Справа № 161/16930/24
Суддя: Ковтуненко В. В.
Дата ухвалення: 2025-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/42/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2025 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковтуненка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Вольської А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №10 в м. Луцьку адміністративну справу № 161/16930/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до судуз позовом до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення. Просить суд скасувати постановустаршого оперуповноваженого Волинського управління ДВБ Національної поліції України, старшого лейтенанта поліції Білоуса Василя Павловича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ББА № 110511 від 03 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127-4 КУпАП. Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127-4 КУпАП та стягнути судові витрати.

Позивач та його представник в судовому засіданні заявлений позов підтримали в повному об`ємі, з підстав, викладених в позовній заяві. Просили позов задовольнити. В подальшому в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача, суб`єкта владних повноважень, Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України в судовому засіданні заявлений позов не визнав з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Просив відмовити в задоволенні позову. В подальшому в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в задоволенні позову просив відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до вимог ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення, транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

03 вересня 2024 року старшим оперуповноваженим Волинського управління ДВБ Національної поліції України Білоусом Василем Павловичем винесено постанову серії ББА № 110511, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу 17 000,00 гривень.

Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, що адміністратор ТСЦ 0741 РСЦ ГСЦ МВС у Волинській області Іваник В.І., 16 липня 2024 року о 12.50 годин в селі Струмівка, по вулиці Рівненській, 74, під час приймання практичного іспиту у громадянки ОСОБА_2 , не в повній мірі зафіксував зображення та дії екзаменатора та спеціаліста навчального закладу, а також відеозапис процесу складання іспиту збережено не в повній мірі, чим порушив вимоги Інструкції про використання технічних засобів контролю під час складання іспитів № 408 та Інструкції про порядок приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами та видачі посвідчень водія № 515.

Суд звертає увагу на наступні обставини, встановлені в ході розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 2 статті 127-4 КУпАП порушення посадовими особами територіальних сервісних центрів Міністерства внутрішніх справ України встановленого порядку приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами або видачі посвідчення водія - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом достовірно встановлено, що відповідно до висновку за результатами розгляду фактів, зазначених у доповідній записці начальника управління організації реєстраційної діяльності та допуску водіїв до керування транспортними засобами ГСЦ МВС Федора Полонського № 5261/12/4-2024 від 02 серпня 2024 року від 19 серпня 2024 року, встановлено порушення пункту 4 розділу 1 Інструкції 408 в частині збереження відеозапису не в повній мірі та не забезпечення зображення екзаменатора та спеціаліста навчального закладу під час приймання практичного іспиту, в тому числі рухів рук та ніг. Копію вказаного висновку направлено до ГСЦ МВС для прийняття рішення в межах компетенції щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності адміністратора ТСЦ № 0741 РСЦ ГСЦ МВС у Волинській області ОСОБА_1 (а.с. 20-23).

Із змісту відзиву достовірно вбачається, що підставою для розгляду матеріалів уповноваженими особами Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України у відношенні ОСОБА_1 став лист № 31/25579-25104-2024 від 27 серпня 2024 року про відкриття дисциплінарного провадження стосовно державного службовця ОСОБА_1 , адміністратора ТСЦ № 0741 РСЦ ГСЦ МВС у Волинській області (а.с. 49).

Саме на підставі висновку за результатами розгляду фактів, зазначених у доповідній записці начальника управління організації реєстраційної діяльності та допуску водіїв до керування транспортними засобами ГСЦ МВС Федора Полонського № 5261/12/4-2024 від 02 серпня 2024 року від 19 серпня 2024 року та отриманих з ТСЦ № 0741 РСЦ ГСЦ МВС у Волинській області відеозаписів, 03 вересня 2024 року старшим оперуповноваженим Волинського управління ДВБ Національної поліції України Білоусом Василем Павловичем винесено постанову серії ББА № 110511 (а.с. 49, зворот; а.с. 50).

При цьому, відповідно до подання дисциплінарної комісії за результатами розгляду дисциплінарної справи державного службовця ОСОБА_1 , адміністратора ТСЦ № 0741 РСЦ ГСЦ МВС у Волинській області від 14 жовтня 2024 року, в процесі перегляду відеозаписів встановлено, що на записах в повній мірі фіксується положення рук та ніг як в інструктора, так і в особи, що екзаменується. Втручання екзаменатора ( ОСОБА_1 ) в процес складання іспиту не зафіксовано. Порушень вимог Інструкції про використання технічних засобів контролю під час складання іспитів № 408 та Інструкції про порядок приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами та видачі посвідчень водія № 515, що ставились у провину ОСОБА_1 комісією не встановлено.

Комісією надано пропозицію щодо закриття дисциплінарного провадження.

Наказом начальника ГСЦ МВС Миколи Рудика № 375-дс від 22 жовтня 2024 року закрито дисциплінарне провадження стосовно ОСОБА_1 , адміністратора ТСЦ № 0741 РСЦ ГСЦ МВС у Волинській області.

За змістом статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд констатує, що всі без виключення діяння ОСОБА_1 , покладені в основу постанови старшого оперуповноваженого Волинського управління ДВБ Національної поліції України Білоуса Василя Павловича серії ББА № 110511 від 03 вересня 2024 року у встановленому законом порядку були визнані правомірними. Жодних порушень вимог Інструкції про використання технічних засобів контролю під час складання іспитів № 408 та Інструкції про порядок приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами та видачі посвідчень водія № 515, що ставились у провину ОСОБА_1 не встановлено.

Постанова старшого оперуповноваженого Волинського управління ДВБ Національної поліції України Білоуса Василя Павловича серії ББА № 110511 від 03 вересня 2024 року, винесена на підставі листа про відкриття дисциплінарного провадження стосовно державного службовця ОСОБА_1 , адміністратора ТСЦ № 0741 РСЦ ГСЦ МВС у Волинській області була передчасною.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що відповідачем на засадах змагальності сторін та вимогах частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України суду не доведено правомірність, законність та підставність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 127-4 КУпАП.

А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову шляхом визнання протиправною та скасування постанови старшого оперуповноваженого Волинського управління ДВБ Національної поліції України Білоуса Василя Павловича серії ББА № 110511 від 03 вересня 2024 року, щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченогоч. 2 ст. 127-4 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом було понесено та документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 605,60 гривень. При цьому, суд прийшов до висновку про задоволення позову. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 605,60 гривень пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ч. 2 ст. 127-4 КУпАП, ст.ст. 139, 241 246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення задовольнити повністю.

Постанову старшого оперуповноваженого Волинського управління ДВБ Національної поліції України Білоуса Василя Павловича серії ББА № 110511 від 03 вересня 2024 року, щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127-4 КУпАП та застосування адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу в сумі 17 000 гривень визнати протиправною та скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України на користь ОСОБА_1 понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 605,60 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Ковтуненко