Справа № 420/6759/24
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6759/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А.,

за участі : секретаря Сідлецької А.П., представників : позивача Воронкова В.О., відповідача Зарудної А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень та вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з вищевказаним позовом до суду у якому х урахуванням уточнень та нової редакції просить визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДГС в Одеській області форми «Ф» :- № 1120-13 від 27.05.2017 р. на суму 33 286.97 грн. та № 1121-13 від 27.05.2017 р. на суму 46 328.36 грн.;- № 0-1502 від 11.04.2018 р. на суму 57 974.40 грн. та № 0-1502 від 11.04.2018 р. на суму 80 688 грн.;- № 0-1502 від 16.05.2019 р. на суму 67 449.59 грн. та № 0-1502 від 16.05.2019 р. на суму 93 875.45 грн.;- № 0-1502 від 12.05.2020 р. на суму 75 602.24 грн. та № 0-1502 від 12.05.2020 р. на суму 105 222.20 грн.;- № 0-1502 від 26.05.2021 р. на суму 109 166,24 грн. та № 0-1502 від 26.05.2021 р. на суму 78 436.04 грн.;- № 0-1502 від 19.07.2022 р. на суму 151 290 грн. та № 0-1502 від 19.07.2022 р. на суму 108 702 грн.;- № 1-1502 від 24.04.2023р. на суму 117 760,50 грн. та № 1-1502 від 24.04.2023 р. на суму 163 897.50 грн. визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДІС в Одеській області форми "ф" від 10.02.2021р. № 29620-13, якою зобов`язано позивача сплатити загальну суму податкового боргу у розмірі 561 649.41 грн.- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС в Одеській області про опис майна у податкову заставу від 06.01.2022р. № 42/15-32-13-05, яким вирішено відповідно до статті 89 розділу ІІ Податкового кодексу України здійснити опис майна, що перебуває у власності (господарському віданні або оперативному управлінні) платника податків ОСОБА_1 , мотивуючи це тим, що відповідач не направляв оскаржувані ППР за місцем його проживання, а тому вони є неузгодженими, та розмір податку за 2016 рік 2% за яким було вираховано зобов`язання з податку по ППР перевищує розмір встановлений Податковим кодексом України 1,5%.

Ухвалою суду від 20.03.2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ч.5 ст.262 КАС України.

Ухвалою суду від 20.05.2024 року вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 19 червня 2024 року.

Ухвалою суду від 16.07.2024 року витребувані докази по справі.

Ухвалою суду від 23.07.2024 року призначена судова почеркознавча експертиза по справі та зупинено провадження у справі.

Ухвалою суду без виходу до нарадчої кімнати від 22.01.2025року поновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 22.01.2025 року закрито підготовче провадження та прзначено розгляд справи по суті.

02.04.2024 року від представника відповідач до суду надійшов відзив на позов у якому вимоги не визнає з підстав зазначених у ньому.

Дослідивши заяви по суті справи, інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

ОСОБА_1 в 2015 році переїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю, та перед цим знявся з місця реєстрації за адресою АДРЕСА_1 (а.с.34,35).

ОСОБА_1 є власником об`єктів нерухомого майна та платником податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, що сторонами не заперечується та наявність нерухомого майна та його площі не є предметом спору.

Головним управлінням Державної податкової служби в Одеській області складені та направлені позивачу податкові повідомлення-рішення з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки з фізичних осіб які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості : форми «Ф» :- № 1120-13 від 27.05.2017 р. на суму 33 286.97 грн. та № 1120-13 від 27.05.2017 р. на суму 46 328.36 грн.;- № 0-1502 від 11.04.2018 р. на суму 57 974.40 грн. та № 0-1502 від 11.04.2018 р. на суму 80 688 грн.;- № 0-1502 від 16.05.2019 р. на суму 67 449.59 грн. та № 0-1502 від 16.05.2019 р. на суму 93 875.45 грн.;- № 0-1502 від 12.05.2020 р. на суму 75 602.24 грн. та № 0-1502 від 12.05.2020 р. на суму 105 222.20 грн.;- № 0-1502 від 26.05.2021 р. на суму 109 166,24 грн. та № 0-1502 від 26.05.2021 р. на суму 78 436.04 грн.;- № 0-1502 від 19.07.2022 р. на суму 151 290 грн. та № 0-1502 від 19.07.2022 р. на суму 108 702 грн.;- № 1-1502 від 24.04.2023р. на суму 117 760,50 грн. та № 1-1502 від 24.04.2023 р. на суму 163 897.50 грн.

Також відповідачем направлено позивачу податкову вимогу форми "ф" від 10.02.2021р. № 29620-13 на загальну суму податкового боргу платника податків, яка станом на 09 лютого 2021 року становила 561649,41грн. з яких по коду бюджетної класифікації доходів бюджету 18010200 -1222,20грн. та коду 18010300 -560427,21грн.(т.1а.с.19)

06.01.2022 року відповідачем прийнято Рішення про опис майна ОСОБА_1 у податкову заставу №42/15-32-13-05 (т.1 а.с.22).

25.11.2022 року складений акт опису майна ОСОБА_1 №40/15-32-13-02-35(т.1 а.с.25).

З наведеними рішеннями позивач не погодився та звернувся до суду.

Спірним питанням по цій справі є чи належним чином повідомлявся позивач про прийняті ППР та податкову вимогу, та чи вірний розмір податку застосований при розрахунку суми податку.

Джерела права та висновки суду.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає та регулює Податковий кодекс України.

Згідно п.15.1 ст.15 ПКУ платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно п.п. 14.1.175 п.14.1 ст.14 ПКУ податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом;

Згідно п.п.266.1.1 п.266.1 ст.266 ПКУ платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно п.п.266.3.1. та п.п.266.3.2 п.266.3 ст.266 ПКУ базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно п.п.266.5.1 п.266.5 ст.266 ПКУ ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Згідно п.п.266.7.1 п.266.7 ст.266 ПКУ обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості.

Згідно п.п.266.7.1 п.266.7 ст.266 ПКУ обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Згідно п.п.266.7.2 п.266.7 ст.266 ПКУ (в редакції діючій на час виникнення спірних правовідносин) податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком); ( в редакції після 01.01.2022 року )- податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Згідно п.п.266.10.1 п.266.10 ст.266 ПКУ податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується -а) фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п.58.3 ст.58 ПКУ податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Згідно п.42.2 ст.42 ПКУ документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Згідно п. 42.3 ст.42 ПКУ якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.

Згідно абз.6 п.42.5 ст.42 ПКУ у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Тобто, саме зазначена поштовою службою дата із наведенням причин невручення є моментом, коли рішення вважається врученим платнику податків.

Відповідачем на підтвердження належного повідомлення позивача про прийняті податкові повідомленні-рішення надані наступні доказі:

за 2016 рік у 2017 році податкові повідомлення -рішення по податку на нерухоме майно отримані згідно довіреності ОСОБА_2

03.05.2018р. рекомендованим листом з повідомленням за № 165

надіслано за адресою: АДРЕСА_2 податкові повідомлення - рішення по податку на нерухоме майно за 2017 рік у 2018 році та повернуті за закінченням встановленого строку зберігання 29.05.2018 року.

16.07.2019 рекомендованим листом з повідомленням за № 491

надіслано за адресою: АДРЕСА_2 податкові повідомлення - рішення по податку на нерухоме майно за 2018 рік у 2019 році та повернуті за закінченням встановленого строку зберігання 16.08.2019 року.

01.07.2020 рекомендованим листом з повідомленням за № 177

надіслано за адресою: м. Ізмаїл, вул. Болградське шосе,10 податкові повідомлення

рішення по податку на нерухоме майно за 2019 рік у 2020 році та повернуті за закінченням встановленого строку зберігання 01.08.2020 року.

01.07.2020 рекомендованим листом з повідомленням за № 169 надіслано за адресою: м. Ізмаїл, вул. Гагаріна,62 податкові повідомлення - рішення по податку на нерухоме майно за 2019 рік у 2020 році та повернуті за закінченням встановленого строку зберігання 01.08.2020 року.

07.07.2020 рекомендованим листом з повідомленням за № 529 надіслано за адресою: м. Ізмаїл, вул. Гагаріна,62 податкові повідомлення - рішення по податку на нерухоме майно за 2020 рік у 2021 році та повернуті за закінченням встановленого строку зберігання 06.08.2021 року.

06.07.2021 рекомендованим листом з повідомленням за № 510 надіслано за адресою: м. Ізмаїл, вул. Болградське шосе,10 податкові повідомлення-рішення по податку на нерухоме майно за 2020 рік у 2021 році та повернуті за закінченням встановленого строку зберігання 06.08.2021 року.

06.07.2021 рекомендованим листом з повідомленням за № 502 надіслано за адресою: АДРЕСА_1 податкові повідомлення - рішення по податку на нерухоме майно за 2020 рік у 2021 році та повернуті за закінченням встановленого строку зберігання 06.08.2021 року.

09.09.2022 рекомендованим листом з повідомленням за № 020 надіслано за адресою: АДРЕСА_3 податкові повідомлення - рішення по податку на нерухоме майно за 2021 рік у 2022 році та повернуті за закінченням встановленого строку зберігання 11.10.2022 року.

09.09.2022 рекомендованим листом з повідомленням за № 039 надіслано за адресою: м. Ізмаїл, Болградське шосе,10 податкові повідомлення - рішення по податку на нерухоме майно за 2021 рік у 2022 році та отримані 09.09.2022 року.

04.07.2023 рекомендованим листом з повідомленням за № 190 надіслано за адресою: АДРЕСА_1 податкові повідомлення - рішення по податку на нерухоме майно за 2022 рік у 2023 році та повернуті за закінченням встановленого строку зберігання 29.07.2023 року.

Позивач вказує, що в 2015 році переїхав на постійне місце проживання в Ізраїль та знявся з обліку з попереднього місця проживання, про що було відомо відповідачу, так як він брав у відповідача довідку про відсутність заборгованості для ПМЖ та повідомив відповідачу що листування з ним слід проводити за адресою АДРЕСА_3 на підтвердження чого надав суду лист від 16.04.2015 року (т.1 а.с.36).

Проте суд критично ставиться до цього посилання, так як в даному листі позивач не повідомляє орган податкового контролю, що після зняття з місця постійної реєстрації в Україні новою адресою для листування з ним на період його відсутності в Україні буде інша адреса.

Тому суд вважає, що за відсутності надання позивачем відповідачу іншої адреси для листування направлення відповідачем податкових повідомлень-рішень та вимоги за останнім місцем реєстрації платника податків, яким є АДРЕСА_1 є належним повідомленням позивача.

Судом встановлено, що податкові повідомлення -рішення № 1120-13 від 27.05.2017 р. на суму 33 286.97 грн. та № 1121-13 від 27.05.2017 р. на суму 46 328.36 грн.; № 0-1502 від 12.05.2020 р. на суму 75 602.24 грн. та № 0-1502 від 12.05.2020 р. на суму 105 222.20 грн.; - № 0-1502 від 19.07.2022 р. на суму 151 290 грн. та № 0- 1502 від 19.07.2022 р. на суму 108 702 грн. були направлені відповідачем на не вірні адреси, а саме : АДРЕСА_3 та/або м.Ізмаїл Болградське шосе 10 (місце знаходження нерухомого майна), а тому вони є неузгодженими.

Водночас неналежне вручення податкового повідомлення-рішення не призводить до його протиправності, а мільки свідчить про його неузгодженість.

Щодо решти податкових повідомлень -рішень, та податкової вимоги, то вони направлені за останнім місцем реєстрації позивача та були повернуті до відповідача з відміткою Укрпошти «за закінченням строку зберігання» та відповідно до положень п.42.5 ст.42 ПКУ вважаються врученими.

Таким чином, грошове зобов`язання, визначене контролюючим органом по вказаним ППР набуло статусу податкового боргу.

При цьому звернення в подальшому до суду з позовом про оскарження податкових повідомлень-рішень поза визначеними строками, не може змінювати статус грошового зобов`язання, а саме змінити з узгодженого на не узгоджене грошове зобов`язання, оскільки такої можливості Податковим кодексом України не передбачено. Тобто, якщо на момент звернення до суду грошове зобов`язання набуло статусу узгодженого, то факт звернення до суду не може змінити статус такого грошового зобов`язання.

Верховний Суд у постановах від 24.09.2019 у справі № 825/1109/16 та від 09.10.2018 у справі 820/1864/17, дійшов висновку, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.

Щодо особистого отримання представником позивача ОСОБА_2 ППР №1121-13 та №1120-13 від 27.05.2017 року (т.1 а.с.166), то згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи №24-4618 від 19.12.2024 року підписи від імені ОСОБА_2 у корінцях вказаних ППР виконані не самим ОСОБА_2 , а іншою особою з наслідуванням підписам ОСОБА_2 , а тому судом не приймаються як доказ їх вручення позивачу або його представнику.

Також судом встановлено, що Рішенням Ізмаїльської міської ради №389-ІІІ від 14.01.2016 року встановлений на 2016рік розмір ставки податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки для об`єктів нежитлової нерухомості -два відсотка розміру мінімальної заробітної плати встановленої законом на 1 число місяця звітного (податкового) року за 1 кв.м. бази оподаткування, що суперечить п.п.266.5.1 п.266.5 ст.266 ПКУ яким цей розмір обмежений 1,5 відсотка, а тому відповідачем неправомірно враховане незаконне рішення Ізмаїльської міської ради №398 від 14.01.2016 року для визначення розміру податку на нерухоме майно за 2016 рік у податкових повідомленнях-рішеннях форми «Ф» №1121-13 та №1120-13 від 27.05.2017р., а тому вказані ППР є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо розміру податку у наступних роках 2017-2022рр., то Рішенням Ізмаїльської міської ради №1885 від 11.01.2017 року ставки податку на нерухоме майно встановлені на рівні 1,5% розміру мінімальної заробітної плати (т.1 а.с.167,168) та такий розмір застосувався відповідачем при визначені у оскаржуваних ППР подальшому розміру податку для позивача, а тому в цій частині позовні вимоги безпідставні.

При цьому суд відхиляє аргумент позивача як неправомірності оскаржуваних рішень щодо того, що в ППР та повідомленнях про вручення вказані невірні адреси «корп.0», так як встановлено судом фактично вірна адреса будинку - 5-а не містить нумерації за корпусами, а тому не призводить до доставки поштового повідомлення за іншою адресою.

Згідно з п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

При цьому, відповідно до п.42.2 ст.42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Згідно п.59.3 ст.59 ПКУ податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Та як встановлено судом суми податкового боргу нараховані за податковими повідомленнями-рішеннями №0-1502, 12-1502 від 11.04.2018 року на суми 57974, 80688грн. відповідно; №0-1502, № 0-1502 від 16.05 2019року на суми 67449,59грн., та 93875,45грн., відповідно; №0-1502 №0-1502 на суми 105222грн. та 75602,24грн. відповідно вважались узгодженими, тому відповідач мав право виставляти 10.02.2021 року податкову вимогу №29620-13 на суму 480811,88грн ( 57 974.40 грн. + 80 688 грн.+ 67 449.59 грн. + 93 875.45 грн.+ 75 602.24 грн. +105 222.20 грн.).

У підпункті 14.1.155 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом.

У разі невиконання платником податків грошового зобов`язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави.

Відповідно до пунктів 88.1, 88.2 статті 88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

Підпунктом 89.1.2 пункту 89.1 статті 89 ПК України передбачено, що право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

З урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому (п. 89.2 ст. 89 ПК України).

Згідно із пунктом 89.3 статті 89 ПК України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.

До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.

Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.

Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Аналіз вказаних положень дає суду підстави дійти до висновку , що право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Таким чином відповідач дотримався положень Податкового кодексу України під час прийняття рішення про опис майна в заставу, так як був наявний узгоджений податковий борг.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.72 та ч.1 ст.73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд керується критеріями закріпленими у ст.2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

З огляду на вищенаведене, суд вважає що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби в Одеській області задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати наступні податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області форми «Ф»:

- № 1120-13 від 27.05.2017 р. на суму 33 286.97 грн. та № 1121-13 від 27.05.2017 р. на

суму 46 328.36 грн.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу форми «Ф» від 10.02.2021 року в частині суми, що перевищує за кодом класифікації доходів 18010300 суму 480811,88грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України..

Позивач - ОСОБА_1 рнокпп НОМЕР_1 АДРЕСА_4 .

Відповідач: Головне управління Державної податкової служби в Одеській області м.Одеса вул.Семінарська 5 код ЄДРПОУ ВП 44069166.

Суддя Е.А. Іванов