Справа № 420/28077/24
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лебедєвої Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій позивач просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 23.05.2022;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 23.05.2022, виходячи з вислуги років 25 років 03 місяці 11 днів.

Ухвалою суду від 11.09.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, позивачу надано час для усунення недоліків шляхом надання до суду: уточненої позовної заяви з урахуванням висновків викладених в ухвалі суду, з копією позовної заяви для відповідача.

До Одеського окружного адміністративного суду від позивача надійшла уточнена позовна заява, в якій позивач просить суд:

- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 23.05.2022 - протиправною;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 23.05.2022, виходячи з вислуги років 25 років 03 місяці 11 днів.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходив службу у Державній Прикордонній службі України (ДПСУ) на різних посадах. Наказом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21.04.2020 року № 123-ОС позивача було звільнено в запас Збройних Сил України (додаток 2). Вислуга років станом на 23.04.2020 року становила: календарна - 21 рік 09 місяців 02 днів; пільгова 03 років 06 місяців 09 днів; всього: 25 років 03 місяці 11 днів.

23.05.2023 року позивач звернувся на адресу Голови Державної прикордонної служби України із листом, щодо підготовки та надсилання до органу Пенсійного фонду України документів для призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Адміністрація Державної прикордонній служби України листом від 06.06.2023 № 11/М-7220-1132 відмовила у задоволенні звернення позивача, мотивувавши відмову тим, що на дату виключення зі списків особового складу загону 21 рік 09 місяців 02 дні вислуги років у календарному обчисленні не визначає право на призначення позивачу пенсії за вислугу років на умовах, встановлених пунктом «а» статті 12 Закону № 2262, а тому відсутні підстави для надання доручення Південному регіональному управлінню про підготовку документів, необхідних для призначення пенсії за вислугу років на умовах, визначених пунктом «а» статті 12 Закону № 2262, та їх надсилання до відповідного органу Пенсійного фонду України.

Не погоджуючись із таким рішенням для захисту свого права на призначення пенсії позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23.04.2024 року у справі № 420/17334/23, зобов`язано Адміністрацію Державної прикордонної служби України () підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області подану ОСОБА_1 заяву про призначення пенсії за вислугу років та документи, необхідні для призначення пенсії за вислугою років відповідно до вимог пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб,звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

10.07.2024 року на виконання рішення суду від 23.04.2024 року у справі 420/17334/23 Адміністрацію Державної прикордонної служби України було надіслано на адресу відповідача документи, необхідні для призначення пенсії за вислугою років відповідно до вимог пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб,звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

30.07.2024 року відповідач надіслав позивачу відповідь № 1500-0310-8/117607 на звернення Адміністрації Державної прикордонної служби України від 10.07.2024 року у якій відмовив у призначенні пенсії. До відповіді було додано копію рішення відповідача № 2182 від 29.07.24 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до вимог пункту "а" статті 12 Закону, у зв`язку з відсутністю необхідної календарної вислуги - 24 роки та 6 місяців.

Крім того, позивач вказує, що він був звільнений зі служби 23.04.2020 року, а звернувся до Адміністрації Державної прикордонної служби України (як органу, через який подаються відповідні заяви) із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону №2262-XII лише 23.05.2023 року, тому днем звернення за призначенням пенсії є саме 23.05.2023 року і з урахуванням вимог статей 48 та 50 Закону №2262-ХП він маю право на призначення пенсії з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією, тобто з 23.05.2022 року.

З огляду на викладене, позивач вважає, що бездіяльність відповідача щодо призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» є протиправною, а тому звернувся до суду з даною позовною заявою.

Ухвалою від 25.09.2024 року Одеський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 420/28077/24 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст. 262 КАС України.

Суд зазначає, що копія ухвали від 25.09.2024 року була надіслана та доставлена відповідачу в його електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд».

09.10.2024 року до Одеського окружного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного України в Одеській області надійшли копії матеріалів пенсійної справи позивача.

Однак, ні у визначений судом строк, ні станом на дату вирішення даної адміністративної справи відзиву на позовну заяву чи обґрунтованого клопотання про продовження строку для його подання до суду не надано.

Частиною 4 статті 159 КАС України визначено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до вимог ч. 6 ст. 162 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 проходив службу в Державній Прикордонній службі України з 1998 року на різних посадах, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_1 .

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21.04.2020 року № 123-ОС позивача було звільнено в запас Збройних Сил України.

Згідно вищезазначеного наказу, вислуга років позивача станом на 23.04.2020 року становила: календарна - 21 рік 09 місяців 02 днів, пільгова - 03 років 06 місяців 09 днів, всього: 25 років 03 місяці 11 днів.

23.05.2023 року позивач звернувся на адресу Адміністрація Державної прикордонної служби України з листом щодо підготовки та надсилання до органу Пенсійного фонду України документів для призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у зв`язку із наявністю на дату виключення зі списків особового складу Південного регіональною управління станом на 23.04.2020 року вислуги років на військовій службі з урахуванням вислуги у пільговому обчисленні 25 років 03 місяці 11 днів.

У своєму листі-відповіді від 06.06.2023 року № 11/М-7220-11326 Адміністрація Державної прикордонної служби України зазначила, що наявність у ОСОБА_1 на дату виключення зі списків особового складу загону 21 рік 09 місяців 02 дні вислуги років у календарному обчисленні не визначає право на призначення пенсії за вислугу років на умовах, встановлених пунктом "а" статті 12 Закону № 2262. Відсутні підстави для надання доручення Південному регіональному управлінню про підготовку документів, необхідних для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на умовах, визначених пунктом "а" статті 12 Закону № 2262, та їх надсилання до відповідного органу Пенсійного фонду України.

Позивач вважає протиправною відмову в оформленні та направленні документів до Головного управління ПФУ в Одеській області для призначення йому пенсії за вислугою років звернувся з позовною заявою до Одеського окружного адміністративного суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23.04.2024 року у справі № 420/17334/23, яке набрало законної сили 23.04.2024 року, позов ОСОБА_1 до Адміністрації прикордонної служби України, ІНФОРМАЦІЯ_2 за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідачів Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_3 та Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо оформлення та направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області документів, необхідних для призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугою років відповідно до вимог пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України () підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області подану ОСОБА_1 заяву про призначення пенсії за вислугу років та документи, необхідні для призначення пенсії за вислугою років відповідно до вимог пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Адміністрація Державної прикордонної служби України на виконання рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23.04.2024 року у справі № 420/17334/23, супровідним листом № 09/44417-24-Вих від 10.07.2024 року направила на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області пакет документів для призначення пенсії позивачу, а саме; подання про призначення пенсії від 10.07.2024 року № 11/ПВ-12889/СУД, копію рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.04.2024 року у справі № 420/17334/23, заяву про призначення пенсії за вислугу років від 04.07.2024 року, витяг з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21.04.2020 року № 123-ОС, розрахунок вислуги років на пенсію від 18.05.20214 року, грошовий атестат №12 від 30.05.2024 року, довідку № 11/90 про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії за останні місяці від 06.05.2024 року, копію паспорта, витяг з реєстру територіальної громади, копію картки фізичної особи платника податків, копію посвідчення НОМЕР_2 , довідку про безпосередню участь в АТО № 8/29, реквізити рахунку в установі банку, довідку з соцзахисту населення № 3435, довідку з ГУ ПФУ № 1500-0218-8/92754, пам`ятку пенсіонера.

На підставі наданих Адміністрацією Державної прикордонної служби України документів, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області прийняло рішенням від 29.07.2024 року № 2182 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , яке мотивне тим, що відповідно до пункту а статті 12 Закону пенсія за вислугу років особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової) служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону] (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), призначається незалежно від віку якщо вони звільнені зі служби з 01 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу» прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей від 17 липня 1992 року № 393 передбачено, що для отримання права на призначення пенсії за вислугу років обов`язковою умовою є наявність саме календарної, а не загальної чи пільгової вислуги років. Згідно з поданням Адміністрації Державної прикордонної служби України від 10.07.2024 року № 11/ПВ-12889/СУД про призначення пенсії ОСОБА_1 на день звільнення зі служби, тобто на 23.04.2020 року, ОСОБА_1 має календарну вислугу 21 рік 09 місяців 02 дні та з урахуванням пільгового обчислення - 25 років 03 місяців 11 днів. Вислуга років, з врахуванням часу служби, який підлягає зарахуванню на пільгових умовах враховується тільки для визначення розміру пенсії, а не права. Враховуючи вищезазначене, Головним управлінням прийнято рішення № 2182 від 29.07.2024 року про відмову у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону у зв`язку з відсутністю необхідної календарної вислуги -і 24 роки та 6 місяців.

Позивач не погоджується з відмовою у призначенні йому пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а тому звернувся до суду з позовною заявою.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за даним нормативно-правовим актом визначено Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пенсійне забезпечення військовослужбовців Державної прикордонної служби України здійснюється у порядку та у розмірах, встановлених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах ,,б"-"д',, "ж", "з" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше.

Отже, для призначення пенсії за вислугу років позивачу необхідно мати не менше 25 календарних років вислуги.

Згідно із статтею 17-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок та умови зарахування періодів служби для призначення пенсій за вислугу років, у тому числі на пільгових умовах відповідно до Закону № 2262-ХІІ, установлено постановою Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей" від 17.07.1992 № 393 (далі Постанова № 393).

Згідно із абзацом другим пункту 1 Постанови № 393, було установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону № 2262-ХІІ особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховується, зокрема, військова служба в Збройних Силах, Державній прикордонній службі.

Відповідно до абзацу 10 пп. "в" п. 3 вказаної Постанови № 393 (в редакції станом на час звільнення позивача зі служби) до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця, зокрема, служба на заставах, постах, у комендатурах, відділеннях КПП, маневрових групах зі змінними заставами, на кораблях і катерах, що несуть службу по охороні державного кордону України, інших підрозділах Державної прикордонної служби за Переліком, затверджуваним Адміністрацією Державної прикордонної служби України.

Відповідно до п.п. 11, 21 Розділу 2 Переліку посад і умов служби в органах Державної прикордонної служби України (Прикордонних військ України), служба в яких військовослужбовцям зараховується до вислуги років, що дає право для призначення пенсії на пільгових умовах, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України 20.02.2017 № 139, (далі - Перелік), один місяць служби за півтора місяця зараховується:

- у прикордонних комендатурах, на заставах, у відділеннях прикордонного контролю для виконання спеціальних завдань з охорони державного кордону, на резервних прикордонних заставах прикордонних загонів (загонів прикордонного контролю, ІНФОРМАЦІЯ_4 ), мобільних прикордонних комендатурах, заставах, у відділеннях прикордонного контролю, оперативно- бойових прикордонних комендатурах, прикордонних комендатурах швидкого реагування, відділах (окремих відділах) прикордонної служби (тип С), відділах спеціальних дій на воді, які брали участь у несенні служби з охорони державного кордону України, проведенні спеціальних прикордонних операцій на державному кордоні України, оперативно-профілактичних заходах, спеціальних заходах та окремих локальних, точкових діях на державному кордоні України в межах компетенції Державної прикордонної служби України (Прикордонних військ України) на підставі наказу начальника (командира) органу Держприкордонслужби (Прикордонних військ України), - з 30 вересня 2000 року,

- у відділах прикордонної служби типу А, Б, В усіх категорій органів охорони державного кордону та структурних підрозділах, які організаційно входять до складу цих відділів, за винятком відділів НОМЕР_3 прикордонного загону, - з 29 грудня 2006 року.

Таким чином, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами.

Можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби пов`язується не з категорією працівників, що реалізують право на пенсію за вислугу років, а зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті проходження військової служби в певний, визначений у законодавчому порядку період часу. Така можливість передбачена Постановою № 393.

Визначальною підставою у питанні можливості пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певної категорії для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсій, чи інших соціальних виплат.

Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" як єдину, обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років передбачає наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги). При цьому, наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи.

Визначення у Законі України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" вислуги саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і буде становити календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в частині 4 статті 17 цього ж Закону, щодо можливості врахування при призначенні пенсії тільки повних років вислуги.

Таким чином, передбачена Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).

У свою чергу, передбачені статтею 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пільгові умови призначення пенсій відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років.

При цьому, таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.

Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Таким чином, до актів правового регулювання щодо умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постановах від 03.03.2021 у справі 805/3923/18-а, від 14.04.2021 у справі №480/4241/18, від 01.06.2022 у справі №620/5996/21.

Суд приймає до уваги, що висновки Верховного Суду не враховують зміни, які були внесені до п. 2-3, абз 1 п. 3 постанови КМ України № 393 постановою КМ України № 119 від 16 лютого 2022 року , якою зокрема:

- доповнено постанову пунктом 2-1 такого змісту:

" 2-1. Для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.";

- у пункті 3 абзац перший викладено в такій редакції:

" 3. До вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах:"

- доповнено постанову пунктом 3-1 такого змісту:

" 3-1. У разі наявності двох і більше підстав для зарахування на пільгових умовах до вислуги років, з якої визначається розмір пенсії, одного і того ж періоду служби вислуга років обчислюється за тією підставою, яка дає найбільші пільги.";

- у пункті 4 слова "до вислуги років для призначення пенсії на пільгових умовах, - у відповідному пільговому обчисленні" замінити словами "на пільгових умовах до вислуги років, - у відповідному пільговому обчисленні для визначення розміру пенсії".

Суд зазначає, що станом на дату звільнення позивача з військової служби правове регулювання вказувало на те, що календарна вислуга років на пільгових умовах підлягала врахуванню для призначення пенсій офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, особам, зазначеним у пункті ж статті 1-2 Закону № 2262-ХІІ.

Із заявою про оформлення та подання необхідних документів до органу ПФУ для призначення пенсії позивач звернувся в 23.05.2023 року, коли правове регулювання спірних правовідносин зазнало змін, а саме пунктом 3 Постанови № 393 в редакції Постанови КМУ від 16 лютого 2022 №119, (набрала чинності 19 лютого 2022 року) передбачено зарахування календарної вислуги років на пільгових умовах тільки для визначення розміру пенсії. Тобто, редакція Постанови №393 (до внесення змін) передбачала зарахування календарної вислуги років на пільгових умовах для призначення пенсії за вислугу років за Законом № 2262-ХІІ. Натомість, новою редакцією пункту 3 Постанови № 393 передбачено зарахування останньої тільки для визначення розміру пенсії.

Суд вважає, що застосування положень Постанови № 393 необхідно здійснювати у тій редакції, яка була чинна саме на час набуття позивачем права на призначення пенсії за вислугу років за Законом № 2262-ХІІ, що є доцільним з огляду на принцип правової визначеності.

Оскільки зі служби позивач був звільнений в 2020 році, суд вважає, що для призначення пенсії за вислугу років за Законом №2262-ХІІ календарна вислуга років зараховується на пільгових умовах відповідно до Постанови № 393 в редакції, чинній до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України № 119 від 16 лютого 2022 року. У противному випадку, порушується конституційний принцип рівності і заборони дискримінації, позивач ставиться в нерівне становище з тими військовими пенсіонерами, які звернулись за оформленням пенсії своєчасно, маючи таку ж саму пільгову вислугу років.

Відтак, вирішуючи питання про призначення пенсії за вислугу років відповідач повинен був врахувати наявність у ОСОБА_1 як календарної, так і пільгової вислуги років.

З огляду на вищевикладене, суд відхиляє твердження скаржника стосовно того, що визначальною для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є лише календарна вислуга років.

В контексті вирішення спірного питання суд також враховує рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги, згідно із яким Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у ЗСУ, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратурі, охороні державного кордону України, податковій міліції, Управлінні державної охорони України, державній пожежній охороні, Державному департаменті України з питань виконання покарань тощо.

У рішенні Конституційного Суду України від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій зазначено, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.

Беручи до уваги наведене, суд зазначає, що вислуга років позивача, в пільговому обчисленні становить 25 років 03 місяці 11 днів та є достатнім для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту "а" статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а отже рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 29.07.2024 року № 2182 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років є протиправним та таким, що належить до скасування.

В той же час, позивач просить визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», проте, суд зауважує, що відповідач, Головне управління Пенсійного фонду в Одеській області, прийняв рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії, тобто права позивача порушені рішенням, а не діями.

Суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше, як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, у межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, для ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 29.07.2024 року № 2182 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.

Стосовно способу захисту порушеного права ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Як убачається з положень Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № Р(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може і ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавча встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу і верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень не закріплено. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Повноваження суду при вирішенні справи визначено статтею 245 КАС України, відповідно до якої у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, у тому числі, про зобов`язання вчинити певні дії.

За наслідками дослідження законодавчих приписів у контексті спірних правовідносин, судом установлено, що в даному випадку Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області не наділено повноваженнями самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

У досліджуваній ситуації, з огляду на наявність у ОСОБА_1 необхідної вислуги років, у суб`єкта владних повноважень у лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки, зокрема, призначення пенсії за віком.

Суд враховує постанови Верховного Суду від 22.05.2022 у справі № 480/4643/20, від 10.11.2022 у справі №620/6139/20, згідно із якими, у подібних правовідносинах, судом касаційної інстанції зобов`язано орган Пенсійного фонду призначити пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З урахуванням наведеного, на думку суду, ефективним способом захисту порушеного права у даному випадку є саме зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Щодо дати, з якої необхідно призначити пенсію, то суд звертає увагу на те, що у ст. 50 Закону № 2262-ХІІ визначено, що пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.

Позивач оскаржує про відмову у призначенні пенсії за вислугу років, яка була оформлена рішення відповідача від 29.07.2024 року № 2182.

Як вбачається з матеріалів справи, вказане рішення було прийнято за наслідком розгляду заяви позивача про призначення пенсії за вислугу років, з якою він звернувся 04.07.2024 року.

Тому, враховуючи положення ст. 50 Закону № 2262-ХІІ, пенсію має бути призначено з 04.07.2023 року, а не з 23.05.2022 року, як просить позивач.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 15.04.2024 у справі № 140/11144/23.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до основних засад адміністративного судочинства, вимог законодавства України, що регулює спірні правовідносини, суд робить висновок, що позовні вимоги позивача належать до часткового задоволення.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Згідно ч.ч.1, 3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору та інші судові витрати ним не понесені, розподіл судових витрат згідно ч. 1 ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна,83, м. Одеса, 65107, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 29.07.2024 року № 2182 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років згідно з п. «а» ст. 12 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 04.07.2023 року, виходячи з вислуги років 25 років 03 місяці 11 днів.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 17.02.2025 року.

Суддя Г. В. Лебедєва