Справа № 420/37402/24
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2025-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

18 лютого 2025 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 03.12.2024 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , в якій позивач просить суд:

1. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини щодо не проведення ОСОБА_1 остаточного розрахунку до 07 вересня 2022 року;

2. Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування та виплати з 29 січня 2020 року грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової соціальної відпустки, грошової премії і таємності, виходячи із розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року;

3. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не проведення розрахунку та виплати ОСОБА_1 одноразової допомоги у разі звільнення за 27 років військової служби;

4. Зобов`язати Військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 належне грошове забезпечення з 29 січня 2020 року по 07 вересня 2022 року (щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення), з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01 січня 2020 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01 січня 2021 року та Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року на відповідний тарифний коефіцієнт, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького кладу та деяких інших осіб», з врахуванням раніше виплачених сум;

5. Зобов`язати Військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу для оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2020, 2021 та 2022 роки, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки та додаткової соціальної відпустки на день звільнення з військової служби, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01 січня 2020 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01 січня 2021 року та Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького кладу та деяких інших осіб», з врахуванням раніше виплачених сум;

6. Зобов`язати Військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільнені з військової служби у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 28 років військової служби;

7. Зобов`язати Військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу за невчасно виплачене грошове забезпечення за період з 29 січня 2020 року, виходячи із розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року по день фактично виплачених сум такої заборгованості;

8. Стягнути з Військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільнені з військової служби, передбачену пунктом 2 частини 2 статті 15 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та розділом ХХХІІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, із врахуванням 28 років загальної вислуги військової служби у розмірі 721 359,38 грн (сімсот двадцять одна тисяча триста п`ятдесят дев`ять гривень 38 копійок);

9. Стягнути з Військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 недоплачену суму основного та додаткового грошове забезпечення за період з 01 січня 2020 року по 07 вересня 2022 проходження ним військової служби, передбачених статтею 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011- ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та розділами I, II, III IV, VI. XI, XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, у розмірі 225 891,65 грн. (двісті двадцять п`ять тисяч вісімсот дев`яносто одна гривня 65 копійок);

10. Стягнути з Військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за 6 місяців (185 днів) часу затримки розрахунку при звільненні з військової служби за період з 08.09.2022 по 11.03.2023 у сумі 208 232,30 грн. (двісті вісім тисяч двісті тридцять дві гривні тридцять копійок);

11. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 оформити і видати ОСОБА_1 оновлений грошовий атестат, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби та премії, визначивши їх розмір шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про державний бюджет України на 2022 рік" станом 01.01.2022 на відповідні тарифні коефіцієнти;

12. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 оформити та видати ОСОБА_1 оновлену довідку про основні та додаткові види його грошового забезпечення, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за спеціальним званням, вислуги років визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14, 16 до Постанови №704, для забезпечення проведення перерахунку основного розміру його пенсійного забезпечення.

09.12.2024 ухвалою судді позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків шляхом надання належним чином оформленої позовної заяви відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КАС України та заяви/клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду з заявленими вимогами та доказами, з зазначенням обставин, які перешкоджали своєчасному зверненню до суду.

17.12.2024 до суду надійшла заява позивача (вхід.№ЕС/74939/24) про усунення недоліків, з якої вбачається про часткове виконання ухвали від 09.12.2024. Позивачем надано заяву про поновлення строків для звернення до суду,а також позовну заяву з вимогами, а саме:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не проведення ОСОБА_1 остаточного розрахунку до 07 вересня 2022 року;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування та виплати з 29 січня 2020 року грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової соціальної відпустки, грошової премії і таємності, виходячи із розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не проведення розрахунку та виплати ОСОБА_1 одноразової допомоги у разі звільнення за 27 років військової служби;

- зобов`язати Військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 належне грошове забезпечення з 29 січня 2020 року по 07 вересня 2022 року (щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення), з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01 січня 2020 року, Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01 січня 2021 року та Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01 січня 2022 року на відповідний тарифний коефіцієнт, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького кладу та деяких інших осіб", з врахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати Військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу для оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2020, 2021 та 2022 роки, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки та додаткової соціальної відпустки на день звільнення з військової служби, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01 січня 2020 року, Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01 січня 2021 року та Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького кладу та деяких інших осіб", з врахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати Військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільнені з військової служби у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 28 років вислуги військової служби;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 оформити та видати ОСОБА_1 оновлений грошовий атестат, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби та премії, визначивши їх розмір шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про державний бюджет України на 2022 рік" станом 01.01.2022 року на відповідні тарифні коефіцієнти;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 оформити та видати ОСОБА_1 оновлену довідку про основні та додаткові види його грошового забезпечення, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за спеціальним званням, вислуги років визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14, 16 до Постанови №704, для забезпечення проведення перерахунку основного розміру його пенсійного забезпечення.

06.01.2025 ухвалою судді продовжено строк на усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання належним чином оформленої позовної заяви відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КАС України.

13.01.2025 до суду надійшла уточнена позовна заява (вхід.№3527/25) з позовними вимогами, а саме:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо не проведення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) остаточного розрахунку до 07 вересня 2022 року;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо нарахування та виплати з 29 січня 2020 року грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової соціальної відпустки, грошової премії і таємності, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо не проведення розрахунку га виплати ОСОБА_1 (РНОКТІП НОМЕР_1 ) одноразової допомоги у разі звільнення за 27 років військової служби;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) належне грошове забезпечення з 29 січня 2020 року по 07 вересня 2022 року (щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення), з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01 січня 2020 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01 січня 2021 року та Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року на відповідний тарифний коефіцієнт, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького кладу та деяких інших осіб», з врахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошову допомогу для оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2020, 2021 та 2022 роки, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки та додаткової соціальної відпустки на день звільнення з військової служби, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01 січня 2020 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01 січня 2021 року та Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького кладу та деяких інших осіб», з врахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) одноразову грошову допомогу при звільнені з військової служби у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 27 років вислуги військової служби;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо ненадання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) оновленого грошового атестату та зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) оформити та видати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) оновлений грошовий атестат, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби та премії, визначивши їх розмір шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік» станом 01.01.2022 року на відповідні тарифні коефіцієнти;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо ненадання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) оновленої довідки про основні та додаткові види його грошового забезпечення та зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) оформити та видати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) оновлену довідку про основні та додаткові види його грошового забезпечення, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за спеціальним званням, вислуги років визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14, 16 до Постанови №704, для забезпечення проведення перерахунку основного розміру його пенсійного забезпечення.

15.01.2025 ухвалою судді продовжено строк на усунення недоліків шляхом надання до суду належним чином оформленої позовної заяви відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КАС.

20.01.2025 до суду надійшла позовна заява (уточнена вхід. №5765/25) в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо не проведення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) остаточного розрахунку до 07 вересня 2022 року;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо нарахування та виплати з 29 січня 2020 року грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової соціальної відпустки, грошової премії і таємності, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо не проведення розрахунку га виплати ОСОБА_1 (РНОКТІП НОМЕР_1 ) одноразової допомоги у разі звільнення за 27 років військової служби;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) належне грошове забезпечення з 29 січня 2020 року по 07 вересня 2022 року (щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення), з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01 січня 2020 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01 січня 2021 року та Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року на відповідний тарифний коефіцієнт, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького кладу та деяких інших осіб», з врахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошову допомогу для оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2020, 2021 та 2022 роки, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки та додаткової соціальної відпустки на день звільнення з військової служби, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01 січня 2020 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01 січня 2021 року та Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького кладу та деяких інших осіб», з врахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) одноразову грошову допомогу при звільнені з військової служби у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 27 років вислуги військової служби;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо ненадання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) оновленого грошового атестату виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби та премії, визначивши їх розмір шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік» станом 01.01.2022 року на відповідні тарифні коефіцієнти:

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) оформити та видати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) оновлений грошовий атестат, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби та премії, визначивши їх розмір шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік» станом 01.01.2022 року на відповідні тарифні коефіцієнти:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо ненадання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) оновленої довідки про основні та додаткові види його грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за спеціальним званням, вислуги років визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14, 16 до Постанови №704, для забезпечення проведення перерахунку основного розміру його пенсійного забезпечення;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) оформити та видати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) оновлену довідку про основні та додаткові види його грошового забезпечення, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за спеціальним званням, вислуги років визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14, 16 до Постанови №704, для забезпечення проведення перерахунку основного розміру його пенсійного забезпечення.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що він проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 та був звільнений наказом від 07.09.2022 № 236 (по стройовій частині) у відставку за підпунктом «а» (за віком у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі) пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Після, звільнення пройшов МСЕК та був визнаний особою з інвалідністю 3 групи пов`язаної із захистом Батьківщини, безстроково (далі інвалід війни 3 гр.), що підтверджується довідкою серії 12 ААГ № 162143, виданої 19.04.2023 року ОМСЕК № 3 м. Запоріжжя. Відповідно до вищезазначеного витягу з наказу, на день звільнення вислуга років, у Збройних Силах України становить: у календарному обчислені 27 років 02 місяці 08 днів;, - пільгова вислуга років 01 рік 07 місяців 21 день, загальна вислуга років становить 28 років, 09 місяців 29 днів. Відповідно до цього ж витягу з наказу, позивачу має бути нарахована та виплачена грошова допомога при звільнені з військової служби у запас у розмірі 50%, місячного грошового забезпечення за 27 календарних років, яку до цього часу позивач не отримав. Одночасно з цим грошова допомога для оздоровлення щорічно має визначатися виходячи з посадових окладів, окладів за військовими званнями та щомісячних додаткових видів грошового, а допомога на вирішення соціально-побутових питань визначається виходячи з окладу за військовим званням, із розрахунку величини прожиткового мінімума для працездатних осіб, встановленого на 01 січня поточного року. Так вимагає закон та постанова КМУ № 704. Проте, відповідач в порушення вимог постанови КМУ № 704 нараховував позивачу через власну фінансово-економічну службу протиправно щорічно щомісячне грошове забезпечення із розрахунку величини прожиткового мінімума, встановленого на 01 січня 2018 року і цей розрахунок надавав до військової частини НОМЕР_4 для перерахування грошового забезпечення на мій картковий рахунок, де перебував деякий час на фінансовому забезпеченні. Таким чином, позивачу мають бути нараховані та виплачені грошові кошти із урахуванням прожиткового мінімума для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2022 року та у відповідності до змісту наказу. Проте до цього часу за твердженням позивача грошове забезпечення у повному обсязі, одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби не виплачені.

23.09.2024 позивач звернувся з листом до відповідача про надання інформації щодо розміру прожиткового мінімума, який використано для обчислення грошового забезпечення, здійснення перерахунку грошового забезпечення та виплати грошової допомоги при звільнення з військової служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, яка не була виплачена від дня виключення зі списків військової частини та зняття із всіх видів забезпечення, тобто на день звільнення з військової служби повного розрахунку не відбулось. Цим же листом позивач ( ОСОБА_1 ) звернувся до військової частини НОМЕР_2 із заявою щодо виготовлення та направлення йому оновленого грошового атестату та довідки про розмір грошового забезпечення позивача станом на 07.09.2022 року з рахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених, шляхом множення розміру мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року та 01 січня 2022 року, відповідно, на відповідний тарафний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704 із обов`язковим врахуванням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки доплати, підвищення) та премії. 26.09.2024 року позивач повторно направив своє звернення Відповідачу за допомогою електронної адреси. Відповідач листом від 06.11.2024 року № 13899 повідомив, що відомості щодо розміру грошового забезпечення за період із 01.01.2020 року по 31.05.2022 року надати не має можливості, оскільки військова частина НОМЕР_2 (відповідач) перебувала на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_4 .

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

12.02.2025 до суду від представника відповідача військової частини НОМЕР_2 Бурнатного Д.С., надійшов відзив (вхід. №ЕС/13361/25), в якому заявник просить суд у задоволенні позову відмовити; прийняти аргументи щодо пропуску позивачем строку звернення до суду та врахувати їх при розгляді справі та прийняття процесуальних рішень; залучити для всебічного розгляду справи співвідповідача в особі військової частини НОМЕР_4 .

В обґрунтування відзиву щодо суті кожної з позовних вимог відповідач зазначив, що абзацом 6 вказаного пункту (в редакції на час звільнення Позивача у з військової служби у вересні 2022 року) визначено, що у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги. Відповідно до доданих до позову документів Позивач вперше був звільнений з військової служби 06.11.1994. Згідно п. 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, що діяла на час звільнення 06.11.1994) військовослужбовцям виплачується грошова допомога на лікування, при народженні дитини, виплачується також грошова допомога на дітей військовослужбовців строкової служби, малозабезпеченим сім`ям військовослужбовців у порядку і розмірах, передбачених законодавством України. Таким чином, Позивач при звільненні набув права на отримання грошової допомоги в розмірі 5-місячного грошового забезпечення при звільненні з військової служби 06.11.1994. В подальшому Позивач проходив службу у органах внутрішніх справ та відповідно до долучених до позову документів був звільнений 31.10.2005 за станом здоров`я. Згідно п. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, що діяла на час звільнення 31.10.2005 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової служби, при звільненні з військової служби за вислугою строку служби, віком, станом здоров`я, у зв`язку зі скороченням штатів або з організаційними заходами в разі неможливості використання на службі виплачується грошова допомога у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Позивач при звільненні з органів внутрішніх справ 31.10.2005 за станом здоров`я набув права на отримання грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за календарною вислугою 24 роки 4 місяці 8 днів. Таким чином, враховуючи, що позивач, при попередніх звільненнях зі служби набув права на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні (5-місячного грошового забезпечення при звільненні з військової служби 06.11.1994 та при звільненні 31.10.2005 у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за календарною вислугою 24 роки 4 місяці 8 днів), вказана грошова допомога при його звільненні з військової служби у вересні 2022 року була нарахована та виплачена військовою частиною НОМЕР_2 за період його календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби.

Змістом постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 481 установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14. Отже, п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 481 підтверджений факт незмінності правила обчислення грошового забезпечення із використанням показника арифметичного значення прожиткового мінімуму у розмірі 1,762,00 грн. Тому, у силу дії відповідного рішення Уряду України нормативного характеру усі суб`єкти владних повноважень були зобов`язані призначати, обчислювати, нараховувати та виплачувати реальне (фактичне) грошове забезпечення діючих публічних службовців за постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 із використанням показника прожиткового мінімуму працездатної особи у 1762 грн. Крім того, відповідно до ст. 22 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено, що у 2022 році для всіх категорій працівників установ, закладів та організацій бюджетної сфери, державних органів розмір заробітної плати (грошового забезпечення) може змінюватися виключно в межах бюджетних призначень на оплату праці, передбачених у державному бюджеті. Таким чином, застосування актуального показника прожиткового мінімуму станом на 01 січня кожного календарного року, а не того показника прожиткового мінімуму, який був визначений рішенням Кабінету Міністрів України (у даному випадку 1762,00 грн за п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704) суперечить ст. 22 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік».

Позовні вимоги щодо видачі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення та оновленого грошового атестату, заявлені Позивачем в позовній заяві, є передчасними, так як спір в цій частині фактично не існує, оскільки перерахунок грошового забезпечення та його виплата, які він просить суд зобов`язати здійснити відповідача, не проведені. Відтак, вважаю, що такі вимоги задоволенню не підлягають. Щодо вимоги визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не проведення ОСОБА_1 остаточного розрахунку до 07 вересня 2022 року, зазначає, що з позивачем проведено повний розрахунок, що підтверджується довідкою про його грошове забезпечення за період з 01.08.2022 по 30.09.2022, яка додається до цього відзиву, в якій зазначено також складові грошового забезпечення при звільненні.

Крім того зазначено, що військова частина НОМЕР_2 до 31.05.2022 перебувала у підпорядкуванні та на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_4 , яка здійснювала нарахування та виплату грошового забезпечення Позивачу, здійснювала його призначення на посаду у військовій частині НОМЕР_2 та виключення зі списків особового складу при його звільненні з військової служби. Військова частина НОМЕР_4 як суб`єкт владних повноважень щодо фінансового забезпечення (нарахування та виплати грошового забезпечення Позивачу) має у своєму розпорядженні документи фінансової звітності щодо виплати грошового забезпечення Позивачу за спірний період з 29.01.2020 по 31.05.2022 та володіє всією повнотою засобів та механізми поновлення прав Позивача, у разі визнання судом факту їх порушень, які будуть у такому випадку найбільш ефективними. Отже, з метою всебічного розгляду справи по суті просили залучити згідно ч. 5 ст. 48 КАС України співвідповідача в особі військової частини НОМЕР_4 (ЄДРПОУ НОМЕР_5 , АДРЕСА_3 ).

Додатково зазначає про наявність підстав пропуску позивачем строку звернення до суду, оскільки предметом спору є, зокрема, нарахування та виплата позивачу грошового забезпечення за період проходження ним військової служби 29.01.2020 по 07.09.2022 та одноразової грошової допомоги при звільненні. З 19.07.2022 законодавцем передбачено тримісячний строк для звернення працівника до суду з позовом про виплату заробітної плати. Таким чином, строк звернення до суду із позовом про виплату заробітної плати регламентується статтею 233 Кодексу Законів про працю України і складає три місяці з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Натомість реалізація свого права на судове оскарження протиправної на думку Позивача бездіяльності суб`єктів владних повноважень здійснена ним лише 03.12.2024, тобто більш через 2 роки після проведення виплати йому виплати грошового забезпечення, в тому числі одноразової грошової допомоги при звільненні, після виключення зі списків військової частини військової частини НОМЕР_2 у вересні 2022 року, що є підставою для висновку про пропуск позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Дослідивши матеріали справи в контексті заявлених вимог, суд вважає за необхідне залишити без руху позовну заяву з огляду на таке.

Строк звернення до адміністративного суду це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно правових відносинах або для реалізації владних повноважень.

Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме : забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Приписами ч. 2 ст. 122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

У цій статті містяться терміни «дізналася» та «повинна була дізнатися», що дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Водночас положення статті 122 КАС України не містять норми, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати (середнього заробітку за час вимушеного прогулу та за час недопуску до продовження виконання повноважень) у разі порушення законодавства про оплату праці.

В судовій практиці усталеним є підхід щодо застосування приписів КЗпП України у разі неврегульованості нормами спеціального законодавства правовідносин щодо проходження публічної служби, у яких виник спір. Такий підхід відповідає висновкам Конституційного Суду України, сформульованим у рішенні від 07 травня 2002 року № 8-рп/2002, за змістом якого при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних зі спорами щодо проходження публічної служби, суд, встановивши відсутність у спеціальних законах норм, може застосовувати норми КЗпП України, у якому визначені основні трудові права працівника.

Щодо позовної вимоги стосовно нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення за період проходження ним військової служби 29.01.2020 по 07.09.2022 та одноразової грошової допомоги при звільненні, які розраховані з прожиткового мінімуму встановленого станом на 01 січня 2018 року, а також місячного грошового забезпечення за 27 календарних років, які не були виплачені, суд зазначає наступне.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 №2352-IX, який набув чинності 19.07.2022 внесено зміни до ст. 233 КЗпП, а отже змінено нормативне регулювання правовідносин, які виникли з питань щодо стягнення заробітної плати.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 233 КЗпП України в редакції чинній на момент звернення до суду працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Відповідно до частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», який набрав чинності з 19.07.2022, частини першу і другу статті 233 Кодексу законів про працю України викладено в такій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).»

Повертаючись до обставин цієї справи необхідно зазначити, що позивач 03.12.2024 звернувся до суду із позовом в якому просить нарахувати та виплатити одноразову допомогу у разі звільнення за 27 років військової служби.

Як зазначено в позовній заяві, позивач звільнений зі служби наказом від 07.09.2022 № 236, та відповідно до вказаного наказу, позивачу має бути нарахована та виплачена грошова допомога при звільнені з військової служби у запас у розмірі 50%, місячного грошового забезпечення за 27 календарних років.

Таким чином про порушення своїх прав в цій частині позивач дізнався у вересні 2022 року, але пояснень щодо своєї пасивної поведінки з 07.09.2022 до 03.12.2024 (дата звернення з заявою до відповідача) позивачем не наведено.

Крім того, позивач звертаючись до суду з вказаним позовом заявив вимогу про нарахування та виплату грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 07.09.2022.

Отже, до 19.07.2022 КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 28.08.2024 у справі №580/9690/23, від 10.10.2024 у справі №200/5937/23.

Враховуючи правову позицію, сформовану Верховним Судом за подібних правовідносин, суд дійшов висновку, що у цій справі до вимог про нарахування та виплату заробітної плати за період з 19.07.2022 по 07.09.2022 застосуванню підлягає норми частини першої статті 233 КЗпП України у редакції після 19.07.2022, яка передбачає тримісячний строк звернення до суду з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, оскільки у цій справі вимоги позивача за вказаний період стосуються нарахування та виплати заробітної плати саме під час проходження позивачем служби.

Стосовно строку звернення з позовними вимогами в частині визнання протиправними дій відповідача та зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) оформити та видати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) оновлений грошовий атестат, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби та премії, визначивши їх розмір шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік» станом 01.01.2022 на відповідні тарифні коефіцієнти, а також зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) оформити та видати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) оновлену довідку про основні та додаткові види його грошового забезпечення, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за спеціальним званням, вислуги років визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14, 16 до Постанови №704, для забезпечення проведення перерахунку основного розміру його пенсійного забезпечення.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до розділу XXХІ «Грошові атестати» Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 20.07.2018 № 623, зокрема, при звільненні осіб рядового і начальницького складу фінансовий підрозділ (бухгалтерія) зобов`язаний забезпечити їх усіма належними видами грошового забезпечення і про виплачені суми зробити відповідні записи в грошовому атестаті (додаток 4).

Грошовий атестат особам рядового і начальницького складу видається, в тому числі, при звільненні в запас або відставку із призначенням пенсії.

Таким чином, при звільненні позивача з військової служби наказом від 07.09.2022 № 236, відповідач мав видати позивачу грошовий атестат та довідку про розмір грошового забезпечення.

Тому, з метою встановлення об`єктивних підстав для поновлення строку звернення до суду з цим позовом, суддя вважає за необхідне для встановлення дати отримання такого грошового атестату та довідки про розмір грошового забезпечення.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

При цьому, поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19), що не має місце у спірних правовідносинах з огляду на посаду, освіту та стаж роботи позивача.

Як вбачається зі змісту правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 30 вересня 2021 у справі № 320/3307/21, причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам:

1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк;

2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк;

3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено;

4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, Європейський суд з прав людини виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Водночас, навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа "Олександр Шевченко проти України", п. 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

Також чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, а також строки для подання апеляційної чи касаційної скарги, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи.

Отже, жодних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій позивачем не наведено, як і не було надано жодного належного доказу існування будь-яких перешкод у реалізації ним своїх прав на судовий захист з метою відновлення прав, свобод чи законних інтересів щодо нарахування заробітної плати за період з 19.07.2022 по 07.09.2022, щодо виплати одноразової допомоги при звільненні за 27 років військової служби та щодо оформлення та видачи ОСОБА_1 оновлений грошовий атестат.

Згідно з ч. 6 ст. 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Таким чином, позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду із зазначеним позовом та суд зазначає про необхідність надання заяви про поновлення строку для звернення до суду із зазначеним позовом та докази поважності причин його пропуску.

Згідно ч.1 ст.121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Частиною 2 статті 123 КАС України, визначено, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно ч.1 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч.13 ст.171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

За таких обставин, суд доходить до висновку, що даний позов слід залишити без руху.

Виявлені недоліки позовної заяви повинні бути усунені шляхом надання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з обґрунтуванням поважності пропуску цього строку або надати докази того, що строк звернення до суду не пропущено.

Оцінка решти доводів представника відповідача буде надана після усунення виявлених недоліків.

Керуючись ст.ст.160, 161, 169, 172 КАС України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії залишити без руху.

Надати позивачу 5-ти денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали.

Невідкладно повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу з усіма доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Олена СКУПІНСЬКА