Справа № 420/480/19
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2025-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/480/19

Час і місце прийняття ухвали суду 1 інстанції:

12:49 год., м. Одеса;

Дата складання повного тексту ухвали суду 1 інстанції:

17.10.2024 року;

Суддя І інстанції: Бжассо Н.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Крусяна А.В.

Яковлєва О.В.

За участю: секретаря Недашковської Я.О.

апелянта ОСОБА_1

представника відповідачів Абросимової Ю.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), Командувача Військово-Морських сил Збройних Сил України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Державної казначейської служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України адмірала ОСОБА_2 про поновлення позивача з 14 листопада 2016 року у списках особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 та на всіх видах забезпечення, оформленого абз. 1 пунктом 2 наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 № 262 (по стройовій частині) від 26 грудня 2018 року;

визнати протиправним та скасувати рішення Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України адмірала ОСОБА_2 про виключення зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 та зі всіх видів забезпечення з 14 листопада 2016 року, оформленого абз. 2 пунктом 2 наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 №262 (по стройовій частині) від 26 грудня 2018 року;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 поновити позивача з 14 листопада 2016 року у списках особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 та на всіх видах забезпечення порядком, визначеним діючим законодавством України;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 провести повний розрахунок позивача по грошовому та матеріальному забезпеченню як військовослужбовця, звільненого з військової служби у відставку;

стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь позивача на відшкодування заподіяної протиправними рішеннями Командувача Військово-Морськими Силами Збройних Сил України адмірала ОСОБА_2 від 26 грудня 2018 року моральної шкоди в розмірі 700000 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що оспорюваний наказ не може вважатися поновленням позивача на службі на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року у справі №815/7098/16, оскільки фактично до виконання службових обов`язків позивача допущено не було, матеріального забезпечення не надано, в оскаржуваному наказі не зазначена посада, на яку позивача поновлено, і цим же наказом його знову виключено зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 та знято зі всіх видів забезпечення без фактичного проведення розрахунку грошового забезпечення.

Поновлення позивача на військовій службі забезпечить йому можливість на звільнення зі служби у відставку у встановленому законом порядку та без порушень його інтересів на належне грошове, матеріальне та пенсійне забезпечення.

Позивач також доводить, що неправомірні дії відповідача фактично змінили звичайний спосіб життя позивача, зумовили великих затрат часу на судові процеси та постійне вжиття позивачем заходів щодо захисту прав та інтересів, пов`язаних із проходженням військової служби, внаслідок чого йому завдано моральної шкоди.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року закрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції, керуючись положеннями пункту 8 частини 1 статті 238 КАС України, дійшов висновку про те, що відповідачем повністю відновлено права позивача шляхом видання наказів від 07.07.2020 року №128 (пункт 11), від 24.09.2020 року №184 (пункт 4). При цьому, відповідач самостійно вчинив дії, направлені на відновлення прав позивача та станом на час розгляду справи судом відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Також, керуючись приписами частини 5 статті 21 КАС України, суд першої інстанції визначив, що інші позовні вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди в подальшому підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та направити справу на продовження розгляду.

Обґрунтовуючи доводи та вимоги апеляційної скарги, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки обставинам справи та достеменно не встановлено виправлення суб`єктом владних повноважень оспорюваних за цим позовом порушень, у тому числі фактичне відновлення прав позивача, за захистом яких він звертався із цим адміністративним позовом.

Стверджує, що судом першої інстанції безпідставно проігноровано наявність самостійного предмету позову стягнення з відповідача моральної шкоди, а також не спростування відповідачем тієї обставини, що така шкода не була завдана позивачеві на момент звернення із цим позовом.

У відзиві на апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заперечуючи проти обґрунтованості та правомірності доводів і вимог апелянта, відповідач зазначає, що судом першої інстанції надано належну правову оцінку обставинам справи та нормам процесуального права, що регулюють спірне питання. При цьому, судом першої інстанції правильно враховано, що оскаржувані у цій справі порушення були виправлені відповідачем суб`єктом владних повноважень шляхом видання наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 07.07.2020 №128 (по стройовій частині) та від 24.09.2020 року №184 (по стройовій частині). Крім того, наказом від 24.09.2020 року №184 (по стройовій частині), відновлене порушене право позивача на поновлення з 14 листопада 2016 року у списках особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 та на всіх видах забезпечення. Цим же наказом поновлено право позивача на повний розрахунок по грошовому та матеріальному забезпеченню як військовослужбовця, звільненого з військової служби у відставку. Разом з цим, відновлення законних прав та інтересів позивача можливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними, оскільки такі рішення скасовані відповідачем.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною 1 статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За правилами частин 1, 2 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, у тому числі, шляхом:

визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з частинами 1, 5 статті 21 КАС України позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.

Вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Статтею 238 КАС України передбачено випадки, коли суд закриває провадження у справі.

Зокрема, відповідно до частини 1 статті 238 КАС України адміністративний суд має закрити провадження у справі у разі:

якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства (пункт 1);

щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення (пункт 8).

Так, предметом спору у цій справі є протиправність рішень Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України адмірала ОСОБА_2 :

про поновлення позивача з 14 листопада 2016 року у списках особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 та на всіх видах забезпечення, оформленого абз. 1 пунктом 2 наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 № 262 (по стройовій частині) від 26 грудня 2018 року;

про виключення позивача зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 та зі всіх видів забезпечення з 14 листопада 2016 року, оформленого абз. 2 пунктом 2 наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 №262 (по стройовій частині) від 26 грудня 2018 року.

У позові позивач, з метою захисту його прав, також просить:

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 поновити позивача з 14 листопада 2016 року у списках особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 та на всіх видах забезпечення порядком, визначеним діючим законодавством України;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 провести повний розрахунок позивача по грошовому та матеріальному забезпеченню як військовослужбовця, звільненого з військової служби у відставку;

стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь позивача на відшкодування заподіяної протиправними рішеннями Командувача Військово-Морськими Силами Збройних Сил України адмірала ОСОБА_2 від 26 грудня 2018 року моральної шкоди в розмірі 700000 грн.

Зі змісту наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 №262 (по стройовій частині) від 26 грудня 2018 року свідчить, що такий виданий на виконання судового рішення, яке набрало законної сили в адміністративній справі №815/7098/16.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 року у справі №815/7098/16:

визнано протиправним рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняте на виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 20.04.2017 року у справі №815/7098/16, про поновлення позивача з 14.11.2016 року у списках особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 та на всіх видах забезпечення, оформлене абзацом 1 п. 2 наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 №262 (по стройовій частині) від 26.12.2018 року, і таким, що порушує права позивача.

визнано протиправним рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 про виключення позивача зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 та зняття зі всіх видів забезпечення з 14.11.2016 року, оформлене абзацом 2 п. 2 наказу ІНФОРМАЦІЯ_2 №262 (по стройовій частині) від 26.12.2018 року, і таким, що порушує права позивача.

У зв`язку із прийняттям вказаної ухвали суду, пунктом 11 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 07.07.2020 року №128 (по стройовій частині) внесено зміни до наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26.12.2018 року №262 та скасовано пункт 2 цього наказу.

Суд першої інстанції також врахував повідомлені відповідачем обставини, згідно яких пунктом 4 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.09.2020 року №184 визначено:

на виконання судового рішення у справі №815/7098/16 позивача з 14 листопада 2016 року поновлено у списках особового складу військової частини НОМЕР_1 на посаді начальника відділу замовлень морської зброї, радіотехнічного озброєння та навігаційної техніки управління кораблебудування ІНФОРМАЦІЯ_1 та на всіх видах забезпечення;

позивача, начальника відділу замовлень морської зброї, радіотехнічного озброєння та навігаційної техніки управління кораблебудування військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 13 травня 2016 року № 428 з військової служби у відставку за пунктом «б» частини 7 статті 26 (за станом здоров`я) з правом носіння військової форми одягу з 24 вересня 2020 року виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , знято зі всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до РТЦК.

Серед іншого, цим наказом визначено вважати виплаченою грошову допомогу при звільненні з військової служби у відставку у розмірі 195378 (сто дев`яносто п`ять тисяч триста сімдесят вісім) гривень 75 копійок відповідно до наказу Міністра оборони України від 11 червня 2008 року №260; виплаченим грошове забезпечення, з урахуванням раніш виплачених сум, за період з 30 січня 2002 року по 25 липня 2014 року за пунктом 12 Постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.07.2014 по справі №2-а-6803/09/1570 з урахуванням основних, додаткових щомісячних видів грошового забезпечення, одноразових видів грошового забезпечення, індексації за цей період на загальну суму 656 823 (шістсот п`ятдесят шість тисяч вісімсот двадцять три) гривні 35 копійок; здійсненими усі належні перерахування до органів Пенсійного фонду України за період з 30 січня 2002 року по 25 липня 2014 року; відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядку №100, Порядку №178, наказу №260 здійснити розрахунок позивача по грошовому та матеріальному забезпеченню, як військовослужбовця, звільненого з військової служби у відставку, з урахуванням повного виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі №815/5639/16 та рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі №815/5826/16.

Таким чином, суд першої інстанції виходив з факту скасування пункту 2 наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26.12.2018 року №262 на підставі наказу від 07.07.2020 року №128 (по стройовій частині) та прийняття відповідачем наказу від 24.09.2020 року №184, яким позивача поновлено у списках особового складу на визначеній посаді та в подальшому виключено зі списків особового складу, визначено провести позивачеві виплату грошового забезпечення.

Однак, висновки суду першої інстанції не містять жодних мотивів, згідно яких суд виходив про виправлення відповідачем суб`єктом владних повноважень порушень, які мали місце під час прийняття оскаржуваного за цим позовом рішення. У тому числі, висновуючись про усунення порушень прав позивача, суд першої інстанції не здійснив правову оцінку наказу від 24.09.2020 року №184, цей доказ не дослідив.

Також, без належного мотивування залишились висновки суду першої інстанції і про відсутність обставин вважати повно відновленими права позивача без визнання протиправним оспорюваного рішення відповідача.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що вимоги позивача також утримують в собі самостійний предмет позову в частині заявленого до стягнення моральної шкоди. Однак залишається необґрунтованою неможливість вирішення цих вимог, навіть за умови прийняття відповідачем наказів про скасування окремих пунктів оспорюваного за цим позовом рішення.

Враховуючи викладене, оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають нормам процесуального права та не ґрунтуються на повному з`ясуванні обставин справи, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до пунктів 3, 4 частини 1 статті 320 КАС України підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 320, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року скасувати.

Справу направити до Одеського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено та підписано 14.02.2025 року.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв