024 року засобами поштового зв`язку «Укрпошта» Позивачу була направлена повістка, щодо його явки до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 14-00 год. 07 листопада 2024 року. Однак Позивач у визначений у

повістці час до ІНФОРМАЦІЯ_1 не з`явився, про причини своєї не явки не сповістив належним чином. 25 листопада 2024 року за неявку по повістці Позивач був поданий у адміністративний розшук, як особа яка скоїла адміністративне правопорушення передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 162 КАС України, відповідач просить відмовити в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210 КУпАП від 30 грудня 2024 року.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, основним завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

30 грудня 2024 року складено протокол №689 відносно ОСОБА_1 по ч.3 ст.210 КУпАП, суть адміністративного правопорушення- 30.12.2024 року о 09.26 год. неприбуття за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_6 у строк та місце зазначене у повістці номер Е100108 від 29.10.2024 року.

До вказаного протоколу додано копія паспорту ,витяг реєстру «Оберіг», копія ІПН.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складено оф. Адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_4 к-ном ОСОБА_3 .

Суд зазначає , що матеріали адміністративного протоколу та постанови про притягнення до адміністративної відповідальності не мають документального підтвердження того, що к-н ОСОБА_3 уповноважений начальником Кам`янського районного територіального центру на складання адміністративних протоколів або наказом ,або в силу своїх посадових обов`язків.

Згідно копії постанови по справі про адміністративне правопорушення №689/1903 від 30.12.2024 року за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення від 30 грудня 2024 року, «гр. ОСОБА_1 засобами зв`язку «Укрпошта» була направлена повістка про його явку до ІНФОРМАЦІЯ_4 про те, що у відділенні «Укрпошти» знаходиться повістка гр. ОСОБА_1 знав, про це йому сказала його бабуся. Однак у визначений у повістці час гр. ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 не з`явився, чим порушив п.10 ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», постанову КМУ №560 від 16.05.2024 (зі змінами) в умовах особливого періоду. Про те, що повістка знаходиться на пошті ОСОБА_1 (з його слів) дізнався від бабусі своєї 29.12.2024 і 30.12.2024 з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_4 , чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП. У зв`язку з чим, ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковник ОСОБА_2 постановив накласти на ОСОБА_1 штраф у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч)гривень.

Суд зазначає, що викладена у постанові №689/1903 від 30.12.20224 року суть адміністративного правопорушення та обставини вчинення адміністративного правопорушення взагалі не відповідають суті та обставинам правопорушення, зазначеним у протоколі про адміністративне правопорушення № 689 від 30.12.2024 року та обставинам ,які зазначені відповідачем у відзиві на позовну заяву .

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Частиною другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Частиною 10 ст.1 Закону України №2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (яка діяла на момент складання протоколу та постанови про адміністративне правопорушення) передбачено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:

-уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки;

-прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;

-проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно;

-проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;

-виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Резервісти зобов`язані прибувати до військової частини, в якій вони проходять службу у військовому резерві, за викликом командира цієї військової частини.

Пунктом 21 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 ( в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Судом встановлено, що 30.12.2024 постановою №689/1903 про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Частиною 3 статті 210 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, яка тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Диспозиція ч. 1 ст. 210 КУпАП встановлює склад правопорушення, а саме: порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Норма ст.210 КУпАП є бланкетною, та відсилає до іншого законодавства, яке зокрема регулює порядок проведення мобілізації.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері встановленого порядку управління.

Об`єктивна сторона виражається у порушенні призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Суб`єктивна сторона правопорушення полягає у наявності умислу на порушення встановлених правил.

Суб`єктом правопорушення може бути лише призовник, військовозобов`язаний або резервіст.

Ані протокол про адміністративне правопорушення № 689 від 30.12.2024 року , ані постанова про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності № 689/1906 від 30.12.2024 не містять ані дати, ані часу вчинення інкримінованого правопорушення, та відсутнє посилання на конкретну норму закону, яку позивач порушив, в постанові зазначено загальні норми права, а саме: що гр. ОСОБА_1 , начебто, порушив п.10 ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», постанову КМУ №560 від 16.05.2024 (зі змінами) в умовах особливого періоду.

В той же час , стаття 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» має 12 частин, якщо в постанові помилково зазначено замість частини 10 пункт 10 тоді також не конкретизовано який саме пункт частини 10 ст. 1 Закону порушено, в частині 10 є 6 пунктів.

В статті 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» є 6 частин, кожна з яких має пункти.

Також не зазначено, що саме, яку конкретну норму в постанові КМУ №560 від 16.05.2024 (зі змінами) було порушено гр. ОСОБА_1 ..

Всі ці вищезазначені статті містять частини та пункти в частинах, кожен з яких є окремим встановленим правилом, за порушення якого може настати адміністративна відповідальність.

Як протокол про адміністративне правопорушення № 689 від 30.12.2024 року , так й оскаржувана постанова не містить виклад обставин і суті адміністративного правопорушення, тобто не зазначено, що саме скоїв позивач, відсутній опис обставин, установлених під час розгляду справи, а наведені у постанові формулювання не містять конкретних даних часу, місця порушення Правил, що не відповідає вимогам, встановленим ст.283 КУпАП, тобто не викладено об`єктивну сторону адміністративного правопорушення за ч. 3 ст.210 КУпАП.

Крім того ,суд звертає увагу на той факт , що у протоколі про адміністративне правопорушення № 689 від 30.12.2024 року наявне посилання на те, що ОСОБА_1 саме 30.12.2024 року о 9 год.26 хвилин вчинив неприбуття за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_6 у строк та місце зазначене у повістці номер НОМЕР_1 від 29.10.2024 року.

Вказана у протоколі повістка не зазначена як доказ ані у протоколі про адміністративне правопорушення , ані в постанові по справі про адміністративне правопорушення № 689/1906 від 30.12.2024 року.

В той же час, відповідачем до відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 долучено додаткові документи , а саме: копія повістки № 881333 від 20.10.2024 року про виклик ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 07 листопада 2024 року о 14.00 год. для уточнення даних; опис вкладення до рекомендованого поштового відправлення.

Але докази причини невручення повістки ОСОБА_1 - відмова від отримання, не знаходження за місцем проживання , повернення за закінченням терміну зберігання, або інше, матеріали справи не мають.

Суд також акцентує увагу, що ОСОБА_1 викликався до ІНФОРМАЦІЯ_1 саме на 07.11.2024 року о 14.00 год.

У такому випадку , датою вчинення неприбуття ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , а як наслідок вчинення адміністративного правопорушення є дата 07 листопада 2024 року о 14.00 год., а не дата 30.12.2024 року о 09.26 год.,як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності № 689/1906 від 30.12.2024 року.

Крім того, частина третя статті 210 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, вчинене в особливий період. Вказана стаття містить примітку, а саме: положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів" № 1357-IX від 30 березня 2021 року, Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.

Відповідно до пункту 1 статті 5 Закону, Держателем Реєстру є Міністерство оборони України (далі - Держатель Реєстру), розпорядником Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України (далі - розпорядник Реєстру), а Служба безпеки України та розвідувальні органи України є органами адміністрування та ведення Реєстру. Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру.

Відповідно до пункту 3 статті 5 Закону, Адміністратор Реєстру обробляє відомості про призовників, військовозобов`язаних та резервістів від імені держателя Реєстру. Для цього із складу підпорядкованих йому органів визначаються органи адміністрування Реєстру та органи ведення Реєстру.

Відповідно до пункту 5 статті 5, органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень є: уповноважений орган адміністрування держателя Реєстру; оперативні командування; територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя; Центральне управління Служби безпеки України; відповідні підрозділи розвідувальних органів України.

Відповідно до статті 13 пункту 3 Закону до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів вносяться відомості, визначені статтею 6 цього Закону, одержані від призовників, військовозобов`язаних та резервістів або шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені частиною третьою статті 14 цього Закону.

До відзиву на позовну заяву відповідачем надано витяг з автоматизованої інформаційно телекомунікаційної системи «Оберіг» відносно ОСОБА_1 ,яка має всі необхідні відомості відносно ОСОБА_1 .

Суду не надано доказів, які саме данні необхідно була уточнити позивача в РТЦК та СП

Суду не надано доказів того, що відповідач не мав можливості отримати з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних позивача шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, або вживав такі заходи.

Крім того, відповідно до ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно ст.254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як зазначалося вище, відповідно до ч.2 ст.255 КУпАП, у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ст.210 КУпАП протоколи про адміністративні правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

У статті 256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частиною 1 ст.277 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Відповідно до ч.1 ст.277-2 КУпАП, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Згідно статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі №676/752/17, від 21 березня 2019 року у справі №489/1004/17, від 30 січня 2020 року у справі №308/12552/16-а та у справі №482/9/17 та від 06 лютого 2020 року у справі №205/7145/16-а.

Несвоєчасне повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури.

Наслідком цього є позбавлення особи прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №522/20755/16-а, від 30 вересня 2019 року у справі №591/2794/17, від 06 лютого 2020 року у справі №05/7145/16-а, від 21 травня 2020 року у справі №286/4145/15-а, від 31 березня 2021 року у справі №676/752/17 та від 25 травня 2022 року у справі №465/5145/16-а.

З матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення №689 відносно ОСОБА_1 по ч.3 ст.210 КУпАП складено 30 грудня 2024 року.

В ньому зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 10:00 годині в той же день 30 грудня 2024 року у ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Таким чином, судом встановлено, що позивача не було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи, що є порушенням прав останнього.

У статті 280 КУпАП закріплено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч.1 ст.283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст.77 ч.2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Тобто, саме посадова особа відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 т.в.о. начальника ОСОБА_2 , який є повноважною особою на розгляд справи про адміністративне правопорушення та складання постанови про накладення адміністративного стягнення, був зобов`язаний обґрунтувати правомірність складення оскаржуваної постанови.

На підтвердження заперечень проти позову та спростування позовних вимог відповідачем у встановлені судом строки не надано суду належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів, які б підтверджували обставини викладені у постанові.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що постанова №689/1906 від 30.12.2024 року винесена відповідачем за відсутністю належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, а також безспірних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що під час провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача відповідачем виконані вимоги ст.ст.254-256, 268, 277, 277-2, 280 КУпАП.

Тобто судом з достовірністю встановлено, що оскаржувана постанова відповідачем прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП та необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для визнання її скасування із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП - за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.210-1 КУпАП.

Таким чином, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що заявлений адміністративний позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду із вказаним позовом сплачено судовий збір в розмірі 1 211,20 гривень, який підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 9, ч. 1 ст. 121, 258, 268, 276 КУпАП України, керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 244-246, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконною та скасування постанови № 689/1906 від 30.12.2024 року про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил військового обліку України задовольнити.

Скасувати постанову ТВО Начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 № 689/1906 від 30.12.2024 про накладення адміністративногостягнення на ОСОБА_1 за вчинення правопорушення,передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210 КУпАП закрити

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1211 ,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 18 лютого 2025 року.

Суддя І.В. Корнєєва