Справа № 240/19824/24
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2025-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року м. Житомир справа № 240/19824/24

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Панкеєвої В.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області "Про розгляд заяви ОСОБА_1 від 07.04.2023 на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02.07.2024 у справі № 230/16409/23 від 05.08.2024 № 34 у перерахунку пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", щодо не зарахування до йому стажу період роботи з 09.03.1994 по 10.04.1999 в артіль "Инагли" до страхового стажу.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати йому період роботи з 09.03.1994 - 10.04.1999 в артіль "Инагли" до страхового стажу та провести перерахунок пенсії з дня призначення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач безпідставно, на думку позивача, відмовив у зарахуванні спірного періоду роботи до загального трудового стажу з підстав наявності недоліків у заповненні трудової книжки, у зв`язку з чим позивачу відмовлено у перерахунок пенсії з дня призначення.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 21.10.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач у строк та в порядку, визначеному ст.152, ч.1 ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити ОСОБА_1 в задоволені адміністративного позову. Вказує, що оскільки, в трудовій книжці НОМЕР_1 від 22.09.1980 запис за № 18 про звільнення з роботи 10.04.1999 в артіль "Инагли" оформлений з порушенням пункту 4.1 "Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників", а саме не засвідчений печаткою підприємства, тому період роботи з 09.03.1994 по 10.04.1999 не зараховано до страхового стажу.

У період із 04.11.2024 по 18.11.2024, 09.01.2025 та із 13.01.2025 по 27.01.2025, 07.02.2025 головуюча суддя перебувала у відпустці, із 25.11.2024 по 01.12.2024 - у відрядженні.

Зважаючи на незначну складність справи, суд вважає за необхідне розглянути її в порядку п.2 ч.1 ст.263 КАС України.

У відповідності до частини 4 статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що ОСОБА_1 з 02.10.2022 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Позивач 07.04.2023 звернувся до відповідача із заявою щодо перерахунку пенсії.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 03.05.2023 за № 16309-14431/П-02/8-0600/23 ОСОБА_1 повідомлено, що його заяву розглянуто відповідно до Закону України "Про звернення громадян" та вказано, що оскільки в трудовій книжці НОМЕР_2 від 22.09.1980 запис за №18 про звільнення з роботи 10.04.1999 в артіль "Инагли" оформлений з порушенням пункту 4.1 "Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників", а саме не засвідчений печаткою підприємства, тому період роботи з 09.03.1994 по 10.04.1999 не зараховано до трудового стажу.

Вважаючи таку відмову відповідача протиправною позивач звернувся до суду з позовом.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 02 липня 2024 року у справі № 240/16409/23 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, зокрема визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо неприйняття рішення за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 про перерахунок пенсії, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 07 квітня 2023 року про перерахунок пенсії та прийняти рішення відповідно до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення" та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з врахуванням висновків суду.

На виконання вищезазначеного рішення суду, відповідачем повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 та 05.08.2024 прийнято рішення № 34 про відмову у перерахунку пенсії щодо зарахування до страхового стажу періоду роботи з 09.03.1994 по 10.04.1999 в артіль "Инагли" (територія російської федерації).

У рішенні вказано, що в трудовій книжці НОМЕР_1 від 22.09.1980 запис за № 18 про звільнення з роботи 10.04.1999 в артіль "Инагли" оформлений з порушенням пункту 4.1 "Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників", а саме не засвідчений печаткою підприємства, тому період роботи з 09.03.1994 по 10.04.1999 не зараховано до страхового стажу. Інформація зазначена в додатково наданій архівній довідці від 14.02.2022 № 266-40 про підтвердження стажу роботи зад період роботи з 09.03.1994 по 10.04.1999 в умовах Крайньої Півночі не врахована при призначенні пенсії, оскільки згідно інформації зазначеній в даній довідці розпорядження про звільнення з роботи "не знайдено".

Позивач не погодився з таким рішенням, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003р. №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону №1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 9 Закону №1058-ІV установлено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначається, зокрема, пенсія за віком.

Відповідно до статті 27 Закону №1058-ІV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = ЗпхКс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Отже, розмір пенсії за віком залежить від коефіцієнта страхового стажу.

Як передбачено частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною 1 статті 44 Закону №1058-IV визначено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи. Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1).

Відповідно до пункту 1.1. Порядку №22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) […] подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Документи, необхідні для перерахунку пенсії, наведені в розділі ІІ Порядку № 22-1.

Згідно з абзацом першим підпункту 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637. За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року №10-1. Пунктом 4.7 Порядку №22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Відповідно до статті 62 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Також, відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок №637).

Відповідно до пунктів 1-2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Як обумовлено пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з частиною 3 статті 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

З аналізу наведених норм слід дійти висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж, є трудова книжка. При цьому лише у разі відсутності трудової книжки або записів у ній органи Пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів. У разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами.

Спірні правовідносини у справі виникли у зв`язку із незарахуванням (відмовою у зарахуванні) органом Пенсійного фонду до страхового стажу позивача періоду його роботи в артіль "Инагли" з 09.03.1994 по 10.04.1999 згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 від 22.09.1980, що має безпосередній вплив на визначення розміру пенсії (розрахунок коефіцієнта страхового стажу).

Разом з цим, в якості підстави для відмови у зарахуванні спірного періоду до стажу роботи, відповідачем зазначено, що період роботи позивача в артіль "Инагли" з 09.03.1994 по 10.04.1999 не зараховано, оскільки в трудовій книжці НОМЕР_1 від 22.09.1980 запис за № 18 про звільнення з роботи 10.04.1999 оформлений з порушенням пункту 4.1 "Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників", а саме не засвідчений печаткою підприємства.

Суд критично ставиться до зазначеної позиції відповідача, оскільки обов`язок щодо заповнення трудових книжок покладено саме на роботодавця.

Відповідні вимоги щодо заповнення трудових книжок містяться і в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №58 від 29.07.1993.

За приписами пункту 1.1 Інструкції № 58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно пункту 2.6 Інструкції №58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Отже, обов`язок щодо внесення достовірних даних покладено на уповноважений ним орган, тобто на підприємство де працював позивач.

Поряд із цим суд зауважує, що особа не може відповідати за правильність та повноту оформлення його трудової книжки та бухгалтерських документів уповноваженою особою і, тому неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини уповноваженого органу не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.

Висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

За таких обставин, пенсійний орган фактично переклав відповідальність за належне та правильне оформлення трудової книжки та інших документів щодо відомостей про період роботи на підприємствах на позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження страхового стажу), тому зазначені дії не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.

За правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а, не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальною обставиною є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

При цьому, суд враховує відсутність вини позивача у наявних зауваженнях щодо коректності заповнення записів у його трудовій книжці та спірного періоду, з огляду на те, що обов`язок належного оформлення таких документів покладається не на особу, а на уповноважених осіб, тому це не може позбавити громадян конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питання надання пенсії за віком.

Також відповідачем не надано доказів того, що позивач не працював у спірний період на вказаному підприємстві, чи записи у трудовій книжці позивача стосовно спірного періоду зроблені з іншими вадами, які заважають їх зарахуванню до страхового стажу, або взагалі відсутні, а тому суд вважає за можливе вважати їх як належною інформацією, яка утримує в собі доказову складову на підтвердження права позивача на пенсійне забезпечення.

Підсумовуючи вищенаведене суд дійшов висновку, що відповідач протиправно не зарахував до страхового стажу позивача періоди роботи в артіль "Инагли" з 09.03.1994 по 10.04.1999 згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 від 22.09.1980.

Водночас, суд зауважує, що відповідно до пункту 1.8 розділу І Порядку №22-1 у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія.

Якщо наявних документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною 4 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 призначено пенсію з 02.10.2022, а із заявою про перерахунок пенсії (допризначення у зв`язку з наданням додаткових документів) він звернувся 07.04.2023 (тобто поза межами трьох місяців), тому пенсія позивачу повинна бути перерахована з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, з метою належного та ефективного захисту прав позивача, виходячи із наданих частиною 2 статті 245 КАС України повноважень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити частково, шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 34 від 05.08.2024 про відмову у перерахунку пенсії та зобов`язання відповідача здійснити позивачу з 01.04.2023 перерахунок та виплату (з урахуванням раніше виплачених сум) пенсії, зарахувавши до страхового стажу період роботи в артіль "Инагли" з 09.03.1994 по 10.04.1999 згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 від 22.09.1980.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки, за результатом судового розгляду даної справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, позивачу підлягає поверненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень судовий збір в сумі 605,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.О. Ольжича,7, м.Житомир, Житомирський р-н, Житомирська обл., 10003, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 34 від 05.08.2024 про відмову у перерахунку пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області здійснити ОСОБА_1 з 01.04.2023 перерахунок та виплату (з урахуванням раніше виплачених сум) пенсії, зарахувавши до страхового стажу період роботи в артіль "Инагли" з 09.03.1994 по 10.04.1999 згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 від 22.09.1980.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Панкеєва

19.02.25