Справа № 380/25227/24
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2025 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Мричко Н.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними, зобов?язання вчинити дії

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: адреса АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10), в якій позивач просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у перерахунку та виплаті підвищення до пенсії ОСОБА_1 як репресованій особі, яку в подальшому було реабілітовано, у розмірі, передбаченому пунктом «г статі 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII, із розрахунку 50% від мінімальної пенсій за віком;

- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату підвищення пенсії у розмірі 50 % від мінімальної пенсії за віком згідно з пунктом «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» як репресованій особі, яку в подальшому було реабілітовано, починаючи з 21.10.2024 , із врахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівські області щодо відмови у проведенні ОСОБА_1 перерахунку стаж роботи як репресованій особі, яку в подальшому було реабілітовано відповідно до статті 58 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із зарахуванням часу перебування у засланні у потрійному розмірі;

- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок стажу роботи ОСОБА_1 згідно статті 58 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із зарахуванням часу перебування у засланні у потрійному розмірі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є реабілітованою особою, а тому відповідно до пункту г статті 77 Закону України Про пенсійне забезпечення має право на підвищення пенсії із розрахунку 50 відсотків від мінімальної пенсії за віком. Окрім того, відповідач протиправно відмовив у проведенні перерахунку стажу роботи згідно зі статтею 58 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечив. Відзив обґрунтований тим, що на позивача не поширюється дія статті 77 Закону України Про пенсійне забезпечення. Позивач є членом сім`ї репресованого. В матеріалах справ и відсутні докази на підтвердження факту засудження, відбування покарання чи заслання позивача.

Частиною п`ятою статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З клопотаннями про розгляд справи у судовому засіданні сторони у справі не звертались.

Дослідивши матеріали справи на підтвердження й спростування заявлених позовних вимог в їх сукупності, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив таке.

Позивач перебуває на пенсійному обліку у Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області як отримувач пенсії відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до архівної довідки Управління внутрішніх справ виконавчого комітету Львівської обласної ради від 28.01.1991 №4/4-226 ОСОБА_1 1943 року народження перебував на спец поселенні.

Згідно з довідкою Управління внутрішніх справ України Львівської області від 20.02.1992 №4/5-5343 ОСОБА_1 , 1943 року народження, є реабілітованою особою. Виселений на спец поселення 22.10.1942, звільнений 29.06.1956.

11.04.2012 Львівська обласна рада видала позивачу посвідчення № 529/26-Р, згідно з яким позивач має право на пільги, передбачені рішеннями Львівської обласної ради та Законом України Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні.

21.10.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити перерахунок пенсії відповідно до розміру мінімальної заробітної плати за віком у розмірі 50% та здійснити перерахунок стажу роботи у потрійному розмірі.

Листом від 04.11.2024 відповідач відмовив у задоволенні його заяви з посиланням на положення постанови Кабінету Міністрів України Про підвищення рівня пенсійного забезпечення від 16.08.2008 № 654, відповідно до якого позивачу виплачується 43,52 грн набавки, як члену сім`ї реабілітованих. Для зарахування до страхового стажу періоду перебування на спец поселенні як члена сім`ї репресованого та згодом реабілітованого в потрійному розмірі підстав немає.

Вважаючи дії відповідача щодо відмови у проведенні розрахунку підвищення пенсії та у проведенні перерахунку стажу роботи, як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій і згодом реабілітованій протиправними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Стаття 46 Конституції України проголошує, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 1 Закону України Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні від 17.04.1991 №962-XII, в редакції до внесення змін Законом України від 13.03.2018 № 2325-VIII (далі - Закон України № 962-XII) реабілітація жертв політичних репресій повинна охоплювати увесь період після 1917 року до моменту набрання чинності вказаним Законом і поширюватись на осіб, необґрунтовано засуджених за цей час судами України або репресованих на території республіки іншими державними органами в будь-якій формі, включаючи позбавлення життя або волі, переселення в примусовому порядку, вислання і заслання за межі республіки, позбавлення громадянства, примусове поміщення до лікувальних закладів, позбавлення чи обмеження інших громадянських прав або свобод з мотивів політичного, соціального, класового, національного і релігійного характеру.

Згідно зі статтею 3 Закону України №962-XII реабілітовано всіх громадян, засланих і висланих з постійного місця проживання та позбавлених майна за рішенням органів державної влади і управління з політичних, соціальних, національних, релігійних та інших мотивів під приводом боротьби з куркульством, противниками колективізації, так званими бандпособниками та їх сім`ями.

Статтею 9 вказаного Закону встановлено, що вирішення питань, пов`язаних з встановленням факту розкуркулювання, адміністративного виселення, з відшкодуванням матеріальних збитків, поновленням трудових, житлових, пенсійних та інших прав громадян, реабілітованих відповідно до вказаного Закону, покладено на обласні, міські і районні Ради народних депутатів. З цією метою Радам народних депутатів доручено утворити штатні комісії, положення про які затверджується Кабінетом Міністрів України.

За дорученням таких комісій органи внутрішніх справ встановлюють факти безпідставності заслання і вислання, направлення на спецпоселення, а також конфіскації і вилучення майна у зв`язку з необґрунтованими репресіями і матеріали перевірки надсилають комісіям.

Згідно з довідкою Управління внутрішніх справ України Львівської області від 20.02.1992 №4/5-5343 ОСОБА_1 , 1943 року народження, є реабілітованою особою. Виселений на спец поселення 22.10.1942, звільнений 29.06.1956.

Відповідно до пункту г частини першої статті 77 Закону України Про пенсійне забезпечення від 01.11.1991 №1788-XII (у редакції до внесення змін Законом України від 13.03.2018 № 2325-VIII), призначені пенсії підвищуються громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, призначені пенсії - на 50 процентів, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - на 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до пункту г частини першої статті 77 Закону України Про пенсійне забезпечення від 01.11.1991 №1788-XII (у редакції Закону України від 13.03.2018 № 2325-VIII, який набрав чинності 05.05.2018) призначені пенсії підвищуються репресованим особам, яких у подальшому було реабілітовано, призначені пенсії - на 50 процентів, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - на 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, позивач як реабілітована особа має право на підвищення пенсії на 50 процентів.

У статті 8 Конституції України встановлено, що Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, на переконання суду, при визначенні розміру підвищення до пенсії позивачу необхідно застосовувати пункт г частини першої статті 77 Закону України Про пенсійне забезпечення, а не постанову Кабінету Міністрів України Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян від 16.07.2008 №654, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав відповідних осіб.

Відтак суд зазначає, що посилання представника відповідача на постанову Кабінету Міністрів України Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян від 16.07.2008 №654 як на нормативний акт, що поширюється на спірні правовідносини є помилковим, оскільки положення Закону України Про пенсійне забезпечення мають вищу юридичну силу, та відповідно до принципу подолання ієрархічної колізії підлягають застосуванню у спірних правовідносинах.

Суд звертає увагу, що відповідно до архівної довідки Управління внутрішніх справ виконавчого комітету Львівської обласної ради від 28.01.1991 №4/4-226 ОСОБА_1 1943 року народження перебував на спец поселенні.

Згідно з довідкою Управління внутрішніх справ України Львівської області від 20.02.1992 №4/5-5343 ОСОБА_1 , 1943 року народження, є реабілітованою особою. Виселений на спец поселення 22.10.1942, звільнений 29.06.1956.

В матеріалах справи відсутні докази, що позивач є член сім`ї репресованої з політичних мотивів родини, згодом реабілітованої.

Позивача визнано саме репресованою особою, яку у подальшому було реабілітовано, а не визнано членом сім`ї реабілітованої особи.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо відмови у перерахунку та виплаті підвищення до пенсії ОСОБА_1 як репресованій особі, яку в подальшому було реабілітовано, у розмірі, передбаченому пунктом «г статі 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII, із розрахунку 50% від мінімальної пенсій за віком.

Таким чином, з метою повного відновлення порушених прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату підвищення пенсії у розмірі 50 % від мінімальної пенсії за віком згідно з пунктом «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» як репресованій особі, яку в подальшому було реабілітовано, починаючи з 21.10.2024 , із врахуванням раніше виплачених сум.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок стажу роботи згідно зі статтею 58 Закону України Про пенсійне забезпечення зі змінами, як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій і згодом реабілітованій, то суд зазначає таке.

В абзаці першому статті 1 Закону України №962-XII (в редакції, чинній на час реабілітації позивача) зазначено вважати реабілітованими осіб, які з політичних мотивів були необґрунтовано засуджені судами або піддані репресіям позасудовими органами, в тому числі двійками, трійками, особливими нарадами і в будь-якому іншому позасудовому порядку, за вчинення на території України діянь, кваліфікованих як контрреволюційні злочини за кримінальним законодавством України до набрання чинності Законом СРСР Про кримінальну відповідальність за державні злочини від 25 грудня 1958 року, за винятком осіб, зазначених у статті 2 цього Закону.

Статтею 3 Закону України №962-XII, у вищевказаній редакції, постановлено реабілітувати всіх громадян, засланих і висланих з постійного місця проживання та позбавлених майна за рішенням органів державної влади і управління з політичних, соціальних, національних, релігійних та інших мотивів під приводом боротьби з куркульством, противниками колективізації, так званими бандпособниками та їх сім`ями.

Згідно із частиною першою статті 6 Закону України №962-XII, у вищевказаній редакції, реабілітованим громадянам відповідно до статті 1 вказаного Закону час тримання під вартою, відбування покарання в місцях позбавлення волі, заслання або перебування на примусовому лікуванні зараховується у потрійному розмірі в стаж роботи для призначення трудових пенсій.

Разом з цим, 05.05.2018 набув чинності Закон України Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917- 1991 років, яким внесено зміни, зокрема, у Закон України Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону України №962-XII, у редакції, чинній від 05.05.2018, реабілітованим громадянам відповідно до цього Закону час тримання під вартою, відбування покарання в місцях позбавлення волі, заслання або перебування на примусовому лікуванні зараховується у потрійному розмірі в стаж роботи для призначення трудових пенсій.

Із порівняльного аналізу редакцій статті 6 вищевказаного Закону слідує, що частина перша статті 6 Закону України Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917- 1991 років із змінами внесеними Законом України №2325-VIII передбачає надання пільг всім реабілітованим відповідно до цього Закону громадянам, без диференціації залежно від підстави, за якою особу було реабілітовано, як це було передбачено в редакції Закону, яка діяла до 05.05.2018.

Відповідно до статті 58 Закону України №1788-XII громадянам, необґрунтовано притягнутим до кримінальної відповідальності, репресованим особам, яких у подальшому було реабілітовано, час тримання під вартою, час відбування покарання в місцях позбавлення волі та заслання, а також перебування на примусовому лікуванні зараховується до стажу у потрійному розмірі.

Відповідно до визначення, яке міститься у статті 1 Закону України №962-XII заслання - примусове переміщення особи з місця її проживання з обов`язковим поселенням у певній місцевості, спецпоселенні, встановленням обмеження на право пересування та заборони виїзду з місця спецпоселення.

Отже, законодавством передбачено зарахування стажу перебування в засланні особі, яка була виселена на спецпоселення і в подальшому реабілітована в потрійному розмірі.

Як видно з матеріалів справи, позивач був примусово виселений на спецпоселення з конфіскацією майна, тобто відповідно до статті 1 Закону України Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років перебував у засланні, а відтак, має право на зарахування часу його заслання у потрійному розмірі в стаж роботи для призначення пенсії.

Таким чином, дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у проведенні ОСОБА_1 перерахунку стаж роботи як репресованій особі, яку в подальшому було реабілітовано відповідно до статті 58 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із зарахуванням часу перебування у засланні у потрійному розмірі є протиправними.

З рахуванням викладеного, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок стажу роботи ОСОБА_1 згідно статті 58 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із зарахуванням часу перебування у засланні у потрійному розмірі.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини другої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 257-262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у перерахунку та виплаті підвищення до пенсії ОСОБА_1 як репресованій особі, яку в подальшому було реабілітовано, у розмірі, передбаченому пунктом «г» статі 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII, із розрахунку 50% від мінімальної пенсій за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) здійснити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: адреса АДРЕСА_1 ) перерахунок та виплату підвищення пенсії у розмірі 50 % від мінімальної пенсії за віком згідно з пунктом «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» як репресованій особі, яку в подальшому було реабілітовано, починаючи з 21.10.2024 , із врахуванням раніше виплачених сум.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у проведенні ОСОБА_1 перерахунку стаж роботи як репресованій особі, яку в подальшому було реабілітовано відповідно до статті 58 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із зарахуванням часу перебування у засланні у потрійному розмірі.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) здійснити перерахунок стажу роботи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: адреса АДРЕСА_1 ) згідно статті 58 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із зарахуванням часу перебування у засланні у потрійному розмірі.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул.Митрополита Андрея, 10) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: адреса АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Мричко Н.І.