Справа № 440/15070/24
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

. 17 лютого 2025 року м. ПолтаваСправа №440/15070/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Чеснокової А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом заступника керівника Решитилівської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Центрального округу до Машівської селищної ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Керівник Решитилівської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Центрального округу звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Машівської селищної ради, в якій просить суд визнати протиправною бездіяльність Машівської селищної ради щодо незабезпечення проведення робіт з винесення меж Ботанічного заказника місцевого значення "Дикунова балка" та закріплення їх в натурі (на місцевості) та зобов`язати Машівську селищну раду відповідно до вимог чинного законодавства України забезпечити проведення робіт з винесення меж Ботанічного заказника місцевого значення "Дикунова балка" та закріплення їх в натурі (на місцевості).

Позовні вимоги обґрунтував посиланням на те, що відповідач є суб`єктом на якого покладається обов`язок з винесення меж Ботанічного заказника місцевого значення "Дикунова балка" та закріплення їх в натурі (на місцевості), проте відповідач знехтував таким обов`язком, що свідчить про відсутність меж природно-заповідного фонду, встановлених охоронних зон, що суперечить вимогам Закону України "Про природно-заповідний фонд України".

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У відзиві на позов відповідач зазначив, що відповідно до рішення сорок п`ятої сесії Машівської селищної ради восьмого скликання від 19.12.2024 року № 73/45-VIII «Про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду» селищною радою надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів - ботанічного заказника «Дикунова Балка» орієнтовною площею 46 га, що розташований на території Машівської селищної територіальної громади, для збереження та використання заказників (код згідно КВЦПЗД - 04.08). Крім того Програмою «Землеустрій» Машівської селищної ради на 2025 рік, затвердженою рішенням сорок п`ятої сесії Машівської селищної ради восьмого скликання від 19.02.2024 року № 27/45-VIII, відповідачем передбачені кошти на розроблення зазначеного проєкту землеустрою.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Справу за вказаним позовом розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини четвертої статті 229 вказаного Кодексу.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Рішенням восьмої сесії четвертого скликання Полтавської обласної ради від 15.08.2003 «Про оголошення нових територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення» оголошено Ботанічний заказник місцевого значення «Дикунова балка» (далі - Заказник) площею 45,7 га на території Машівського району Полтавської області, неподалік с. Манилівка (коротка характеристика: балковий комплекс, зайнятий степовою рослинністю, - місце зростання 2 видів, занесених до Червоної книги України, 11 регіонально рідкісних та багатьох лікарських рослин. Передано під охорону Сахнівіципській сільській раді - 29,7 га та Базилівщинській сільській раді - 16,0 га).

Відповідно до Охоронного зобов`язання, зареєстрованого в Держуправлінні екоресурсів в Полтавській області за № 433 10.09.2003, Сахнівщинська сільська рада в особі голови сільської ради Олексійчука В.П. надала зобов`язання щодо забезпечення режиму охорони та збереження оголошеного (організованого) Ботанічного заказника місцевого значення «Дикунова балка» в межах землеволодіння Сахнівщинської сільської ради, неподалік с. Манилівка, загальною площею 29,7 га.

У відповідності до Охоронного зобов`язання, зареєстрованого в Держуправлінні екоресурсів в Полтавській області за № 432 10.09.2003, Базилівщинська сільська рада в особі голови сільської ради Дегтяр А.Ю. дала зобов`язання щодо забезпечення режиму охорони та збереження оголошеного (організованого) Ботанічного заказника місцевого значення «Дикунова балка» в межах землеволодіння Базилівщинської сільської ради, неподалік с. Манилівка, загальною площею 16,0 га.

Начальником Державного управління екології та природних ресурсів в Полтавській області Піддубним І.А. 27.10.2003 затверджено Положення про Ботанічний заказник місцевого значення «Дикунова балка» (далі - Положення).

Відповідно до п. 1.2 Положення Заказник займає площу 45,7 га.

Згідно з п. 1.3 Положення Заказник розташований в Машівському районі, в межах землеволодіння Сахнівщинської (29,7 га) та Базилівщинської (16,0 га) сільських рад, неподалік с. Манилівка.

Відповідно до інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, правонаступником Сахнівщинської сільської ради та Базилівщинської сільської ради є Машівська селищна рада. Таким чином, дотримання зобов`язання щодо забезпечення режиму охорони та збереження Ботанічного заказника місцевого значення «Дикунова балка» є обов`язком Машівської селищної ради.

Метою створення Заказника є збереження у природному стані цінної у флористичному плані балкового комплексу, де збереглась в природному стані різноманітна рослинність, в т.ч. 11 регіонально рідкісних та 2 занесених до Червоної книги України видів рослин (п. 2.1 Положення). Основними завданнями Заказника є: збереження місця зростання та охорона занесених до Червоної книги України (ковила волосиста та ковила вузьколиста), регіонально рідкісних видів рослин (астрагал пухнастоквітковий, астрагал ріжковий, белевалія сарматська, півники карликові, гіацинтик блідий, горицвіт весняний та волзький, ломиніс цілолистий, чина паннонська), лікарських трав; проведення наукових досліджень і спостережень на території Заказника; підтримання загального екологічного балансу в регіоні; поширення екологічних знань тощо (п. 2.2 Положення).

До теперішнього часу межі заказника в натурі (на місцевості) не встановлені.

Відповідно до інформації Департаменту екології та природних ресурсів Полтавської обласної військової адміністрації від 04.10.2024 № 3225/04.3-21 станом на 03.10.2024 до Департаменту не надходив на погодження Проект землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів Ботанічного заказника місцевого значення «Дикунова балка» відповідно до вимог статті 47 Закону України «Про землеустрій».

У відповідності до інформації Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 23.10.2024 № 10-16-0.63-4984/2-24 станом на 22.10.2024 документація із землеустрою щодо встановлення меж Ботанічного заказника місцевого значення «Дикунова балка» до місцевого фонду документації відділу не надходила.

Моніторингом Державного земельного кадастру з використанням шару «Природно-заповідний фонд» виявлено, що на території заказника вже сформовано земельну ділянку з цільовим призначенням «для ведення підсобного сільського господарства» (докази додаються), яка накладається на об`єкт природно-заповідного фонду.

Зазначені обставини також зазначені у відповіді Виконавчого комітету Машівської селищної нади на запит Решетилівської окружної прокуратури № 1892 від 26.11.2024, відповідно до якої межі Ботанічного заказника «Дикунова балка» в натурі не встановлені у зв`язку з тим, що на частину території заказника накладається сформована земельна ділянка з кадастровим номером :00:008:0169 площею 1057,8140 га.

Як зазначає позивач відсутність встановлених меж заказника в натурі фактично унеможливлює збереження його природного різноманіття ландшафтів, охорони довкілля, підтримання екологічного балансу та призвело до безпідставного формування та реєстрації на території заказника земельної ділянки з цільовим призначенням «для ведення підсобного сільського господарства», натомість Машівська селищна рада не вчинила достатніх заходів для замовлення проекту землеустрою організації і встановлення меж території Ботанічного заказника місцевого значення «Дикунова балка», а також щодо здійснення контролю за його виготовленням.

Позивач також зазначає, що внаслідок протиправної бездіяльності відповідача щодо винесення меж Ботанічного заказника «Дикунова балка» та закріплення їх в натурі (на місцевості) до теперішнього часу неможливо забезпечити режим охорони та збереження такого об`єкта природно-заповідного фонду, що в свою чергу створює передумови для руйнування його природного комплексу, може призвести до незаконного відчуження, вчинення інших протиправних дій.

На цій підставі прокурор звернувся з позовом до суду.

Згідно з статтею 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

У статті 2 Земельного кодексу України визначено, що суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади, а об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Статтею 12 Земельного кодексу України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, окрім іншого організація землеустрою та вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Згідно статті 43 Земельного кодексу України, землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надане статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

У статті 79 Земельного кодексу України вказано, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Згідно з частиною першою статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Статтею 3 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" передбачено, що до природно-заповідного фонду України належать: природні території об`єкти - природні заповідники, біосферні заповідники, національні природні парки, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища.

Частиною четвертою статті 7 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" передбачено, що межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Статтею 1 Закону України "Про землеустрій" (далі - Закон № 858-ІV) передбачено, що проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом; цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до статті 2 Закону № 858-ІV, землеустрій забезпечує встановлення і закріплення на місцевості меж адміністративно-територіальних одиниць, територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, меж земельних ділянок власників і землекористувачів.

На підставі статті 19 Закону № 858-ІV до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері землеустрою на території сіл, селищ, міст належать: організація і здійснення землеустрою; здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою; координація здійснення землеустрою та контролю за використанням і охороною земель комунальної власності; інформування населення про заходи, передбачені землеустроєм; вирішення інших питань у сфері землеустрою відповідно до закону.

У статті 20 Закону № 858-ІV вказано, що землеустрій проводиться в обов`язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі встановлення в натурі (на місцевості) меж Земель, обмежених у використанні і обмежених (обтяжених) правами інших осіб (земельні сервітути).

Підставою для здійснення землеустрою, відповідно до статті 22 Закону № 858-ІV є рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою, укладені договори між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами та розробниками документації із землеустрою, судові рішення.

Частиною другою статті 25 Закону № 858-ІV передбачено, що одним із видів документації із землеустрою є проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів.

У розумінні частини першої статті 26 Закону № 858-ІV замовниками документації із землеустрою можуть бути органи місцевого самоврядування.

Статтею 47 Закону № 858-ІV врегульовано, що проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів розробляються з метою: а) збереження природного різноманіття ландшафтів, охорони довкілля, підтримання екологічного балансу; б) створення місць для організованого лікування та оздоровлення людей, масового відпочинку і туризму; в) створення приміських зелених зон, збереження і використання об`єктів культурної спадщини; г) проведення науково-дослідних робіт; ґ) встановлення меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг; д) визначення в натурі (на місцевості) меж охоронних зон та інших обмежень у використанні земель, встановлених законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, а також інформування про такі обмеження землевласників, землекористувачів, інших фізичних та юридичних осіб.

Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів визначають місце розташування і розміри земельних ділянок, власників земельних ділянок, землекористувачів, у тому числі орендарів, межі територій природно - заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого (округи і зони санітарної (гірничо-санітарної) охорони), рекреаційного та історико-культурного (охоронні зони) призначення, водоохоронних зон та прибережних захисних смуг, смуг відведення та берегових смуг водних шляхів, а також встановлюють режим використання та охорони їх територій.

Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів розробляються на підставі укладених договорів між замовниками документації із землеустрою та її розробниками.

Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів для біосферних заповідників, природних заповідників, національних природних парків, регіональних ландшафтних парків, ботанічних садів, дендрологічних парків, парків - пам`яток садово-паркового мистецтва та зоологічних парків можуть розроблятися лише на землях та земельних ділянках, що включаються до складу таких територій без вилучення у землевласників та землекористувачів.

Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського ризначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів включають: а) завдання на складання проекту землеустрою; б) пояснювальну записку; в) характеристику території із встановленням режиму використання земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів; г) матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування; д) витяг з графічної частини відповідної містобудівної документації з позначеними межами водоохоронної зони, прибережної захисної смуги, пляжної зони (за наявності); е) інформацію про перспективний стан використання та охорони земель у межах адміністративно-територіальної одиниці, яка є складовою схеми землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель відповідної адміністративно-територіальної одиниці (за наявності); є) план організації території з відображенням угідь, землевласників і землекористувачів, у тому числі земельних ділянок, щодо яких встановлені обмеження у використанні; ж) план меж земельних ділянок, що включаються до території природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, водного фонду та водоохоронних зон, меж обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів без їх вилучення у землевласників та землекористувачів; з) креслення перенесення в шпуру (на місцевість) меж території оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення та земель водного фонду та водоохоронних зон, меж обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів; и) акт перенесення в натуру (на місцевість) меж території оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського прФїацаце^щя, земель! водного фонду та водоохоронних зон, меж обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів у натурі (на місцевості); і) перелік обмежень у використанні земельних ділянок.

Проект землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів, що розробляється з метою внесення до Державного земельного кадастру відомостей про межі та режими використання земель у межах територій пам`яток культурної спадщини, історико-культурних заповідників. історико-культурних заповідних територій, охоронюваних археологічних територій, зон охорони, буферних зон, історичних ареалів населених місць, територій об`єктів культурної всесвітньої спадщини, розробляється у складі науково-проектної документації у сфері охорони культурної спадщини, крім випадків розроблення таких проектів з метою внесення до Державного земельного кадастру відомостей про обмеження у використанні земель, встановлені до набрання чинності цією частиною.

Проект землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів, що розробляється з метою внесення до Державного земельного кадастру відомостей про межі та режими використання земель, щодо яких відповідно до Закону України "Про охорону культурної спадщини" встановлюються обмеження у використанні земель, включає: а) завдання на складання проекту землеустрою; б) пояснювальну записку; в) характеристику території із встановленням режиму використання земель, на яких розташовані об`єкти культурної всесвітньої спадщини, пам`ятки культурної спадщини, історико-культурні заповідники, історико-культурні заповідні території, охоронювані археологічні території, музеї просто неба, меморіальні музеї-садиби, зони охорони, буферні зони, історичні ареали населених місць; г) матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування; ґ) перелік обмежень у використанні земельних ділянок; д) перелік земельних ділянок, на які поширюється дія зони обмеження у використанні земельних ділянок; е) відомості обчислення площі зони обмеження, у тому числі каталог координат.

Межі територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон встановлюються і по суходолу, і по водному простору.

Рішення про затвердження проектів землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон одночасно є рішенням про встановлення меж таких територій.

Відомості про межі територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, межі обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів вносяться до Державного земельного кадастру.

За змістом статті 26 Закону № 858-ІV замовникам документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі.

Відповідно до абзацу 4 статті 47 Закону № 858-ІV проект землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природи заповідного фонду розробляються для біосферних заповідників, природних заповідників, національних природних парків, регіональних ландшафтні парків, ботанічних садів, дендрологічних парків, парків - пам`яток садів паркового мистецтва та зоологічних парків на землях та земельних ділянках, що включаються до складу цих територій без вилучення у землевласників землекористувачів.

Статтею 47 Закону № 858-ІV врегульовано, що рішення про затвердження проектів землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон одночасно є рішенням про встановлення меж таких територій.

Статтею 19 Закону № 858-ІV визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері землеустрою на території сіл, селищ, міст належать: а) організація та здійснення землеустрою, проведення інвентаризації земель та земельних ділянок усіх форм власності; б) організація та здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у межах та порядку, встановлених законом; в) координація здійснення землеустрою та контролю за використанням і охороною земель комунальної власності; г) інформування населення про заходи, передбачені землеустроєм; ґ) вирішення інших питань у сфері землеустрою відповідно до закону.

Відповідно до пунктів 34, 37 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо регулювання земельних відносин; прийняття рішень про організацію територій і об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та інших територій, що підлягати особливій охороні; внесення пропозицій до відповідних державних органів щодо оголошення природних та інших об`єктів, що мають екологічну історичну, культурну або наукову цінність, пам`ятками природи, історії або культури, які охороняються законом, прийняття рішень про оголошення місцях масового розмноження та вирощування потомства дикими тваринам: «сезону тиші» з обмеженням господарської діяльності та добуванням об`єкті тваринного світу.

Отже на відповідача покладено обов`язок із організації проведення робіт із винесення меж Ботанічного заказника «Дикунова балка» та встановлення їх в натурі (на місцевості), а саме замовлення проекту землеустрою та здійснення контролю за його виготовленням.

Через тривалу бездіяльність відповідача щодо виконання вимог чинного законодавства на теперішній час межі Ботанічного заказника «Дикунова балка» не визначені, територія об`єкта до даних Державного земельного кадастру не внесена, а тому існує небезпека використання земель території заказника не за цільовим призначенням. Відсутність встановлених меж в натурі гідрологічного заказника фактично унеможливлює збереження його природного різноманіття ландшафтів, охорони довкілля, підтримання екологічного балансу, у зв`язку з чим наявні підстави для зобов`язання відповідача вжити відповідних заходів по винесенню меж заказника та закріпити його межі в натурі (на місцевості).

Щодо органів, уповноважених здійснювати захист інтересів держави у спірних правовідносинах.

Відповідно до статті 16 Закону № 2456-ХІІ державними органами управлінні в галузі охорони навколишнього природного середовища і використанні природних ресурсів є центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, центральний орган виконавчої влади, що реалізує держави; політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, обласні Київська та Севастопольська міські державні адміністрації, а на території Автономної Республіки Крим - орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища та інші державні органи, до компетенції яких законами України віднесено здійснення зазначених функцій.

Відповідно до пункту 1 Указу Президента України "Про утворення військових адміністрацій" № 68/2022 від 24.02.2022 утворено Полтавську обласну військову адміністрацію.

Таким органом на території Полтавської області діє Полтавська обласна військова адміністрація.

До структури Полтавської ОВА входить Департамент екології та природних ресурсів, основним завданням якого згідно положення, затвердженого розпорядженням обласної державної адміністрації від 22.01.2018 № 49, є: забезпечення реалізації державної політики в сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення та охорони природних ресурсів. Департамент відповідно до визначених галузевих повноважень виконує такі завдання: забезпечує реалізацію державної політики у сфері заповідної справи, здійснює управління та регулювання у сфері охорони і використання територій та об`єктів природо-заповідного фонду України на території Полтавської області.

Крім цього, відповідно до Положення про Державну екологічну інспекцію Центрального округу, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 02.02.2021 № 59, Держекоінспекція здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням вимог природоохоронного законодавства, зокрема про охорону і використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду; звертається до суду із позовами щодо визнання протиправними дій чи бездіяльності фізичних і юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, органів державної влади та місцевого самоврядування, їх посадових осіб.

Таким чином, уповноваженим державою органом у спірних правовідносинах є Державна екологічна інспекція Центрального округу, яка має повноваження звертатись до суду з метою реалізації повноважень у сфері охорони й збереження територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Згідно зі статтею 131-1 Конституції України па прокуратуру покладено функції представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що представництв прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі № 1-1/99 (далі - Рішення Конституційного Суду України) державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Як пояснив позивач у позові в дослідженому випадку, інтерес держави полягає у відновленні та захисту порушених інтересів держави, які полягають у неухильному дотриманні режиму охорони та використання об`єкта природно-заповідного фонду.

У відповідності до частин 3, 4, 5 статті 53 Кодексу адміністративного судочинства України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Під поняттям "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах" потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Таким органом у дослідженому судом випадку є Державна екологічна інспекція Центрального округу.

З аналізу статті 23 Закону України "Про прокуратуру" випливає, що надавши прокурору повноваження представництва, законодавець визначив можливість органів прокуратури захищати державні інтереси, якщо уповноважений орган не здійснює або належним чином здійснює захист законних інтересів держави.

"Нездійснення захисту" проявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

У своїй Постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що прокурор, подаючи до суду позов, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову, прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, мас кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.

Зважаючи на вищезазначене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва.

Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Як зазначено в позові цей позов подано в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Центрального округу, оскільки в ході реалізації повноважень, наданих органам прокуратури Конституцією України та Законом України "Про прокуратуру" встановлено факт недотримання вимог природоохоронного законодавства, що проявляється у не винесенні меж гідрологічного заказника місцевого значення "Єньки" та не закріпленні його меж в натурі (на місцевості).

Про виявлені прокуратурою порушення законодавства в частині невстановлення меж Ботанічного заказника «Дикунова балка» в натурі (на місцевості) відповідний суб`єкт владних повноважень належним чином повідомлений листом від 24.10.2024.

Проте, належних заходів спрямованих на захист інтересів держави зазначеним органом не вжито.

З листа Державної екологічної інспекції Центрального округу від 31.10.2024 встановлено, що остання не має наміру звертатися до суду з позовною заявою про винесення меж Ботанічного заказника «Дикунова балка» та закріплення їх в натурі (на місцевості).

З викладеного випливає, що порушені державні інтереси є незахищеними та свідчить про бездіяльність з боку зазначеного органа державної влади, що відповідно до статті 131-1 Конституції України та статті 23 Закону України "Про прокуратуру" покладає на органи прокуратури обов`язок здійснювати представництво інтересів держави в суді шляхом пред`явлення та підтримання даного позову.

З огляду на наведене, суд погоджується з доводами позивача про те, що в дослідженому випадку у прокурора є обґрунтовані підстави для пред`явлення позовної заяви в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Центрального округу, у зв`язку із здійсненням останнім захисту інтересів держави неналежним чином.

Частиною першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідач у ході розгляду справи доводи прокурора не спростував, не надав суду належних і допустимих доказів, що свідчили б про вчинення достатніх заходів для фактичного забезпечення організації проведення робіт із винесення меж Ботанічного заказника «Дикунова балка» та закріплення їх в натурі (на місцевості).

Висловлені у відзиві на позов доводи відповідача про те, що рішенням сорок п`ятої сесії Машівської селищної ради восьмого скликання від 19.12.2024 року № 73/45-VIII «Про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду» селищною радою надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів - ботанічного заказника «Дикунова Балка» орієнтовною площею 46 га, що розташований на території Машівської селищної територіальної громади, для збереження та використання заказників (код згідно КВЦПЗД - 04.08), а Програмою «Землеустрій» Машівської селищної ради на 2025 рік, затвердженою рішенням сорок п`ятої сесії Машівської селищної ради восьмого скликання від 19.02.2024 року № 27/45-VIII, відповідачем передбачені кошти на розроблення зазначеного проекту землеустрою позитивно оцінюються судом, однак не свідчать про фактичне виконання покладеного на відповідача обов`язку з встановлення меж ботанічного заказника «Дикунова Балка» та закріплення їх в натурі (на місцевості).

Зважаючи на встановлені у ході розгляду фактичні обставини справи та беручи до уваги норми чинного законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог прокурора повністю.

Згідно з частиною другою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Підстави для стягнення судових витрат з відповідача відсутні.

Керуючись статтями 2, 3, 5-10, 72-77, 90, 193, 205, 228, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

У Х В А Л И В:

. Адміністративний позов Керівника Решитилівської окружної прокуратури Полтавської області (вул. Покровська, 22, м. Решетилівка, Полтавська область, 38400, ЄДРПОУ ) в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Центрального округу (вул. Коцюбинського, 6, м. Полтава, Полтавська область, 36039, ) до Машівської селищної ради (вул. Незалежності, 113, с. Машівка, Полтавська область, 39400, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Машівської селищної ради щодо забезпечення проведення робіт з винесення меж Ботанічного заказника місцевого значення "Дикунова балка" та закріплення їх в натурі (на місцевості).

Зобов`язати Машівську селищну раду відповідно до вимог чинного законодавства України забезпечити проведення робіт з винесення меж Ботанічного заказника місцевого значення "Дикунова балка" та закріплення їх в натурі (на місцевості).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на це рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.О. Чеснокова