Справа № 440/10950/24
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2025-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 р. Справа № 440/10950/24

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (головуючий суддя І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва) на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.10.2024 року по справі № 440/10950/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавської області, в якій просила суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 в розмірі 60 відсотків суддівської винагороди;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до загального стажу роботи судді ОСОБА_1 для призначення щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посаді судді - 25 років, роботу на посадах помічника прокурора старшого помічника прокурора м.Полтави Полтавської області з 29.07.1985 по 21.06.1999 роки - 13 років 10 місяців 22 дні та половину строку навчання за денною формою навчання в Харківському юридичному інституті з 01.09.1982 по 01.07.1085 роки - 1 рік 5 місяців, а разом 40 років 4 місяці 25 днів;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 в розмірі 90 відсотків суддівської винагороди з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 30.07.2024.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21.10.2024 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у здійсненні з 30.07.2024 ОСОБА_1 перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 , який дає право на обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах тривалістю 1 рік 5 місяців 00 днів, роботи на посаді помічника, старшого помічника прокурора тривалістю 13 років 10 місяців 22 дні, а також здійснити ОСОБА_1 з 30.07.2024 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням фактично виплачених сум.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968,96 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що статтею 137 Закону України Про судоустрій та статус суддів визначено виключний перелік посад які зараховуються до стажу роботи на посаді судді. Період навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу та робота на посадах помічника прокурора, старшого помічника прокурора до вказаного переліку посад не належать. Таким чином, зарахування вищезазначених періодів до стажу роботи судді суперечить нормам чинного законодавства України. Законом № 2453-VI розмір довічного грошового утримання судді у відставці визначався у відсотках (80% і більше), виходячи із суддівської винагороди працюючого судді, зокрема з окладу у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, на відміну від положень Закону № 1402-VІІІ, який передбачає сутнісно інші базові показники суддівської винагороди, виходячи з окладу працюючого судді; в даному випадку судді першої інстанції, - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (стаття 135 Закону № 1402-VІІІ), а також інший розмір довічного утримання судді у відставці 50% і більше від суддівської винагороди (ч. 3 ст. 142 Закону № 1402- VІІІ). Оскільки чинним Законом № 1402-VІІІ передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї для нарахування щомісячного довічного грошового утримання, то відсутні правові підстави для обрахунку щомісячного грошового утримання судді одночасно за складовими, які передбачені для різних формул обрахунку грошового утримання (розміру щомісячної суддівської винагороди) за Законом № 1402-VІІІ, а розміру відсотку за Законом № 2453-VI. Крім того, вказує, що хоча ОСОБА_1 як одержувач пенсії і перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Полтавській області, втім рішення по суті порушеного питання приймалося ГУ ПФУ в Донецькій області.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому проти її задоволення позивач заперечила. На обґрунтування зазначила, що суд першої інстанції прийняв рішення у відповідності до норм матеріального та процесуального права. А посилання відповідача на правову позицію Верховного Суду у справі № 520/585/21 є необґрунтованими, адже правовідносини у цій справі не є подібними з правовідносинами у справі № 520/585/21.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що Рішенням Вищої ради правосуддя від 25.07.2024 звільнено ОСОБА_1 з посади судді Полтавського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Наказом Полтавського апеляційного суду відраховано ОСОБА_1 зі штату Полтавського апеляційного суду 29.07.2024 року у зв`язку зі звільненням з посади у відставку.

Відповідно до розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 29.07.2024 № 47-34/24 до стажу роботи зараховано період:

- з 01.09.1982 по 01.07.1985 - навчання у Харківському юридичному інституті (1/2) 1 рік 05 місяців 00 днів;

- з 29.07.1985 по 21.06.1999 - помічник прокурора, старший помічника прокурора Полтавської області 13 років 10 місяців 22 дні;

- з 22.06.1999 по 01.09.2003 - суддя Київського районного суду м. Полтави 04 роки 02 місяці 10 днів;

- з 02.09.2003 по 01.10.2018 - суддя Апеляційного суду Полтавської області 16 років 06 місяців 27 днів;

- з 02.10.2018 по 29.07.2024 - суддя Полтавського апеляційного суду 05 років 09 місяців 28 днів.

З 19.06.2019 позивачу призначена пенсія за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

05 серпня 2024 ОСОБА_1 звернулася до управління із заявою про переведення на пенсію згідно ч.3 ст. 142 Закону України Про судоустрій та статус суддів.

Вказана заява розглянута, за принципом екстериторіальності, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.

За результатами розгляду заяви, ОСОБА_1 переведено на довічне грошове утримання відповідно до Закону України Про судоустрій і статус суддів з 30.07.2024.

Щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці обчислено відповідно до статті 142 Закону 1402 в розмірі 60% від суддівської винагороди 208098,00 грн. згідно з довідкою Полтавського Апеляційного суду від 29.07.2024 № 4.6-20/144/2024, з урахуванням загального стажу, зарахованого по 29.07.2024, тривалістю 46 років 8 місяців 2 дні, з них стажу роботи на посаді судді, 25 років 1 місяць 9 днів.

До стажу роботи на посаді судді, обчисленого відповідно до вимог статті 137 Закону 1402, зараховано періоди роботи з 22.06.1999 по 30.06.2024:

- з 22.06.1999 по 01.09.2003 суддя Київського районного суду м. Полтави;

- з 02.09.2003 по 01.10.2018 суддя Апеляційного суду Полтавської області;

- з 02.10.2018 по 29.07.2024 суддя Полтавського апеляційного суду.

15.08.2024 ОСОБА_1 звернулася до Полтавського об`єднаного управління ПФУ із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, виходячи із стажу роботи, який дає право на відставку - 40 років 4 місяці 25 днів.

Листом ГУПФ України в Полтавській області від 10.09.2024 № 16279-14357-П-02/8-1600/24 повідомлено позивачу, що період навчання в Харківському юридичному інституті з 01.09.1982 по 01.07.1985 та роботу помічником, старшим помічником прокурора Прокуратури Полтавської області з 29.07.1985 по 21.06.1999 не зараховано до стажу на посадах судді, оскільки це суперечить нормам статті142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Не погодившись з діями Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо здійснення розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 60 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що до стажу роботи позивача на посаді судді, що дає право на обчислення розміру довічного грошового утримання судді у відставці, крім стажу 25 років 01 місяць 09 днів, який відповідач врахував при обрахунку грошового утримання судді у відставці, слід також врахувати половину строку навчання - 01 рік 05 місяців 00 днів та час роботи на посаді помічника, старшого помічника прокурора - 13 років 10 місяців 22 дні. Відтак, стаж роботи позивача на посаді судді в загальному розмірі складає 40 років 04 місяці 29 днів, що дає право на перерахунок позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 30.07.2024 в розмірі 90 відсотка суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. А тому, здійснюючи з 30.07.2024 позивачу нарахування та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 60 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відповідач діяв не на підставі, не у спосіб, що визначені Конституцією та Законом України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII від 02 червня 2016 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі -Закон № 1402-VIII) визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 34 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Таке положення також було передбачено в пункті 11 Перехідних положень Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 07 липня 2010 р. № 2453-VI в редакції, чинній до 28 березня 2015 р., згідно якого судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності Законом.

До набрання чинності Закону України Про судоустрій і статус суддів від 07 липня 2010 р. № 2453-VІ зазначені правовідносини регулювались Законом України "Про статус суддів" від 15 грудня 1992 р. № 2862-ХІІ.

Згідно частини першої статті 43 Закону України "Про статус суддів" від 15 грудня 1992 р. № 2862-ХІІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку із закінченням строку повноважень.

Відповідно до частини четвертої статті 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-ХІІ (із змінами, внесеними Законом України від 24.02.94 р. № 4015-XII) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно пункту 1 Указу Президента України за № 584/95 від 10.07.1995 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» (в редакції чинній до 20.03.2008) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Після втрати чинності статті 1 вказаного Указу Президента України питання зарахування в стаж роботи судді інших періодів діяльності було врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року № 545, якою пункт 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865(865-2005-п) "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" доповнено абзацом такого змісту: "До стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби".

Як вбачається із рішення Вищої ради правосуддя № 2312/о/15-24 від 25.07.2024 року про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Полтавського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку, встановлено, що до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає їй право на відставку підлягає зарахуванню строк роботи на посаді судді (станом на 25.07.2024 ) - 25 років 1 місяць 3 дні, період роботи на посадах помічника прокурора, старшого помічника прокурора - 13 років 10 місяців 22 дні, половина строку навчання у вищому навчальному закладі - 1 рік 5 місяців.

Враховуючи вище наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 , який дає їй право на обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, становить 40 років 4 місяці 25 днів.

У постанові від 28.08.2023 року у справі № 360/6255/21 Верховний Суд дійшов висновку, що стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Оскільки станом на дату ухвалення рішення Вищою радою правосуддя № 2312/0/15-24 від 25.07.2024 року «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Полтавського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку» загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 , який дає їй право на відставку становить 40 років 4 місяці 25 днів, позивач має право на обрахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 30.07.2024 року в розмірі 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (50 % за 20 років + (2% х 20 роки, оскільки за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді).

Стосовно доводів відповідача про те, що суд протиправно зобов`язав зарахувати та провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача саме Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, адже заяву про переведення на пенсію згідно ч. 3 ст. 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" розглядало ГУ ПФУ в Донецькій області, колегія суддів зазначає таке.

В рамках даної справи, позивачем оскаржуються дії саме Головного управління Пенсійного фонду в Полтавській області, адже 15.08.2024 ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ в Полтавській області з заявою про перерахунок її щомісячного довічного грошового утримання, а ГУ ПФУ в Полтавській області в свою чергу листом № 16279-14357/П-02/8-1600/24 від 10.09.2024 в такому перерахунку відмовило.

З урахуванням наведено вище, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги ГУ ПФУ в Полтавській області, та не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Інші доводи апеляційної скарги на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін (п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України).

У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.10.2024 по справі № 440/10950/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)І.С. Чалий
Судді(підпис) (підпис) В.В. Катунов І.М. Ральченко