Справа № 400/11128/24
Суддя: Дерев'янко Л.Л.
Дата ухвалення: 2025-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2025 р. № 400/11128/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дерев`янко Л.Л., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаВійськової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,

провизнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі- позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:

визнання протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 06.03.2003 по 31.12.2015 відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 , з врахуванням обчислення індексу споживчих цін (базовий місяць) для грошових доходів населення наростаючим підсумком, починаючи з 01.01.2003;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 06.03.2003 по 31.12.2015 за час проходження військової служби у Збройних Силах України у Військовій частині НОМЕР_1 з 06.03.2003 по 31.12.2015, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 , з врахуванням обчислення індексу споживчих цін (базовий місяць) для грошових доходів населення наростаючим підсумком, починаючи з 01.01.2003, компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, включно з одночасним відрахуванням 1,5% військового збору, та з одночасною грошовою компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу згідно пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на норми статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» в редакції від 06.02.2003, яка набрала чинності з 01.01.2003 і визначила, що індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101%. Також позивач зазначає, що листом Міністерства соціальної політики України від 8.08.2017 було повідомлено, що зміна розміру доплат надбавок та премії не впливає на початок обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації, якщо не підвищується посадовий оклад. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця наступного за місяцем підвищення посадового окладу за посадою яку займає військовослужбовець. Відтак, позивач вважає, що відповідач повинен здійснити нарахування та виплату йому індексації грошового забезпечення з 06.03.2003 року по 31.12.2015 року з врахуванням обчислення індексу споживчих цін базовий місяць для грошових доходів населення наростаючим підсумком, починаючи з 1 січня 2003 року. Просить позов задовольнити

Ухвалою від 02.12.2024 Миколаївський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі, визначив, що розгляд справи буде відбуватись у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановив строки для подання сторонами заяв по суті.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, яким він проти позову заперечив з огляду на відсутність обґрунтування позивачем порушення відповідачем встановленого порядку нарахування індексації грошового забезпечення за період з 06.03.2003 по 31.12.2015 року. Відповідач зауважує, що позивачем не зазначено, в чому саме полягає протиправність дій військової частини НОМЕР_1 . Також відповідач зазначає, що позовна заява не містить належного правового обґрунтування, з огляду на існуючий механізм нарахування індексації грошового забезпечення, підстав врахування обчислення індексу споживчих цін (базовий місяць) для грошових доходів населення наростаючим підсумком , починаючи з 1 січня 2003 року. До відзиву відповідач додав довідку про нараховану і виплачену позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 06.03.2003 по 31.12.2015. Просить у задоволенні позову відмовити.

У відповіді на відзив позивач відтворив зміст позову.

До суду надійшли також заперечення відповідача на відповідь на відзив, в яких останній повторив свою правову позицію.

Справу розглянуто в письмовому провадженні.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд встановив наступне..

Витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.05.2023 року №123 підтверджується, що ОСОБА_1 15.05.2023 виключений із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення.

Листом від 24.10.2024 позивач звернувся до відповідача з заявою провести перерахунок та виплатити індексацію грошового забезпечення за період служби з 06.03.2003 по 31.12.2015 з врахуванням обчислення індексу споживчих цін (базовий місяць) для грошових доходів населення наростаючим підсумком, починаючи з 1 січня 2003 року.

Відповідач листом від 01.11.2024 №350/174/308/1927/ПС повідомив позивача, що законних підстав для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 06.03.2003 по 31.12.2015 року, компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати немає. Також відповідач зазначив, що відомості про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення до архіву Міністерства оборони України не здавались, оскільки після закінчення даного терміну справи знищуються згідно встановленого порядку.

В матеріалах справи є архівна довідка галузевого державного архіву Міноборони України від 17.11.2023 № 220/69/вихЗВТ/9301, з якої вбачається, що грошове забезпечення нараховувалось позивачу військовою частиною НОМЕР_1 з серпня 2003 року.

Архівною довідкою державного архіву Міноборони України від 03.10.2024 № 179/1/9873 підтверджено нарахування посадового окладу та додаткових нарахувань у період з серпня 2003 року по грудень 2015 року.

Вважаючи свої права порушеними діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з такого.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» соціальний захист військовослужбовців діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Частинами другою та третьою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до Закону.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії, оплата праці (грошове забезпечення).

Частиною шостою статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» передбачено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Підстави для проведення індексації визначені статтею 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», відповідно до якої індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Статтею 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» врегульовано, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно з статтею 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці, складовою частиною грошового забезпечення та підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі - Порядок №1078).

Пунктом 2 Порядку № 1078 передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується оплата праці (грошове забезпечення).

Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі також - Постанова № 1013) пункт 5 Порядку № 1078 викладено у новій редакції, яка застосовується з 1 грудня 2015 року

За змістом пункту 5 Порядку № 1078 (з урахуванням змін, внесених Постановою № 1013) у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Таким чином, системний аналіз наведених норм вказує на те, що місяць, в якому відбулося підвищення оплати, є базовим при проведенні індексації.

При цьому, Постанова №1013 не містить вказівок про те, що її положення застосовуються до правовідносин щодо нарахування індексації за період до набрання нею чинності.

Такі висновки суду відповідають правовим позиціям Верховного Суду, які викладені, зокрема, у постановах від 12 грудня 2018 року у справі № 825/874/17, від 19 червня 2019 року у справі № 825/1987/17.

Так, порядок проведення індексації грошових доходів населення у редакції, яка застосовувалася до 1 грудня 2015 року, містив поняття «базовий місяць».

Базовим місяцем вважався той місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної заробітної плати, пенсій, стипендій виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їхніх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати).

Базовий місяць визначали окремо для кожного працівника у випадку, коли заробітна плата зростала внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої її постійної складової.

Так, абзац 1 пункту 5 Порядку № 1078 у редакції, яка застосовувалася до 1 грудня 2015 року, передбачав, що у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Абзац 3 пункт 10-1 Порядку № 1078 у тій же редакції визначав, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати новоприйнятих працівників здійснюється з місяця прийняття працівника на роботу.

Крім того, пункт 10-2 Порядку № 1078 у редакції до 01.12.2015 передбачав, що для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість, та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи сума індексації зберігається, якщо сума збільшення заробітної плати менша, ніж сума індексації, яка повинна нараховуватися за відповідний місяць. У разі коли сума збільшення заробітної плати більша, ніж сума індексації, яка повинна нараховуватися за відповідний місяць, такий місяць вважається базовим під час обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації.

Відтак, до 1 грудня 2015 року новим базовим місяцем для обчислення індексації грошового доходу міг бути місяць прийняття (виходу) працівника на роботу, місяць збільшення заробітної плати, а нарахування й виплата індексації мали індивідуальний характер для кожного працівника.

На ці особливості попереднього правового регулювання Верховний Суд уже звертав увагу у пункті 45 постанови від 19 травня 2022 року у справі № 200/3859/21.

Так, Верховний Суд у цій постанові зазначив, що правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації.

Крім того, Верховний Суд зауважив, що порівняльний аналіз законодавства про індексацію грошових доходів дає підстави стверджувати про те, що новим базовим місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення:

- до 01.12.2015 був місяць прийняття працівника на роботу та місяць збільшення заробітної плати;

- після 01.12.2015 є місяць збільшення тарифної ставки (окладу).

Верховний Суд у постановах від 19.05.2022 у справі №200/3859/21 та від 26.01.2022 у справі №400/1118/21 зауважив, що з аналізу пункту 10-2 Порядку №1078 слідує, що місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.

Отже, базовий місяць для такої індексації визначається нормативно і відповідач не наділений повноваженнями діяти на свій розсуд, обираючи інакший місяць базовим, ніж той, у якому відбулося підвищення тарифної ставки (окладу).

Застосовуючи зазначені приписи до обставин справи і враховуючи, що спірні правовідносини стосуються нарахування і виплати індексації грошового забезпечення позивача у період з 01.03.2003 по 31.12.2015 із застосуванням базового місяця - січень 2003 року, суд зазначає наступне.

В позовній заяві позивач посилається на те, що він проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_1 з 06.03.2003. Проте, жодного доказу (як то військового квитка чи послужного списку) в підтвердження цієї обставини до суду не надано.

Натомість, архівні довідки галузевого державного архіву Міноборони України від 17.11.2023 № 220/69/вихЗВТ/9301, від 03.10.2024 № 179/1/9873 свідчать про те, що грошове забезпечення нараховувалось позивачу військовою частиною НОМЕР_1 з серпня 2003 року.

При цьому, саме місяць прийняття на посаду є базовим місяцем для проведення індексації з огляду на приписи пункту 10-1 Порядку № 1078, які були чинними до 01.12.2015.

В будь-якому випадку, матеріали справи не містять доказів того, що позивача прийнято на посаду в січні 2003 року, відтак, визначення цього місяця як базового є безпідставним.

В подальшому базовими місяцями мали бути місяці збільшення заробітної плати.

Довідкою галузевого державного архіву Міноборони України від 17.11.2023 № 220/69/вихЗВТ/9301 підтверджується, що грошове забезпечення позивача не було постійним і зазнало суттєвих змін у серпні 2006, у травні 2007 року.

В подальшому схеми посадових окладів визначалися постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Указана постанова була чинною з 1 січня 2008 року до 1 березня 2018 року.

З архівної довідки Галузевого державного архіву Міноборони № 179/1/9873 від 03.10.2024 вбачається, що в січні 2008 року оклад за посадою позивача збільшився в кілька разів.

Відповідно до довідки Галузевого державного архіву Міноборони України від 17.11.2023 № 220/69/вихЗВТ/9301 грошове забезпечення позивача змінювалося в бік зростання в лютому 2009 року, в грудні 2010 року, в серпні 2011 року.

У позовній заяві позивач стверджує, що відповідач протиправно не нараховував і не виплачував йому індексацію грошового забезпечення з 01.03.2003 по 31.12.2015 та зобов`язаний вчинити такі дії із застосуванням січня 2003 року у якості початкового місяця.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, починаючи з серпня 2006 року і до грудня 2015 року грошове забезпечення позивача неодноразово збільшувалося за рахунок різних постійних складових (посадового окладу, надбавок за тривалість безперервної служби, за особливі умови служби, премій).

З урахуванням правил визначення базового місяця, які діяли до 1 грудня 2015 року, та з огляду на фактичні обставини цієї справи, суд зазначає, що січень 2003 року не може застосовуватися у якості базового місяця для проведення індексації грошового забезпечення позивача у період з 06 березня 2003 року до 31 грудня 2015 року.

Тож позовні вимоги є безпідставними через неможливість застосування січня 2003 року базовим місяцям для проведення індексації грошового забезпечення.

Також, відповідачем додано до відзиву довідку нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2012 року по 31.12.2015 року з зазначенням базових місяців.

Позивач ці відомості не спростував, проти правильності розрахунку індексації не заперечив.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд констатує, що позивач не навів правових та фактичних підстав для застосування січня 2003 року в якості базового місяця для розрахунку індексації грошового забезпечення, а також не надав суду належних і допустимих доказів в підтвердження своєї позиції про невиплату відповідачем індексації грошового забезпечення у належному розмірі.

За таких обставин, суд доходить висновку, що позов є необґрунтованим, а, відтак, задоволенню не підлягає.

В зв`язку з відмовою у задоволенні позову суд не вирішує питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суддя Л.Л. Дерев`янко