Справа № 320/31461/23
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2025-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Беспалова О. О.
суддів: Парінова А. Б., Ключковича В.Ю.
за участю секретаря: Рожок В. В.

представника позивача Подольського В.О., представника відповідача Хоменка І. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Головного управління ДПС у місті Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 травня 2024 року (місце ухвалення: місто Черкаси, час ухвалення: не зазначений, дата складання повного тексту: 07 червня 2024) у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Рейлкарт Сервіс" до Головного управління ДПС у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Рейлкарт Сервіс» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 01.05.2023 за № 295970412.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30 травня 2024 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції, з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та прийняти нову постанову, якою позов залишити без задоволення.

До Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу. Позивачем щодо задоволення вимог апелянта заперечено. Зазначено, що рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення осіб, що з`явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, товариством з обмеженою відповідальністю «Рейлкарт Сервіс» у продовж 2022 року подало до контролюючого органу за місцем обліку - ГУ ДПС у м. Києві звітні податкові декларації з податку на прибуток підприємств, а саме:

- за звітний період 1-ий квартал 2022 року, де задекларувало відсутність об`єкта оподаткування (тобто, відобразило нульові показники);

- за звітний період півріччя 2022 року, де в рядках 04, 06 і 19 задекларувало від`ємне значення об`єкта оподаткування (- 21 000,00 грн.) й відповідно відсутність позитивного значення податку на прибуток, а також податку на прибуток, нарахованого за результатами останнього звітного (податкового) періоду, (тобто, « 0,00 грн.»);

- за 3-и квартали 2022 року, де в рядках 04, 06 і 19 задекларувало позитивні значення об`єкта оподаткування, - « 27 988 000,00 грн.», податку на прибуток - « 5 037 840,00 грн.» й податку на прибуток, нарахованого за результатами останнього звітного (податкового) періоду, - « 5 037 840,00 грн.».

Вказані податкові декларації зареєстровані та прийняті контролюючим органом, про що свідчать долучені до позовної заяви квитанції № 2 від 10.05.2022, від 20.07.2022 та 26.10.2022.

Надалі товариством подано звітну податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за звітний період 2022 рік (річну), де в рядках 04, 06 і 19 задекларувало позитивні значення об`єкта оподаткування, - « 42 747 186,00 грн.», податку на прибуток - « 7 694 493,00 грн.» й податку на прибуток, нарахованого за результатами останнього звітного (податкового) періоду, - « 2 656 653,00 грн.». Вказана податкова декларація зареєстрована та прийнята ГУ ДПС у м. Києві 01.03.2023, що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією № 2 від 01.03.2023.

Задекларовані у податкових деклараціях за звітні періоди 3-и квартали 2022 року та 2022 рік сплачені позивачем до державного бюджету в повному обсязі відповідно до платіжних доручень від 27.10.2022 №267 у сумі 1 000 000,00 грн., від 18.11.2022 №296 у сумі 4 038 000,00 грн., від 06.03.2023 № 61 у сумі 2 657 000,00 грн.

Головним управлінням ДПС у м. Києві проведено камеральну перевірку податкової декларації ТОВ «Рейлкарт Сервіс» з податку на додану вартість за звітний період 2022 рік, за результатами якої складено акт від 31.03.2023 № 22391/ж5/26-15-04-12-03/42315030.

Проведеною камеральною перевіркою встановлено, що платник занизив, задеклароване у вказаній податковій звітності податкове зобов`язання з податку на прибуток на 5 037 626,00 грн.

Такий висновок мотивований наступним: при поданні звітної податкової декларації з податку на прибуток за 2022 рік (реєстр. № від 09.02.2023) платником допущено порушення вимог п.48.1 ст.48, п. 137.4 ст. 137 Податкового кодексу України, а також вимоги наказу Міністерства фінансів України від 20.10.2015 № 897 зі змінами та доповненнями. А саме податковими (звітними) періодами для податку на прибуток підприємств, крім випадків, передбачених пунктом 137.5 цієї статті, є календарні квартал, півріччя, три квартали, рік. При цьому податкова декларація розраховується наростаючим підсумком.

В даному ж випадку ТОВ «Рейлкарт Сервіс», подавши 09.02.2023 звітну податкову декларацію за 2022 рік, в якій заповнило значення рядку 17 декларації («податок на прибуток за звітний (податковий) період») в розмірі 7 694 493,00 грн., рядку 18 декларації ( «податок на прибуток за результатами попереднього звітного (податкового) періоду») в розмірі 5 037 840,00 грн., рядку 19 декларації («податок на прибуток, нарахований за результатами останнього (звітного) податкового періоду (рядок 17 - рядок 18)»)в розмірі 2 656 653,00 грн., фактично зменшило нараховану суму податку на прибуток за 2022 рік на суму 5 037 626 грн., оскільки податкова декларація за звітний період 3-й квартали 2022 року як така ним не подавалась. При цьому для ТОВ «Рейлкарт Сервіс» як платника у силу приписів пп. «в» п. 137.5 ст. 137 Податкового кодексу України встановлений саме річний податковий (звітний) період.

Таким чином, проаналізувавши дані показників виключно податкової декларації з податку на прибуток за 2022 рік, перевіряючий дійшов умовиводу, що у такій декларації платник мав задекларувати в рядку 18 («податок на прибуток за результатами попереднього звітного (податкового) періоду поточного року з урахуванням уточнень (рядок 17 податкової декларації з податку на прибуток підприємств за попередній звітний (податковий) період поточного року) показник- 0,00 грн., та в рядку 19 («податок на прибуток, нарахований за результатами останнього (звітного) податкового періоду (рядок 17 - рядок 18)») показник з позитивним значенням - 7 694 279,00 грн.

01.05.2023 відповідач на підставі акта перевірки від 31.03.2023 № 22391/ж5/26-15-04-12-03/42315030та керуючись пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54, п. 58.1 ст. 58 Податкового кодексу України прийняв оспорюване податкове повідомлення-рішення форми «Р» за № 295970412, яким збільшив позивачу грошове зобов`язання з податку на прибуток підприємств (код платежу 11021000) на суму 5 541 389,00 грн. (з них за податковим зобов`язанням у розмірі 5 037 626,00 грн., за штрафними санкціями - 503 763,00 грн.).

Не погоджуючись із висновками акта камеральної перевірки та відповідно із зазначеним податковим повідомленням-рішенням від 01.05.2023, позивач звернувся до Державної податкової служби України зі скаргою. Проте Державна податкова служба України рішенням від 04.08.2023 № 21474/6/99-00-06-01-01-06 залишило вказану скаргу платника без задоволення, а відповідне податкове повідомлення рішення без змін.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 28.09.2022 та 12.01.2023 ГУ ДПС у м. Києві оформило письмові повідомлення (листи) про відмову в прийнятті звітності (реєстр. №№ 56469/6/26-15-04-12-08, 56475/6/26-15-04-12-08, 3194/6/26-15-04-12-08), у яких з посиланням на п.п. 49.11, 49.15 ст. 49 Податкового кодексу України мало намір довести до відома платника (позивача), що подані ним податкові декларації з податку на прибуток за 1-ий квартал (реєстр. № ), півріччя (реєстр. № ) та 3-и квартали 2022 року (реєстр. № ), хоча й були прийняті, однак вважаються неподаними у зв`язку із порушенням вимог нормативно-правових актів, а саме: зазначено недостовірне значення обов`язкового реквізиту «звітний (податковий) період» (п. 48.3 ст. 48 Податкового кодексу України), оскільки відповідно до п. 137.5 ст. 137 цього ж Кодексу встановлений річний податковий (звітний) період.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та не заперечується апелянтом, письмові повідомлення про відмову у прийнятті звітності повернулися неврученими адресату з причини «за закінченням терміну зберігання».

Дізнавшись у подальшому про обставини складання контролюючим органом описаних вище письмових повідомлень, товариство подало до Державної податкової служби України скаргу, в якій просило визнати неправомірними дії ГУ ДПС у м. Києві щодо визнання декларацій з податку на прибуток за 1-ий квартал 2022 року, півріччя 2022 року та 9-ть місяців 2022 року неподатковою звітністю. Рішенням від 25.09.2023 реєстр. №28372/6/99-00-06-03-03-06 Державна податкова служба України відмовила у задоволенні цієї скарги та залишила без змін рішення - повідомлення про відмову у прийнятті звітності, викладені у листах ГУ ДПС у м. Києві від 28.09.2022 за № 56475/6/26-15-04-12-08 і № 56469/6/26-15-04-12-08, від 12.01.2023 за № 3194/6/26-15-04-12-08.

Надалі, вважаючи такі дії та податкове повідомлення-рішення від 01.05.2023 протиправними, позивач звернувся із цим позовом до адміністративного суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У силу приписів норм п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків, зокрема, зобов`язаний:

- подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів;

- сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи;

- використовувати електронний кабінет для листування з контролюючими органами в електронній формі у разі подання звітності в електронній формі, а також після проходження електронної ідентифікації он-лайн в електронному кабінеті, крім платників податків, які відмовилися від використання електронного кабінету в порядку, встановленому цим Кодексом, та платників податків, які не визначили спосіб взаємодії із контролюючим органом.

Відповідно до п.46.1 ст.46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку, а також суми нарахованого єдиного внеску.

Форма податкової декларації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (п. 46.5 цієї ж статті Кодексу). Зокрема, у випадку звітування платниками по податку на прибуток підприємств форма відповідної податкової декларації затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20.10.2015 № 897.

Також за змістом норм абз. 1 п. 46.2 ст. 46 ПК України платник податку на прибуток (крім платників податку на прибуток, які відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» зобов`язані оприлюднювати річну фінансову звітність та річну консолідовану фінансову звітність разом з аудиторським звітом) подає разом з відповідною податковою декларацією квартальну або річну фінансову звітність у порядку, передбаченому для подання податкової декларації з урахуванням вимог статті 137 цього Кодексу.

Водночас п.п. 137.4 ст. 137 ПК України передбачено, що податковими (звітними) періодами для податку на прибуток підприємств, крім випадків, передбачених пунктом 137.5 цієї статті, є календарні: квартал, півріччя, три квартали, рік. При цьому податкова декларація розраховується наростаючим підсумком. Податковий (звітний) період починається з першого календарного дня податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем податкового (звітного) періоду.

Згідно із положеннями п. 137.5 зазначеної статті ПК України річний податковий (звітний) період встановлюється для таких платників податку:

а) платників податку, які зареєстровані протягом звітного (податкового) року (новостворені), що сплачують податок на прибуток на підставі річної податкової декларації за період діяльності у звітному (податковому) році;

б) виробників сільськогосподарської продукції;

в) платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням прямих податків), визначений за показниками Звіту про фінансові результати (Звіту про сукупний дохід), за попередній річний звітний період, не перевищує 40 мільйонів гривень. При цьому до річного доходу від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначеного за показниками Звіту про фінансові результати (Звіту про сукупний дохід), включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи;

г) фізичних осіб - підприємців, у тому числі таких, які обрали спрощену систему оподаткування, та фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, щодо виплачених нерезиденту доходів (прибутків) із джерелом їх походження з України, що оподатковуються в порядку, визначеному пунктом 141.4 статті 141 цього Кодексу;

ґ) суб`єктів господарювання - юридичних осіб, які обрали спрощену систему оподаткування, щодо виплачених нерезиденту доходів (прибутків) із джерелом їх походження з України, що оподатковуються в порядку, визначеному пунктом 141.4 статті 141 цього Кодексу;

д) суб`єктів господарювання - юридичних осіб, які обрали спрощену систему оподаткування, щодо отриманого скоригованого прибутку контрольованої іноземної компанії, що оподатковується в порядку, визначеному статтею 39-2 та цим розділом.

Крім того, нормами п.п. 48.1, 48.3, 48.5 ст. 48 ПК України визначено, що податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання.

Податкова декларація повинна містити ряд певних обов`язкових реквізитів, серед них звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація.

Податкова декларація юридичної особи повинна бути підписана керівником платника податків або уповноваженою особою, а також особою, яка відповідає за ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації до контролюючого органу. У разі ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації безпосередньо керівником платника податку така податкова декларація підписується таким керівником. При цьому достатнім підтвердженням справжності документа податкової звітності є наявність оригіналу підпису уповноваженої особи на документі у паперовій формі або наявність накладеного на електронний документ кваліфікованого електронного підпису чи печатки платника податку.

Відповідно до п. 48.7 ст. 48 ПК України податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.

Також положеннями п. 49.1 - 49.3 ст. 49 ПК України встановлено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів:

а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою;

б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення;

в) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг`та «Про електронні довірчі послуги».

Єдиною ж підставою для неприйняття податкової декларації засобами електронного зв`язку в електронній формі є недійсність кваліфікованого електронного підпису чи печатки такого платника податків, у тому числі у зв`язку із закінченням строку дії відповідного сертифіката відкритого ключа, за умови що така податкова декларація відповідає всім вимогам електронного документа, містить достовірні обов`язкові реквізити та надана у форматі, доступному для її технічної обробки.

При цьому за змістом норм п. 49.8, 49.9 ст. 49 ПК України прийняття податкової декларації є обов`язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов`язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

За умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

За умови дотримання вимог, встановлених статтями 48 і 49 цього Кодексу податкова декларація, надана платником, також вважається прийнятою:

- за наявності на всіх аркушах, з яких складається податкова декларація та, за бажанням платника податків, на її копії, відмітки (штампу) контролюючого органу, яким отримана податкова декларація, із зазначенням дати її отримання, або квитанції про прийняття податкової декларації у разі її подання засобами електронного зв`язку, або поштового повідомлення з відміткою про вручення контролюючому органу, у разі надсилання податкової декларації поштою;

- у разі, якщо контролюючий орган із дотриманням вимог пункту 49.11 цієї статті не надає платнику податків повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або у випадках, визначених цим пунктом, не надсилає його платнику податків у встановлений цією статтею строк.

Як вірно зауважено судом першої інстанції, подання електронних документів (в тому числі податкової звітності) здійснюється платниками з урахуванням положень Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами(далі - Порядок), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 06.06.2017 № 557, на підставі договору про визнання електронних документів, що визначає взаємовідносини суб`єктів електронного документообігу.

За змістом п. 6, абз. 1 і 3 п. 8, абз. 2 п. 9 і п. 11розд. ІІ цього Порядку після надходження електронного документа здійснюється його автоматизована перевірка у день надходження або не пізніше наступного робочого дня, якщо електронний документ надійшов після закінчення операційного дня.

За результатами автоматизованої перевірки платнику надсилається перша квитанція протягом двох годин з часу отримання електронного документа контролюючим органом, в іншому разі - протягом перших двох годин наступного операційного дня.

Якщо автору протягом встановленого строку після відправки електронного документа не надійшла перша квитанція, електронний документ вважається не одержаним адресатом.

Не пізніше наступного робочого дня з моменту формування першої квитанції, якщо інше не встановлено нормативно-правовими актами та Порядком, формується друга квитанція, яка є підтвердженням про прийняття (реєстрацію) або повідомленням про неприйняття в контролюючому органі електронного документа.

У разі наявності другої квитанції про прийняття електронного документа датою та часом прийняття (реєстрації) електронного документа контролюючим органом вважаються дата та час, зафіксовані у першій квитанції.

Водночас у силу приписів пп. 49.11.1 п. 49.1 ст. 49 ПК України у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48, а також недотримання вимог абзаців першого - третього пункту 49.4 статті 49 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови, зокрема, у випадку отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв`язку, - протягом п`яти робочих днів з дня її отримання.

Податкова декларація вважається неподаною за умови порушення норм пунктів 48.3 і 48.4 статті 48, абзаців першого - третього пункту 49.4 статті 49 цього Кодексу та надання або надсилання контролюючим органом платнику податків повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації, зокрема засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги» для податкових декларацій, поданих у такий спосіб (п. 49.15 ст. 49 ПК України).

Згідно із п. 49.12 ст. 49 ПК України у разі отримання відмови контролюючого органу у прийнятті податкової декларації платник податків має право:

- подати податкову декларацію та сплатити штраф у разі порушення строку її подання;

- оскаржити рішення контролюючого органу у порядку, передбаченому статтею 56 цього Кодексу.

У разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом (п. 49.13 зазначеної вище статті Кодексу).

Як вірно встановлено судом першої інстанції та не заперечується апелянтом, товариством всупереч вимог пп. «в» п. 137.5 ст. 137 ПК України звітність з податку на прибуток за 2022 рік, замість податкової декларації за звітний період - річний (звітний) період, подано до контролюючого органу засобами електронного зв`язку податкові декларації за звітні періоди - квартал, півріччя, три квартали 2022 року і 2022 рік.

Хоча вказані податкові декларації складені наростаючим підсумком, в той же час вказане у трьох з цих податкових накладних значення звітного (податкового) періоду було визначене платником неправильно, зокрема, в частині зазначення неправильного звітного (податкового) періоду та подання такої декларації поквартально (за 1-ий квартал і три квартали) і за півріччя, а не за один звітний період - річний.

В той же час, як вбачається зі змісту долучених до позовної заяви документів (а саме роздруківок електронних квитанцій №2 від 10.05.2022, від 20.07.2022, 26.10.2022 і 09.02.2023) та не було спростовано податковим органом, фактично подані ТОВ «Рейлкарт Сервіс» електронні податкові декларації з податку на прибуток підприємства за звітні періоди 1-ий квартал, півріччя, 3-и квартали та 2022 рік (річний) були прийняті контролюючим органом й зареєстровані за №№ , , і № відповідно.

Більш того до Електронного кабінету платника податків (позивача) 27.10.2022 та 25.02.2023 від органу ДПС надійшли електронні повідомлення про виникнення у Товариства сум податкових зобов`язань з названого податку та необхідності сплати таких до бюджету у сумах 5 037 840,00 грн. і 2 656 653,00 грн. (всього в загальному розмірі 7 694 493,00 грн.), що відповідають розмірам сум податкових зобов`язань, які позивач задекларував у поданих ним податкових деклараціях за звітні періоди 3-и квартали 2022 року та 2022 рік (що підтверджується наданими позивачем роздруківками скріншотів сторінок з його електронного кабінету). Зазначені ж суми податку ТОВ «Рейлкарт Сервіс» сплатило на відповідний казначейський рахунок 27.10.2022, 18.11.2022 і 06.03.2023 (тобто, ще до проведення описаної вище камеральної перевірки).?

При цьому повідомлення про відмову у прийнятті як податкової звітності - податкових декларацій за звітні періоди 1-ий квартал 2022 року (зареєстрованої 03.05.2022) та півріччя 2022 року (зареєстрованої 20.07.2024) ГУ ДПС оформило виключно у паперовому вигляді та надіслалоТовариству засобами поштового зв`язку вже наприкінці вересня 2022 року, а повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації за 3-и квартали 2022 року (зареєстрованої 26.10.2022) - в січні 2023 року, тобто з пропуском строку, встановленого для вчинення контролюючим органом таких дій у пп. 49.11.1 п. 49.11 ст. 49 ПК України, а тому в силу вказаних норм зазначеної статті Кодексу перелічені вище податкові декларації позивача вважаються прийнятими податковим органом в день їх реєстрації.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність та непослідовність позиції відповідача щодо складання та надіслання позивачу письмових повідомлень (листів) від 28.09.2022 за № 56475/6/26-15-04-12-08 і № 56469/6/26-15-04-12-08, від 12.01.2023 за № 3194/6/26-15-04-12-08 поза межами строку, встановленого пп. 49.11.1 п. 49.11 ст. 49 ПК України, що також суперечить принципу «належного урядування» (яким зокрема, передбачається, що на державні органи покладений обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не можуть мати можливість уникати виконання своїх обов`язків, а тому й про правомірність заявлених позивачем вимог про визнання протиправними дій ГУ ДПС у м. Києві щодо визнання поданих ним податкових декларацій з податку на прибуток підприємства за 1-ий квартал 2022 року (зареєстрованої 03.05.2022 за № ), півріччя 2022 року (зареєстрованої 20.07.2022 за № ), 3-и квартали 2022 року (зареєстрованої 26.10.2022 за № ) неподатковою звітністю.

Надаючи окремо правову оцінку оспорюваному податковому повідомленню-рішенню від 01.05.2023 за № 295970412, прийняття якого як і складання акта камеральної перевірки з описаними вище по тексту цього судового рішення висновками зумовлено вчиненням відповідачем протиправних дій з невизнання податковою звітністю, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Разом з тим, згідно з п.п. 54.2 і 54.3 ст. 54 ПК України грошове зобов`язання щодо суми податкових зобов`язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов`язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

Контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, зокрема, якщо: платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством (пп. 54.3.1); дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках (пп. 54.3.2).

У даному випадку, задекларувавши відповідні податкові зобов`язання з податку на прибуток підприємств у поданій податковій звітності за 2022 рік та сплативши повністю такі суми податку, позивач дотримався вимог п. 54.1 ст. 54 ПК України.

У свою чергу, податковим органом при проведенні камеральної перевірки податкової декларації ТОВ «Рейлкарт Сервіс» з податку на додану вартість за звітний період 2022 рік, правильно встановивши порушення останнім як такого порядку подання податкової звітності, в той же час не врахував, що розрахована та задекларована платником у фактично поданих й прийнятих органом ДПС податкових деклараціях з названого податку загальна сума податкових зобов`язань 7 694 493,00 грн ним вже сплачена до державного бюджету.

Відтак, суд першої інстанції прийшов до цілком вірного висновку, що висновок контролюючого органу про допущення позивачем заниження за підсумками декларування 2022 року належної до сплати в бюджет суми податку на прибуток підприємств не відповідає дійсним обставинам справи, що, у свою чергу свідчить про протиправність прийнятого ГУ ДПС податкового повідомлення-рішення від 01.05.2023 за № 295970412.

Більш того, в суді апеляційної інстанції, на запитання колегії суддів представник податкового органу відповів, що за результатом діяльності упродовж 2022 року у позивача виник обов`язок із сплати зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 7 694 493,00 грн, цю ж суму товариством сплачено самостійно, у строки встановлені ПК України.

При цьому, представник апелянта не зміг пояснити, чому при проведенні камеральної перевірки, на підставі висновків якої винесено спірне податкове повідомлення-рішення, не враховано дані інтеграційної картки платника податку.

Вказані обставини підтверджуються наявним в матеріалах справи копіями платіжних інструкцій від 27.10.2022 № 267, від 18.11.2022 № 296 та від 06.03.2023 № 61.

З огляду на викладене суд першої інстанції прийшов до цілком обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у місті Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Рейлкарт Сервіс" до Головного управління ДПС у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя В. Ю. Ключкович
Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 14.02.2025)