Справа № 240/9816/24
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року м. Житомир справа № 240/9816/24

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 із позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирської області щодо відмови в призначенні пенсії за вислугу років та зарахуванні їй періодів роботи до спеціального стажу роботи в подвійному розмірі, що надає їй право на пенсію за вислугу років та виплати грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій станом на день призначення пенсії, викладені в листі від 25.10.2023 №9/С-02/8-0600/23;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирської області зарахувати їй до спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років згідно п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", в подвійному розмірі наступні періоди роботи: з 01.06.1986 по 30.11.1992;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області призначити, нараховувати і виплачувати їй пенсію за вислугу років з 18.09.2023, як працівнику охорони здоров`я, відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області нараховувати і виплатити їй грошову допомоги у розмірі 10 місячних пенсій станом на день призначення пенсії.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області із заявою про зарахування до її спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років та отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій періоду роботи з 01.06.1986 по 30.11.1992, однак отримала відмову у її задоволенні, мотивовану відсутністю необхідного спеціального стажу.

Не погоджуючись із отриманою відмовою позивачка звернулась до суду за захистом своїх прав з даним позовом.

Ухвалою суду від 29.05.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

27.06.2024 до суду надійшов відзив на позов, в якому представник Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області (далі - відповідач, Управління) просить відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на їх безпідставність. Пояснює, що дії Управління є правомірними та вмотивованими, оскільки відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 у період з 01.06.1986 по 30.11.1992 працювала у Військовій частині на посаді медичної сестри. При цьому, вказана посада Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 не передбачена. У той час, відповідно до поданих документів, стаж на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" становить 15 років 1 місяць 13 днів, що не є достатнім для призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 19.06.2023 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію за віком призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV).

18.09.2023 позивачка звернулася до Управління із заявою про призначення грошової допомоги в розмірі 10 мінімальних пенсій за віком, яка передбачена пунктом 7-1 розділу ХV Прикінцевих положень Закону №1058-IV.

За результатами розгляду заяви Управління листом №38131-37559/С-02/8-0600/23 від 25.10.2023 повідомило про відсутність підстав для нарахування та виплати вказаної грошової допомоги, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу передбаченого положеннями п. "е"- "ж" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивачка звернулася до суду із даним позовом.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, суд зважає на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що кожен громадянин України має право на соціальний захист, що, крім іншого, включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності.

Згідно статті 4 Закону №1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону №1058-IV даний Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до положень пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон №1788-XII) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 (далі - Перелік №909), незалежно від віку.

Пунктом 7-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі - №1058-IV) передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 вказаного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону №1788-XII, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати такої допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України постановою від 23.11.2011 №1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Порядок №1191).

Відповідно до пункту 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" і "ж" статті 55 Закону №1788-XII, що передбачені, зокрема, Переліком № 909.

Пунктом 5 вказаного Порядку визначено, що грошова допомога надається особам, яким, починаючи з 01 жовтня 2011 року, призначається пенсія за віком відповідно до Закону №1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статті 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е"-"ж" статті 55 Закону №1058-IV, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Проаналізувавши викладені норми суд дійшов висновку, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на визначених законодавством посадах, досягненням пенсійного віку, працюючи на цих роботах, а також неотриманням такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1788-XII будь-якого іншого виду пенсії.

Аналогічна правова позиція, викладена, зокрема в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.02.2024 у справі №260/323/20.

Тобто, для призначення грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій необхідна наявність одночасно трьох умов:

- наявність в особи необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах (посади в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону №1058-IV);

- вихід особи на пенсію саме з посади в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону №1788-XII;

- відсутність в особи будь-якого іншого виду пенсії на момент її виходу на пенсію за віком відповідно до Закону Закону №1058-IV.

Як свідчать обставини даної справи, після призначення пенсії за віком позивачка звернулася до відповідача із заявою про призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, однак отримала відмову у задоволенні такої, яка мотивована відсутністю необхідного страхового стажу, що дає право на пенсію за вислугу років і для призначення грошової допомоги.

При цьому, у ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка у період з 01.06.1986 по 30.11.1992 працювала у Військовій частині на посаді медичної сестри, що підтверджується записами трудової книжки НОМЕР_1 та архівною довідкою №2/3335 від 13.11.2018, копії яких наявні в матеріалах справи. Втім, відповідач вважає, що вказана посада не передбачена Переліком №909 та не підлягає врахуванню до стажу, який дає право на призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

У той час, як свідчить зміст оскаржуваного рішення та заяв по суті справи, а також встановлені у даній справі обставини, факт неотримання позивачкою будь-якого іншого виду пенсії при призначенні їй пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV, а також виходу її на пенсію саме з посади в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону №1788-XII, як умов для призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідачем не заперечується.

Спірні правовідносини виникли саме з приводу відсутності необхідного страхового стажу, що дає право на пенсію за вислугу років і для призначення грошової допомоги.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Переліком №909 визначені заклади і установи охорони здоров`я та посади, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Відповідно до р. 2 "Охорона здоров`я" Переліку №909 до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, зараховуються періоди роботи на посадах лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) у лікарняних закладах, лікувально-профілактичних закладах особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, санітарно-епідеміологічних закладах, діагностичних центрах.

Пунктом 2 примітки до Переліку №909 встановлено, що робота за спеціальністю зокрема, лікарі та середній медичний персонал в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

При цьому, згідно з Переліком №909 до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, зараховуються періоди роботи на посадах лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) у лікарняних закладах, лікувально-профілактичних закладах особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, установах з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби та територіальних органах Держсанепідслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), діагностичних центрах.

Пунктом 2 примітки до Переліку №909 передбачено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Відповідно до примітки 3 Постанови №909 робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 01 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

Пунктом 1 Положення про порядок зарахування стажу для призначення пенсій за вислугу років працівникам освіти та охорони здоров`я, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 17.12.1959 №1397 передбачено, що учителям, лікарям і іншим працівникам освіти та охорони здоров`я до стажу роботи за спеціальністю, зараховується служба у складі Збройних Сил СРСР, час навчання на курсах підвищення кваліфікації по спеціальності.

Згідно з пунктами 3 та 4 зазначеного Положення до стажу роботи лікарів та інших працівників охорони здоров`я, зараховується робота на інструкторських посадах незалежно від найменування у установах, підприємств та організацій охорони здоров`я, а також служба медичних працівників за фахом у складі Збройних Сил СРСР.

З огляду на викладене, спірний стаж позивачки у період з 01.06.1986 по 30.11.1992 підлягає зарахуванню до стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" ст.55 Закону №1788-XII.

При наданні оцінки аргументам оскаржуваної відмови відповідача суд зауважує, що відповідно до пункту 5 Порядку №1191 грошова допомога надається особам, яким, починаючи з 01.10.2011, призначається пенсія за віком відповідно до Закону від 09.07.2003 №1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого Законом №1058-IV, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" - "ж" статті 55 Закону №1788-XII, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

За встановлених обставин суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо відмови у зарахуванні позивачки в подвійному розмірі до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, згідно з п. "е" ст. 55 Закону №1788-XII, періоду роботи з 01.06.1986 по 30.11.1992.

Відповідно до ч.ч1-2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною другою ст. 9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на викладене, суд вважає, що порушене право позивачки підлягає захисту шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирської області щодо відмови у призначенні їй пенсії за вислугу років та зарахуванні в подвійному розмірі періоду її роботи до спеціального стажу роботи, що надає їй право на пенсію за вислугу років та виплату грошової допомоги у розмірі їх 10 місячних пенсій станом на день призначення пенсії, викладеної в листі від 25.10.2023 №9/С-02/8-0600/23, зобов`язання Управління зарахувати їй до спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років згідно п. "е" ст. 55 Закону №1788-XII в подвійному розмірі наступні періоди роботи: з 01.06.1986 по 30.11.1992 та повторного розгляду її заяви, враховуючи викладені висновки суду.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що даний позов підлягає до часткового задоволення.

Зважаючи на відсутність документально підтверджених судових витрат, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, буд. 7, м.Житомир, 10003. ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирської області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років та зарахуванні періодів її роботи з 01.06.1986 по 30.11.1992 до спеціального стажу роботи в подвійному розмірі, що надає їй право на пенсію за вислугу років та отримання грошової допомоги у розмірі їх 10 місячних пенсій станом на день призначення пенсії викладеної в листі від 25.10.2023 №9/С-02/8-0600/23.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирської області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років згідно п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991, в подвійному розмірі періоди роботи з 01.06.1986 по 30.11.1992 та повторно розглянути її заяву від 18.09.2023, враховуючи викладені висновки суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст складено: 17 лютого 2025 р.

17.02.25