Справа № 160/33873/24
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2025-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.12.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях (Філія ГСЦ МВС), в якій позивач просить:
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі № 826/6453/18 скасовано пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб". Тому, з 29.01.2020 року виникли підстави для визначення розмірів посадових окладів, окладів за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». Позивач вважає, що йому було протиправно відмовлено у наданні нової довідки, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.
25.12.2024 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
31.12.2024 року представником Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях подано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що порядок перерахунку пенсійного забезпечення підлягає обрахуванню з урахуванням пункту 4 Постанови № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року, статей 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII від 09.04.1992 р. Постановою Кабінету Міністрів № 481 від 12.05.2023 «Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704», до абзацу першого внесено зміни, абзац викладено у наступній редакції: «Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14». За редакцією, що передувала останній, умови абзацу першого пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704, означено як: «Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14». Відтак, обрахування розміру нарахувань у відповідності до коефіцієнтів, виходячи із розмірів посадових окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців залишилися незмінними на рівні березня 2018 року.
07.01.2025 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій підтримано позицію, викладену в позовній заяві, та зазначено, що відзив є законодавчо необґрунтованим та таким, що не спростовує доводів, викладених в позовній заяві, як підстави для задоволення позову.
Дослідивши повно і всебічно письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 призначена пенсія по лінії МВС України, за вислугу років, як працівнику органів внутрішніх справ, у відповідності до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області оновлені довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 01.01.2023 року у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII, положень постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704, із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військове звання та інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, для проведення перерахунку основного розміру його пенсії з 01.02.2021.
Листом від 17.10.2024 року №33/29/30/Б-2670-2969-2024 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для підготовки оновлених довідок, оскільки питання грошового забезпечення працівників поліції регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», а не нормами постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач і звернувся до суду із даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
За змістом частини 3 статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» №2262-ХІІ перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством для поліцейських.
Проте, усі призначені за Законом №2262-ХІІ пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Кабінет Міністрів України 21.02.2018 прийняв постанову №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», згідно з якою перерахунок пенсій осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (міліції) проведено з 01.01.2016.
В подальшому, після проведення перерахунку пенсій відповідно до Постанови №103 та визнання судами її окремих положень протиправними та нечинними Кабінетом Міністрів України не прийнято жодної іншої постанови, яка б визначала умови, порядок та розміри перерахунку пенсій.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі №826/3858/18, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 Постанови №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45 (далі - Порядок №45).

Слід зазначити, що ці пункти врегульовували питання перерахунку пенсій військовослужбовцям, умови грошового забезпечення яких визначено Постановою №704.

Відповідно до рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.05.2019 у справі №826/12704/18 (набрало законної сили 19.11.2019) визнано протиправним та скасовано пункт 3 Постанови №103, який врегульовував питання перерахунку пенсії особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), за прирівняною посадою поліцейського, умови грошового забезпечення яких визначено відповідно до Постанови №988.

Положеннями пункту 1 Порядку №45 встановлено, що пенсії, призначені відповідно до Закону №2262-ХІІ, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 2 Порядку №45 для видачі довідки про грошове забезпечення для перерахунку пенсії необхідно підготувати списки осіб, пенсії яких підлягають перерахунку за формою згідно з додатком 1 до Порядку.

Пунктом 3 Порядку №45 передбачено, що на підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.

Приписами норм пункту 5 Порядку №45 встановлено, що особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) перерахунок пенсії проводиться з розміру грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського, враховуючи оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, відповідно до Постанови №988.

Досліджуючи підстави звернення з адміністративним позовом, суд зазначає, що позивач просить суд зобов`язати підготувати та надати до пенсійного органу оновлену довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 року відповідно до норм саме Постанови №704.

Зі змісту рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.07.2024 року у справі №160/14571/24 встановлено, що 19.12.2022 року Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Дніпропетровській області» видано оновлену довідку №33/24/С-9307 про розмір грошового забезпечення позивача за листопад 2019 року, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з Постановою №988 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ, станом на 19.11.2019 року.

На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.04.2023 у справі № 160/3024/23 позивачу проведено перерахунок пенсії з 01.12.2019 в розмірі 56% від грошового забезпечення 15515,31 грн, яке зазначено у довідці від 19.12.2022 за № 33/24/С-9307, наданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області».

Як вбачається з матеріалів справи, в межах даного позову позивач просить суд зобов`язати відповідача підготувати оновлені довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 01.01.2023 року відповідно до норм Постанови №704.

Проте, судом встановлено, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України, а тому розмір грошового забезпечення позивача регулювався нормами Постанови №988 за прирівняною посадою поліцейського, а не нормами Постанови №704.

З урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що у відповідача відсутні підстави для підготовки та надання до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області спірної довідки про розмір грошового забезпечення, оскільки Постанова №704 не поширюється на осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції) та поліцейських, так як для цієї категорії є Постанова №988, якою визначено складові грошового забезпечення поліцейських та схему окладів поліцейських за спеціальними званнями.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Отже, інші доводи сторін не потребують правового аналізу, оскільки не мають вирішального значення.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної заяви.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, відсутні підстави для вирішення питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях (Філія ГСЦ МВС) (49041, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, пр. Праці, будинок 16 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтею 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Горбалінський