Справа № 500/381/24
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 рокуЛьвівСправа № 500/381/24 пров. № А/857/15634/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.

суддів: Матковської З.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Тернопільської митниці на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року (головуючий суддя: Дерех Н.В., місце ухвалення - м. Тернопіль) у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Транс-Авто-Д» до Тернопільської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,-

встановив:

Приватне підприємство «Транс-Авто-Д», 22.01.2024 звернулося до суду з позовом, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товарів № UA403030/2023/000046/2 від 19.06.2023;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови Тернопільської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA403030/2023/000340 від 19.06.2023.

Обґрунтовує позов тим, що підставою для прийняття спірних у цій справі рішень стало невизнання відповідачем заявленої позивачем митної вартості товарів, оскільки на думку відповідача подані документи не містили всіх даних щодо складових митної вартості ввезеного товару, а заявлена декларантом вартість ввезеного товару нижча від подібних і аналогічних товарів, митне оформлення яких здійснено. Позивач з такими рішеннями не погоджується та вважає їх протиправними, так як декларантом було надано усі документи, передбачені частиною другою статті 53 МК України, які дають можливість митному органу визначити митну вартість задекларованого товару за основним методом.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року позов задоволено повністю.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт покликається на те, що у митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості спірного товару, оскільки вартість раніше оформлених у попередніх періодах митними органами таких товарів є значно вищою.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання зовнішньоекономічного контракту № 1/2021 від 01.02.2021, укладеного між продавцем «TIANJIN GBW TECHNOLOGY DEVELOPMENT CO.LTD.» (Китай) та покупцем Приватним підприємством «Транс-Авто-Д» (Україна), згідно із рахунком- фактурою (інвойс) № XSGJ- від 30.11.2022, позивачем на митну територію України ввезено товар.

Уповноваженою особою позивача, 06 червня 2023 року до митного оформлення подано митну декларацію типу ІМ40ДЕ № 23UA44U8, у графі 31 якої заявлено до митного оформлення товар: «Частини до автомобільних причепів. Колесо в зборі (диск+шина) GTL919, розмір: 385/65 R22.5 344 шт. Виробник та торговельна марка - GITI.».

Під час здійснення митного контролю за МД № 23UA44U8 від 06.06.2023 митницею було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах, за результатами опрацювання якої встановлено: 1. Під час проведення митного огляду, встановлено невідповідність у торговельній марці, а саме правильно має бути GT radial, однак згідно опису гр. 31 МД, електронного інвойсу, пакувального листа № XSGJ- від 21.03.2023, інвойса № XSGJ- від 30.11.2022, а також специфікації № 3 від 30.11.2022 торговельна марка GITI. 2. Згідно коносамента № S від 31.03.2023 товар прямував в порт призначення Gdansk (PL), однак згідно накладних УМВС (SMGS consignment note (rail)) № 33947420 від 18.05.2023 та № 33947448 від 18.05.2023 товар завантажувався на вагони в порту Gliwice(PL), проте в рахунку-фактурі про надання транспортно-експедиційних послуг та інших документах, які підтверджують витрати на транспортування не зазначено витрати на транспортування з порту Gdansk (PL) в порт Gliwice (PL). 3. Згідно п. 4.1 договору (контракту) про перевезення № 0607/21 від 06.07.2021 вартість послуг виконавця узгоджується сторонами у заявці, однак до митного оформлення декларантом не було подано заявку на транспортування.

Таким чином, перелічені вище фактори, на думку митниці, вказують на наявність розбіжностей та невідповідностей у поданих до митного оформлення документах

Крім того, у митного органу виникли сумніви щодо заявленої митної вартості товару оскільки митна вартість подібних товарів оформлених в попередньому періоді митними органами є значно вищою.

У зв`язку із цим, митницею було направлено уповноваженій особі декларанта, електронним повідомленням, вимогу про надання додаткових документів.

Уповноваженою особою декларанта на вимогу митниці, окрім раніше поданих до митного оформлення документів, додатково було надано: додаток № 2 від 07.06.2023 до договору № 270223 від 27.02.2023; схема № б/н від 07.06.2023; сертифікат № UА.80127.СУЯ.143-21 від 02.08.2021; каталоги № б/н від 07.06.2023; платіжну інструкцію № TA00008344 від 06.06.2023; довідку про транспортні витрати № 00004081 від 02.06.2023;

За результатами здійснення контролю правильності визначення заявленої декларантом митної вартості товарів посадовою особою митниці прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA403030/2023/000046/2 від 19.06.2023 та оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UA403030/2023/000340.

Не погоджуючись із відмовою відповідача у прийнятті митної декларації за заявленою митною вартістю за ціною договору та коригуванням митної вартості товарів, а також з карткою відмови, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що декларант подав митному органу належні та допустимі докази на підтвердження ціни товару, і зазначені документи не містили розбіжностей щодо вартості та вказували, що їх дані піддаються обчисленню.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Так, ч. 1 ст. 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч. 2 ст. 57 МК України).

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 57 МК України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Згідно з ч. ч. 5, 6 ст. 57 МК України у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями ст. 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до ст. 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до ст. 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених ст. 64 цього Кодексу (ч. 8 ст. 57 МК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Так, ч. 2 ст. 53 МК України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з приписами ч. ч. 1, 2 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. (ч. 6 ст. 54 МК України).

Так, ч. 7 ст. 54 МК України визначено, що у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених ч. 6 ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

З системного аналізу вищенаведених норм, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що правовою підставою для винесення рішення про коригування митної вартості є: виявлення обставин, що заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість товарів, у тому числі невірного визначення митної вартості товарів; невірне проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. ч. 2-4 ст. 53 цього Кодексу; відсутності у поданих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Крім цього, обов`язок доведення митної ціни товару покладений на позивача. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 16.04.2019 у справі № 804/16271/15, від 18 травня 2022 року у справі № 620/1735/20, від 21 вересня 2023 року у справі № 520/18432/21.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що наведені вище правові норми дають підстави для висновку, що митний орган при реалізації своїх повноважень, щодо контролю за правильністю обчислення митної вартості декларантом, мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості. Однак, лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей через неповноту поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідність характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Тобто, наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою з огляду на те, що саме із цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування ним додаткових документів у декларанта та вчинення наступних дій, спрямованих на визначення дійсної митної вартості товарів.

Однак, витребуванню підлягають не всі документи, що передбачені приписами статті 53 МК, а лише ті, що надають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості.

Відтак, ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митним органом іншої митної вартості лише тоді, коли подані декларантом документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнівів у достовірності наданої інформації.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що митний орган зобов`язаний зазначати конкретні обставини, що викликали обґрунтовані сумніви у правильності визначення митної вартості декларантом, а також причини неможливості її перевірки на підставі наданих декларантом документів, обґрунтувавши як необхідність перевірки спірних відомостей, так і вказавши конкретні документи, надання яких може усунути такі сумніви.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, Тернопільська митниця, засобами електронного зв`язку, надсилала пропозицію позивачу, відповідно до ч. 3, 4 ст. 53 Митного кодексу України, про надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості.

На виконання вимог митного органу, позивачем подано, окрім раніше поданих до митного оформлення документів, додатково: додаток № 2 від 07.06.2023 до договору № 270223 від 27.02.2023; схему № б/н від 07.06.2023; сертифікат № UА.80127.СУЯ.143-21 від 02.08.2021; каталоги № б/н від 07.06.2023; платіжну інструкцію № TA00008344 від 06.06.2023; довідку про транспортні витрати № 00004081 від 02.06.2023.

Крім цього, судом апеляційної інстанції встановлено, що 06.06.2023 уповноваженою особою позивача, агентом з митного оформлення подано до митного оформлення митну декларацію 23UA44U8 з метою розмитнення та випуску вантажу в обіг на території України. До цієї митної декларації подано наступні документи, зокрема:

пакувальний лист № XSGJ- від 21.03.2023; рахунок-фактура (інвойс) № XSGJ- від 30.11.2022; коносамент № S від 31.03.2023; накладна УМВС № 33947420 від 18.05.2023; накладна УМВС № 33947448 від 18.05.2023; банківський платіжний документ, що стосується товару № 227 від 09.01.2023; банківський платіжний документ, що стосується товару № 277 від 28.02.2023; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 36 від 18.05.2023; документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 00004081 від 02.06.2023; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № 1/2021 від 01.02.2021; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 1 від 26.05.2021; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 2 від 17.08.2022; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 3 від 30.12.2022; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - специфікація № 3 від 30.11.2022; договір (контракт) про перевезення № 0607/21 від 06.07.2021; копія митної декларації країни відправлення № 00284957 від 29.03.2023.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що позивачем до митного оформлення подано наступні платіжні документи: платіжне доручення в іноземній валюті № 227 від 09.01.2023 на суму 27988 дол США (а. с. 34) та № 277 від 28.02.2023 на суму 63000 дол США (а. с. 35). Загальна сума 90988 дол США.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що у цих платіжних документах є посилання на рахунок-фактуру (інвойс) № XSGJ- від 30.11.2022 на суму 90988 дол США (а. с. 32).

Тобто, такі платіжні документи надають можливість ідентифікувати товар, який ввозиться на митну територію України на суму 90988 дол США.

Крім цього, судом апеляційної інстанції встановлено, що визначаючи митну вартість за першим методом, декларант до фактурної вартості додав витрати з перевезення товару, зокрема 308500,14 грн. Такі витрати підтверджено поданими разом із митною декларацією договором на транспортно-експедиторське обслуговування зовнішньоторговельних і транзитних вантажів № 0607/21 від 06.07.2021, рахунком на оплату № 36 від 18.05.2023, довідкою про транспортні витрати № 00004081 від 02.06.2023, платіжною інструкцією № ТА00008344 від 06.06.2023.

Щодо покликання відповідача, що товар завантажувався на вагони в порту Gliwice (PL), проте в рахунку-фактурі про надання транспортно-експедиційних послуг та інших документах, які підтверджують витрати на транспортування не зазначено витрати на транспортування з порту Gdansk (PL) в порт Gliwice (PL) та згідно п. 4.1 договору (контракту) про перевезення № 0607/21 від 06.07.2021 вартість послуг виконавця узгоджується сторонами у заявці, однак до митного оформлення декларантом не було подано заявку на транспортування, то суд апеляційної інстанції не бере такі до уваги та вважає, що такі обставини не могли бути підставою для коригування митної вартості.

Оскільки, згідно договору на транспортно-експедиторське обслуговування зовнішньоторговельних і транзитних вантажів № 0607/21 від 06.07.2021 позивач уклав договір з ТОВ «Атлас Лоджистік» на доставку товару за маршрутом Qindao (Китай) п/п Мостиська (Україна), а витрати на перевезення товару підтверджуються поданими разом із митною декларацією, зокрема рахунком на оплату № 36 від 18.05.2023, довідкою про транспортні витрати № 00004081 від 02.06.2023, платіжною інструкцією № ТА00008344 від 06.06.2023 на суму 308500,14 грн.

Щодо покликання відповідача, що під час проведення митного огляду, встановлено невідповідність у торговельній марці, а саме правильно має бути GT radial, однак згідно опису гр. 31 МД, електронного інвойсу, пакувального листа № XSGJ- від 21.03.2023, інвойса № XSGJ- від 30.11.2022, а також специфікації № 3 від 30.11.2022 зазначено торговельну марку GITI, то суд апеляційної інстанції не бере такі до уваги. Оскільки перевіривши товарно-супровідні документи, які подані для підтвердження митної вартості товарів, суд апеляційної інстанції вважає, що такі містили належні, об`єктивні та достовірні відомості про числові складові заявленої митної вартості.

Натомість, відповідачем не доведено неповноти, неточності чи недостатності наданих позивачем документів для визначення митної вартості товару за основним методом; наявності встановлених частинами 1 та 2 статті 58 МК України обмежень для застосування першого методу та обставин, зазначених в частині 6 статті 54 МК України, для відмови у митному оформленні товару за першим методом, а отже і підстав для застосування положень частини 3 статті 57 та частини 3 статті 58 МК України, тобто використання другорядного методу визначення митної вартості товару при недоведеності неможливості її визначення за основним.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позов необхідно задовольнити, оскільки подані декларантом відповідачу документи надавали можливість встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору, тобто за основним методом, а тому оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення підлягає скасуванню.

Таким чином, апеляційна скарга Волинської митниці не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, а тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Згідно приписів ст. 139 КАС України підстави для стягнення судових витрат в суді апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 311, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Тернопільської митниці залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року у справі № 500/381/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді З. М. Матковська
В. В. Ніколін