Справа № 420/31013/24
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГОІМПЕКС» до Енергетичної митниці про визнання протиправними та скасування рішень,-

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГОІМПЕКС» до Енергетичної митниці, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення Енергетичної митниці про коригування митної вартості товарів № UA903000/2024/000084/1від 27.08.2024, № UA903000/2024/000085/1від 28.08.2024.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14 червня 2024 року між компанією VIXON GAS S.R.L. (Румунія) (Продавець) та ТОВ «ЕНЕРГОІМПЕКС (Покупець) був укладений договір купівлі-продажу №398, відповідно до умов якого Позивач купує у продавця бутан походження Хорватія в обсязі 120 метричних тон.

14.06.2024 з метою забезпечення доставки придбаного товару з порту GALATI (Румунія) до порту RENI (Україна) Позивачем укладено з компанією DOO EURO GAS SUBOTICA (Республіка Сербія) договір № CBN-14062024-EG/EI про фрахт двох барж «EURO GAS 77» та «EURO GAS 777».

26.07.2024 згідно з вказаними вище угодами дві партії бутану, одна з яких на баржі «EURO GAS 77» фактичним обсягом 441,268 метричних тон, а друга на баржі «EURO GAS 777» фактичним обсягом 678,732 метричних тон, відвантажено продавцем на адресу Позивача, що підтверджується відмітками румунської митниці на вантажних маніфестах від 26.07.2024 б/н.

Загальна вага двох партій бутану склала 1 120 метричних тон. Згідно з виставленими продавцем рахунками-фактурами (iнвойсами) (Commercial invoice) від 20.06.2024 № VGL 012 та № VGL 011 вартість проданого та відвантаженого Позивачу бутану ціною 530,00 доларів США за тонну склала 233 872,04 доларів США (за обсяг 441,268 метричних тон) та 359 727,96 доларів США (за обсяг 678,732 метричних тонн). З метою митного оформлення вказаних двох партій бутану Енергетичній митниці Позивачем подано електронні митні декларації 27.08.2024 № 24UA41U5 та 28.08.2024 № 24UA62U3. Митна вартість імпортованого бутану була визначена Позивачем у відповідності до пункту 1 частини 1 статті 57 та статті 58 Митного кодексу України за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). З урахуванням витрат на транспортування митна вартість товару згідно з графою 12 митної декларації від 27.08.2024 № 24UA41U5 склала 9 855 241,56 грн, а митної декларації від 28.08.2024 № 24UA62U3 15 137 374,28 грн.

Позивач зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості бутану та методу її визначення Позивач надав Відповідачу всі документи, що підтверджують митну вартість товару.

Проте Відповідачем був зроблений висновок, що заявлену декларантом митну вартість товару документально не підтверджено, а надані документи містять розбіжності, у зв`язку з чим прийнято рішення про коригування митної вартості № UA903000/2024/000084/1 від 27.08.2024 та № UA903000/2024/000085/1 від 28.08.2024р.

Відповідач зазначив, що з урахуванням наявної цінової інформації щодо митної вартості подібного товару, оформленого у митному відношенні, митну вартість товару визначено з використанням другорядного методу визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, відповідно до положень статті 60 МК України з урахуванням норм статті 61 МК України. Джерелом інформації під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару Відповідачем визначено митну декларацію від 05.07.2024 № 24UA41U9 (митна вартість товару 0,600 доларів США/кг). Відповідно до граф 28 та 30 оскаржуваних рішень заявлену декларантом митну вартість товару Відповідачем збільшено, а саме - згідно з рішенням № UA903000/2024/000084/1 з 238 284,72 до 264 760,8 доларів США; - згідно з рішенням № UA903000/2024/000085/1 з 366 515,28 до 407 239,2 доларів США за курсом НБУ на день прийняття кожного з рішень.

Позивач, не погоджуючись з оскаржуваними рішеннями Відповідача, подав митні декларації зі сплатою різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, заявленою декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною Відповідачем, - від 27.08.2024 № 24UA59U2 у розмірі 219 005,37 грн, - від 28.08.2024 № 24UA76U4 у розмірі 336 386,1 грн. Всього за двома митними деклараціями Позивачем сплачено різницю між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, заявленою декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною в оскаржуваних рішеннях Відповідачем, у розмірі 555 391,47 грн.

Позивач зазначає, що оскаржувані рішення Відповідача про коригування митної вартості є протиправними, оскільки на підтвердження заявленої митної вартості товару за ціною контракту ним надано відповідачу документи, що відповідають переліку, визначеному у частині другій статті 53 МК України, підтверджують митну вартість товару та містять об`єктивні відомості про числові значення складових митної вартості товару і не містять розбіжностей, у зв`язку з чим висновки Відповідача про наявність підстав для коригування митної вартості із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості є необґрунтованими, в зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 08.10.2024 року відкрито провадження в адміністративній справі та визначено, що розгляд справи буде проводитись за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи на підставі ст. 262 КАС України у межах строків, визначених ст. 258 КАС України та з урахуванням встановлених сторонам строків для подання заяв по суті.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що на виконання вимог статті 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI під час здійснення митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача, та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів, декларантом разом з митними деклараціями було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідач зазначає, що Енергетична митниця під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття рішень про коригування митної вартості товарів № UA903000/2024/000084/1, від 27.08.2024, №UA903000/2024/000085/1 від 28.08.2024 діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГОІМПЕКС».

Ухвалою від 28.10.2024 року відмовлено відповідачу у задоволенні клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

За приписами ч.5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відтак, справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,

ВСТАНОВИВ:

В ході здійснення зовнішньоекономічної діяльності 14 червня 2024року між компанією VIXON GAS S.R.L. (Румунія) (продавець) та ТОВ «ЕНЕРГОІМПЕКС (Покупець) був укладений договір купівлі-продажу №398, відповідно до умов якого Позивач купує у продавця бутан походження Хорватія в обсязі 120 метричних тон.

14.06.2024 з метою забезпечення доставки придбаного товару з порту GALATI (Румунія) до порту RENI (Україна) Позивачем укладено з компанією DOO EURO GAS SUBOTICA (Республіка Сербія) договір № CBN-14062024-EG/EI про фрахт двох барж «EURO GAS 77» та «EURO GAS 777».

26.07.2024 згідно з вказаними вище угодами дві партії бутану, одна з яких на баржі «EURO GAS 77» фактичним обсягом 441,268 метричних тон, а друга на баржі «EURO GAS 777» фактичним обсягом 678,732 метричних тон, відвантажено продавцем на адресу Позивача, що підтверджується відмітками румунської митниці на вантажних маніфестах від 26.07.2024 б/н.

Загальна вага двох партій бутану склала 1 120 метричних тон.

Згідно з виставленими продавцем рахунками-фактурами (iнвойсами) (Commercial invoice) від 20.06.2024 № VGL 012 та № VGL 011 вартість проданого та відвантаженого Позивачу бутану ціною 530,00 доларів США за тонну склала 233 872,04 доларів США (за обсяг 441,268 метричних тон) та 359 727,96 доларів США (за обсяг 678,732 метричних тонн). З метою митного оформлення вказаних двох партій бутану Енергетичній митниці позивачем подано електронні митні декларації 27.08.2024 № 24UA41U5 та 28.08.2024 № 24UA62U3.

Митна вартість імпортованого бутану була визначена позивачем у відповідності до пункту 1 частини 1 статті 57 та статті 58 Митного кодексу України (далі МК України) за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). З урахуванням витрат на транспортування митна вартість товару згідно з графою 12 митної декларації від 27.08.2024 № 24UA41U5 склала 9 855 241,56 грн, а митної декларації від 28.08.2024 № 24UA62U3 15 137 374,28 грн.

Для підтвердження заявленої митної вартості бутану та методу її визначення позивач надав Відповідачу, зокрема, наступні документи: проформу інвойс (Prepayment invoice) від 14.06.2024 № 039, рахунки-фактури (iнвойс) (Commercial invoice) від 20.06.2024 № VGL 012 та № VGL 011, два вантажні маніфести (Cargo Manifest) від 26.07.2024 б/н, банківські платіжні документи від 18.06.2024 № 240618/000262189 та від 25.07.2024 № 240725/000270534, рахунок-фактура про надання транспортних послуг (оплата фрахту) від 26.07.2024 № 001406/2024, договір фрахту від 14.06.2024 № CBN-14062024-EG/EI, зовнішньоекономічний контракт від 14.06.2024 № 398, декларації митної вартості.

Проте за результатами розгляду отриманих документів відповідач двома електронними повідомленнями ідентичного змісту з посиланням на частину 5 статті 54, частини 1 та 4 статті 337, статтю 320 МК України повідомив Позивача про те, що «надані декларантом документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів містять розбіжності та декларантом документально не підтверджено складові митної вартості» і з посиланням на частину 3 статті 53 МК України запропонував декларанту протягом 10 календарних днів надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме:- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; - рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); - виписку з бухгалтерської документації; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; - копії митних декларацій країни відправлення.

Листами від 27.08.2024 № 27/2 та від 28.08.2024 № 28/1 позивач надав відповідачу пояснення, повідомив про надання всіх документів, що підтверджують митну вартість товару та просив ухвалити рішення щодо митної вартості товарів без урахування терміну, передбаченого статтею 53 МК України.

Відповідачем був зроблений висновок, що заявлену декларантом митну вартість товару документально не підтверджено, а надані документи містять розбіжності, у зв`язку з чим прийнято рішення про коригування митної вартості № UA903000/2024/000084/1 від 27.08.2024 та № UA903000/2024/000085/1 від 28.08.2024 Претензії до наданих декларантом документів Відповідач виклав у графі 33 оскаржуваних рішень. Також в оскаржуваних рішеннях Відповідач зазначив, що з урахуванням наявної цінової інформації щодо митної вартості подібного товару, оформленого у митному відношенні, митну вартість товару визначено з використанням другорядного методу визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, відповідно до положень статті 60 МК України з урахуванням норм статті 61 МК України. Джерелом інформації під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару Відповідачем визначено митну декларацію від 05.07.2024 № 24UA41U9 (митна вартість товару 0,600 доларів США/кг). Відповідно до граф 28 та 30 оскаржуваних рішень заявлену декларантом митну вартість товару Відповідачем збільшено, а саме - згідно з рішенням № UA903000/2024/000084/1 з 238 284,72 до 264 760,8 доларів США; - згідно з рішенням № UA903000/2024/000085/1 з 366 515,28 до 407 239,2 доларів США за курсом НБУ на день прийняття кожного з рішень. Згідно з частинами 7 9 статті 55 МК України у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х МК України.

Не погоджуючись з оскаржуваними рішеннями відповідача, позивач подав митні декларації зі сплатою різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, заявленою декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною Відповідачем, - від 27.08.2024 № 24UA59U2 у розмірі 219 005,37 грн, - від 28.08.2024 № 24UA76U4 у розмірі 336 386,1 грн, що підтверджується інформацією з графи «В» вказаних декларацій. Всього за двома митними деклараціями позивачем сплачено різницю між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, заявленою декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною в оскаржуваних рішеннях Відповідачем, у розмірі 555 391,47 грн.

Рішенням про коригування митної вартості товарів № UA903000/2024/000084/1 від 27.08.2024 року встановлено, що документально не підтверджено заявлену митну вартість товару, що базується на ціні що фактично сплачена або підлягає сплаті та надані до митного оформлення документи містять розбіжності, а саме:

- відповідно до пункту 4 до зовнішньоекономічного контракту від 14.06.2024 № 398 ціна товару формується із розрахунку SONATRACH ЧЕРВЕНЬ 2024 року на бутан (425,0 Дол. США/мт ) плюс премія 105,0 Дол. США/мт. До митного оформлення не надано порядок формування розміру зазначеної премії та включення до її складової доставку (строку доставки) товару із порту RIJEKA (Хорватія) до порту GALATI (Хорватія) відповідно до коносаменту від 13.06.2024 № 02;

- відповідно до частини 2 статті 53 МКУ для підтвердження заявленої митної вартості товару декларант зобов`язаний надати банківські платіжні документи що стосуються оцінюваного товару, якщо рахунок сплачено. Згідно зі статтею 49 МКУ митна вартість товару базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті. Тобто, для підтвердження заявленої митної вартості товару, що базується на ціні що фактично сплачена або підлягає сплаті, до митного оформлення декларант зобов`язаний надати банківські платіжні документи що підтверджують оплату оцінюваного товару. До митного оформлення надано платіжні документи SWIFT (и) від 18.06.2024 № 240618/000262189 та від 25.07.2024 № 240725/000270534 на загальну суму 593 600,0 Дол. США. Згідно інвойсу від 20.06.2024 № VGL 012 вартість партії товару складає 233 872,04 Дол. США, тобто наявна переплата за товар. Відповідно до вищезазначеного не можливо ідентифікувати (підтвердити) оплату платіжними документами SWIFT (ми) від 18.06.2024 № 240618/000262189 та від 25.07.2024 № 240725/000270534 імпортованої партії товару у кількості 441 268,0 кг.

- згідно пункту 14 контракту по перевезенню від 14.06.2024 CBN-14062024-EG/EI вантаж може бути застрахований відправниками/ фрахтувальниками. До митного оформлення не надано документів, які підтверджують, або спростовують даний пункт контракту, а відповідно можливо понесені додаткові затрати. Тобто, на даний момент декларантом документально не підтверджено заявлену митну вартість товару визначену за ціною угоди. Печатка компанії «VIXON GAS S.R.L» (Румунія) та підпис менеджера компанії на рахунку на передоплату від 14.06.2024 № 039 та інвойсі від 20.06.2024 № VGL 012 мають однакове місцезнаходження на документах з однаковим кутом нахилу відповідно один до одного, що може свідчити про проставлення на документах підпису та печатки не власноруч. Також, відтиск печатки на зазначених документах має сплюснутий до овалу вигляд, який відрізняється від відтиску круглої форми печатки компанії «VIXON GAS S.R.L» проставленого на зовнішньоекономічному контракті від 14.06.2024 № 398. Відповідно до норм МКУ, п. 2.2.7; 2.2.9 (та інших) наказу Державної митної служби України від 01.07.2021 № 476 «Про затвердження Методичних рекомендації щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України», під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості, митний орган здійснює перевірку щодо включення/невключення до митної вартості усіх складових (ч. 10 ст. 58 МКУ) з врахуванням здійсненого аналізу щодо маршруту транспортування та вартостей транспортування за подібними маршрутами. Отже, з врахуванням зазначеного, та з врахуванням вартостей транспортування подібних товарів, подібним видом транспорту за однаковим маршрутом, наявні підстави вважати про не включення до митної вартості усіх її складових, в тому числі, й вартості всіх витрат на транспортування та страхування.

Таким чином, декларантом не надано всі достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватись на об`єктивних, документально підтверджених даних що піддаються обчисленню.

Декларантом, для підтвердження заявленої ним митної вартості товару, у тому числі й на усунення виявлених обставин, надані наступні додаткові документи, а саме: Довідка цінова від 27.08.2024 № 21; Лист від 26.07.2024 № 44; Лист від 27.08.2024 № 27/1; Лист від 27.08.2024 № 115; Лист від 27.08.2024 № 27/2. 27.08.2024 декларантом надіслано лист від 27.08.2024 № 27/2 та повідомлено, що надані всі додаткові документи.

Рішенням про коригування митної вартості товарів № UA903000/2024/000085/1 від 28.08.2024р. встановлено, що документально не підтверджено заявлену митну вартість товару, що базується на ціні що фактично сплачена або підлягає сплаті та надані до митного оформлення документи містять розбіжності, а саме:

- відповідно до пункту 4 до зовнішньоекономічного контракту від 14.06.2024 № 398 ціна товару формується із розрахунку SONATRACH ЧЕРВЕНЬ 2024 року на бутан (425,0 Дол. США/мт ) плюс премія 105,0 Дол. США/мт. До митного оформлення не надано порядок формування розміру зазначеної премії та включення до її складової доставку (із врахуванням строку доставки) товару із порту RIJEKA (Хорватія) до порту GALATI (Румунія) відповідно до коносаменту від 13.06.2024 № 02. відповідно до частини 2 статті 53 МКУ для підтвердження заявленої митної вартості товару декларант зобов`язаний надати банківські платіжні документи що стосуються оцінюваного товару, якщо рахунок сплачено. Згідно зі статтею 49 МКУ митна вартість товару базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті. Тобто, для підтвердження заявленої митної вартості товару, що базується на ціні що фактично сплачена або підлягає сплаті, до митного оформлення декларант зобов`язаний надати банківські платіжні документи що підтверджують оплату оцінюваного товару;

- до митного оформлення надано платіжні документи SWIFT (и) від 18.06.2024 № 240618/000262189 та від 25.07.2024 № 240725/000270534 на загальну суму 593 600,0 Дол. США. Згідно інвойсу від 20.06.2024 № VGL 011 вартість партії товару складає 359 727,96 Дол. США, тобто наявна переплата за товар. Відповідно до вищезазначеного не можливо ідентифікувати (підтвердити) оплату платіжними документами SWIFT (ми) від 18.06.2024 № 240618/000262189 та від 25.07.2024 № 240725/000270534 імпортованої партії товару у кількості 678 732,0 кг.;

- згідно пункту 14 контракту по перевезенню від 14.06.2024 CBN-14062024-EG/EI вантаж може бути застрахований відправниками/ фрахтувальниками. До митного оформлення не надано документів, які підтверджують, або спростовують даний пункт контракту, а відповідно можливо понесені додаткові затрати. Наданий лист від 27.08.2024 № 115 не може бути взятий до уваги, так як він підписаний в односторонньому порядку та має підпис не вказаної особи компанії «VIXON GAS S.R.L» (Румунія) та наявний відтиск печатки (овальної форми), який відрізняється від відтиску печатки (круглої форми) проставленого на зовнішньоекономічному контракті від 14.06.2024 № 398, що може свідчити про проставлення на документах підпису та печатки не власноруч та ставить під сумнів автентичність самого листа. Тобто, на даний момент декларантом документально не підтверджено заявлену митну вартість товару визначену за ціною угоди. Печатка компанії «VIXON GAS S.R.L» (Румунія) та підпис менеджера компанії на рахунку на передоплату від 14.06.2024 № 039 та інвойсі від 20.06.2024 № VGL 011 мають однакове місцезнаходження на документах з однаковим кутом нахилу відповідно один до одного, що може свідчити про проставлення на документах підпису та печатки не власноруч. Також, відтиск печатки на зазначених документах має сплюснутий до овалу вигляд, який відрізняється від відтиску круглої форми печатки компанії «VIXON GAS S.R.L» проставленого на зовнішньоекономічному контракті від 14.06.2024 № 398, отже, вищезазначене ставить під сумнів автентичність самих документів. Відповідно до норм МКУ, п. 2.2.7; 2.2.9 (та інших) наказу Державної митної служби України від 01.07.2021 № 476 «Про затвердження Методичних рекомендації щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України», під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості, митний орган здійснює перевірку щодо включення/невключення до митної вартості усіх складових (ч. 10 ст. 58 МКУ) з врахуванням здійсненого аналізу щодо маршруту транспортування та вартостей транспортування за подібними маршрутами. Отже, з врахуванням зазначеного, та з врахуванням вартостей транспортування подібних товарів, подібним видом транспорту за однаковим маршрутом, наявні підстави вважати про не включення до митної вартості усіх її складових, в тому числі, й вартості всіх витрат на транспортування та страхування.

Таким чином, декларантом не надано всі достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватись на об`єктивних, документально підтверджених даних що піддаються обчисленню.

Енергетична митниця, приймаючи Рішення про коригування митної вартості товарів, визначила їх митну вартість за другорядним (резервним) методом.

Позивачу, як декларанту, роз`яснено, що у разі незгоди з вказаним рішенням, останній має право на його оскарження, а також право на випуск товарів у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Позивач, вважаючи протиправними вказані рішення відповідача, звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на органи доходів та зборів.

До митної справи відповідно до ст.7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Згідно з п.23,24 ст.4 МК України митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку; митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Згідно положень Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст.49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 2 ст.53 МК України визначений перелік документів, які декларант подає митному органу щодо підтвердження митної вартості товарів і обраний метод її визначення. Такими документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений в даній нормі закону.

Таким чином, митний орган має право вимагати від декларанта додаткові документи лише при наявності визначених законом підстав, чітко зазначених в ч.3 ст.53 МКУ (- розбіжності у документах, - ознаки підробки документів, - або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари).

В оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів зазначено, що подані позивачем документи містять розбіжності.

Жодного належного та допустимого доказу, що надані позивачем документи містять розбіжності не надано. Розбіжність це відсутність однаковості в документах щодо митної вартості товару. В рішенні відсутні посилання на розбіжності в наданих документах.

В той же час в договорі, декларації, Інвойсі, які є основними документами, жодних розбіжностей саме у вартості товару не міститься.

Щодо тверджень відповідача про коригування митної вартості товарів у зв`язку з відсутністю даних у наданих до митного оформлення позивачем документах щодо складової митної вартості товару, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 4 зовнішньоекономічного контракту від 14.06.2024 № 398 ціною товару є 530 доларів США за метричну тону. Вказану ціну складають ціна бутану (за цінами компанії Sonatrach) 425 доларів США за метричну тону з доданою до неї премією (за термінологією продавця), тобто націнкою визначеним продавцем розміром 105 доларів США за метричну тону. Таким чином вказана у зовнішньоекономічному контракті премія є складовою ціни товару.

Згідно з пунктом 4 зовнішньоекономічного контракту від 14.06.2024 № 398 ціну товару сформовано з урахуванням умов поставки «FOB Galati», що відповідає інформації графи 20 «Умови поставки» поданих Відповідачу митних декларацій. Згідно з правилами Інкотермс 2010 відповідно до умов поставки «FOB», продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна у визначеному порту відвантаження. Тобто усі витрати до моменту надходження товару на борт судна в порту Galati (Румунія), де відповідальність за товар взяв на себе перевізник, є витратами покупця та враховані в ціні товару.

Щодо тверджень відповідача про коригування митної вартості товарів у зв`язку з тим, що не можливо ідентифікувати (підтвердити) оплату платіжними документами SWIFT (ми) від 18.06.2024 № 240618/000262189 та від 25.07.2024 № 240725/000270534 двох імпортованих партій товару у кількості 441 268 кг та 678 732 кг , суд зазначає наступне.

Як вбачається з інвойсів від 20.06.2024 № VGL 012 на суму 233 872,04 доларів США та від 20.06.2024 № VGL 011 на суму 359 727,96 доларів США, загальною вартістю двох партій імпортованого Позивачем товару є саме 593 600 доларів США. Відповідачу були надані копії банківських платіжних документів, що містять посилання на надані Відповідачу зовнішньоекономічний контракт від 14.06.2024 № 398 й проформу-інвойс від 14.06.2024 № 039 та свідчать про оплату Позивачем товару у розмірі, що відповідає вказаному в документах, які супроводжували товар. Крім того, після отримання електронних повідомлень декларанту Позивач надав Відповідачу викладені в листі від 23.08.2024 № 23/08 пояснення стосовно оплати двох партій товару.

За таких обставин, суд вважає помилковим твердження митного органу про неможливість ідентифікувати (підтвердити) оплату платіжними документами.

Щодо тверджень відповідача про коригування митної вартості товарів у зв`язку з тим, що до митного оформлення не надано документів, які підтверджують, або спростовують страхування ввезеного товару з посиланням на п.14 контракту від 14.06.2024р., суд зазначає наступне.

Після отримання електронних повідомлень декларанту Позивачем був наданий Відповідачу лист продавця і відправника товару від 27.08.2024 № 115, згідно з яким страхування вантажу не здійснювалось.

Твердження відповідача про відсутність будь-якої інформації щодо здійснення або нездійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення є необґрунтованими, оскільки згідно з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 13.02.2018 у справі №803/1112/17, якщо за твердженням декларанта, страхування товару не здійснювалося, то декларант не повинен доводити цей факт: декларант повинен підтвердити лише ті факти, які пов`язані з витратами, які, на його думку, входять до митної вартості товарів. Натомість, якщо митниця стверджує, що страхування все ж таки здійснювалося (а значить витрати на страхування включаються до митної вартості), то митниця повинна довести наявність цього факту.

Таким чином, суд погоджується з доводами позивача, що у декларанта відсутній обов`язок доведення факту здійснення або нездійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення.

В частині тверджень митного органу про те, що спостерігається наявність різних печаток на документах, суд вважає необхідним зазначити, що митний орган, як і декларант, не має відповідних знань та кваліфікації для встановлення фальсифікації документа.

Висновки про невідповідність, недійсність чи розбіжність у підписах можуть прийматися лише акредитованими відповідно до чинного законодавства експертами на підставі призначеної почеркознавчої експертизи.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду та відповідно до п. 2 ст. 6 Конвенції "про захист прав людини та основоположних свобод" кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Статтею 358 Кримінального кодексу України за підроблення документів, печаток, штампів та бланків, збут чи використання підроблених документів, печаток, штампів передбачено кримінальну відповідальність, проте будь-яких доказів порушення кримінальної справи за фактом підробки документів стосовно декларанта митним органом не наведено.

Таким чином, зазначені твердження митного органу є лише припущеннями, та останнім ніяк не обґрунтовано, яким чином зазначені припущення митного органу впливають на митну вартість товару, а тому не можуть бути підставою для відмови в митному оформленні товару за наданими документами.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що доводи відповідача не можуть свідчити про ознаки підробки документів, поданих позивачем під час здійснення митного оформлення товару.

Наявність у митного органу інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначення за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Відповідачем не доведено, що зазначені ним недоліки щодо умов поставки вплинули чи могли вплинути на заниження позивачем митної вартості імпортованого товару.

Суд вважає, що позивачем при здійсненні імпортування товару на митну територію України на підтвердження заявленої ним митної вартості товару було надано пакет документів у відповідності до переліку, закріпленого ч. 2 ст. 53 МК України.

При цьому, відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. Обов`язок доведення обґрунтованості такого сумніву митним органом констатований в постанові Верховного Суду від 06.03.2019р. у справі №809/278/17.

При цьому митним органом жодним чином не спростовано контрактну ціну оцінюваних товарів, об`єктивну можливість і спроможність відповідача визначити на підставі наданих позивачем документів зазначену ціну товарів, а також рівень митної вартості товарів за ціною договору за правилами, визначеними у ст. 58 МК України. Відповідач не підтвердив належними доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Крім іншого, суд акцентує увагу на тому, що відповідачем не доведено наявності підстав для застосування другорядних методів визначення митної вартості, а саме резервного методу.

Суд зазначає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів не містить жодних пояснень з боку митного органу щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та інформації і джерел, які використовувались митницею при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів всупереч положенням п.п.2, 4 ч. 2 ст.55 МК України.

Згідно з наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012 р. Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору митницею при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

В оскаржуваному рішенні не визначено, яка з перелічених у ч. 2 ст. 58 МК України підстав у даному випадку стала причиною неможливості застосування першого методу, яка складова частина митної вартості товару не піддається обчисленню, або непідтверджена документально, чи неправильно обрахована, що позбавляло позивача можливості надати належні документи чи обґрунтування.

Таким чином, дослідивши надані позивачем для митного оформлення документи, копії яких містяться у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позивач надав усі документи, необхідні для визначення митної вартості, документи містять повну інформацію про митну вартість та її складові частини.

У свою чергу, відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами обставин надання неповних відомостей, а також існування розбіжностей, неточностей, які б впливали на рівень митної вартості товарів, ознак підробки цих документів або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Крім того, при вирішенні даної справи суд враховує правову позицію Верховного суду викладену у постанові від 1 квітня 2021 року у справі №520/11303/19.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості № UA903000/2024/000084/1від 27.08.2024, № UA903000/2024/000085/1від 28.08.2024 року.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд вважає, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень та на якого відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень покладений обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, не надав суду доказів про правомірність винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Частиною 4 ст.159 КАС України встановлено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

З урахуванням доводів позову, тієї обставини, що наданий строк для відзиву сплинув, та станом на час ухвалення рішення відзив на позов до суду не надійшов, згідно автоматизованої системи діловодства суду по справі не зареєстровано будь-яких клопотань, заяв відповідача, суд кваліфікує неподання відповідачем - суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин як визнання позову.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд вважає, що по даній справі з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань підлягають стягненню на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 8330,87 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГОІМПЕКС» (вул. Жуковського, буд. 15, кв. 2, м. Одеса, 65026, Код ЄДРОПУ 31209468) до Енергетичної митниці (вул. Світлицького, 28-А, м. Київ, 04215, Код ) про визнання протиправними та скасування рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Енергетичної митниці про коригування митної вартості товарів № UA903000/2024/000084/1від 27.08.2024 року, № UA903000/2024/000085/1від 28.08.2024 року.

Стягнути з Енергетичної митниці (вул. Світлицького, 28-А, м. Київ, 04215, Код ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГОІМПЕКС» (вул. Жуковського, буд. 15, кв. 2, м. Одеса, 65026, Код ЄДРОПУ 31209468) витрати зі сплати судового збору в розмірі 8330,87 грн. (вісім тисяч триста тридцять гривень, вісімдесят сім копійок).

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Самойлюк Г.П.