Справа № 743/182/25
Суддя: Макаревич Я. М.
Дата ухвалення: 2025-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 743/182/25
Провадження № 2-а/743/6/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року селище Ріпки

Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді: Макаревича Я.М.,

за участю секретаря: Довбенко О.М.,

представника позивача Штоюнди Ж.М., відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача Савицького І.О., перекладача Кіпоренка К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в селищі Ріпки справу за позовом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області до громадянина російської федерації ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення,

В С Т А Н О В И В:

14.02.2025 Центральне міжрегіональне управління ДМС у місті Києві та Київській області звернулось з позовом до суду до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації, про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення на шість місяців.

Позовна заява обґрунтована таким.

19.08.2024 року співробітниками ГУ НПУ у м. Києві виявлено громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебував на території України з порушенням Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а саме: проживав без документів, які б надавали йому право законного перебування на території України. Зі слів відповідача встановлено, що він прибув до України орієнтовно в червні 2024 року, перетнувши державний кордон поза пунктом пропуску. З питань визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту чи отримання статусу особи без громадянства до компетентних органів відповідач не звертався. Будь-яких інших дій для легалізації факту свого перебування на території України не вживав. Окрім того, у відповідача відсутні документи на підставі яких можливо ідентифікувати його особу, та які надавали б право перетину державного кордону для виїзду з України. Під час затримання іноземцем було надано лише внутрішній паспорт громадянина російської федерації серії НОМЕР_1 від 29.02.2012. Вище викладене свідчить про те, що відповідач порушив вимоги статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Документи, які б підтверджували законне перебування на території України у відповідача відсутні. За таких обставин 21.08.2024 ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області звернулось до Дніпровського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до відповідача про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення строком на 6 (шість) місяців. В ході судового розгляду судом не було встановлено наявності обставин, передбачених статтями З0, 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», які забороняють примусове видворення відповідача. Так, 21.08.2024 Дніпровський районний суд м. Києва задовольнив позов у справі №755/14284/24 та ухвалив затримати з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України строком на 6 (шість) місяців громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України. Відповідачем рішення суду першої інстанції не було оскаржено у встановленому законом порядку. На момент звернення до суду з цим позовом ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області було вжито заходів, передбачених чинним законодавством, для забезпечення примусового видворення відповідача. 18.09.2024 ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області було надіслано повідомлення до департаменту консульської служби МЗС України з проханням у сприянні в ідентифікації та документуванні іноземця. 09.12.2024 ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області повторно надіслано повідомлення до департаменту консульської служби МЗС України з проханням у сприянні в ідентифікації та документуванні іноземця. 12.12.2024 отримано відповідь від Департаменту консульської служби МЗС України де зазначено наступне: «... Через повномасштабну агресій) рф проти нашої держави дипломатичні відносини між Україною та росією розірвані. Діяльність посольства та консульських установ держави-агресора на території України припинена. Представлення інтересів рф дипломатичним представництвом третьої держави в Україні не здійснюється. Зазначене унеможливлює надання органами дипломатичної служби України сприяння у підтвердженні особи і документуванні громадян країни агресора та, відповідно, розгляд направлених до МЗС звернень.». Отже, відповідач не має жодного документу, який надавав би йому право перетину державного кордону для виїзду з України, а будь-які дипломатичні зв`язки з рф розірвано через розпочату повномасштабну війну проти нашої держави, тому отримати інформацію з країни громадянської належності відповідача для ідентифікації та подальшого оформлення на його ім`я документа необхідного для виїзду з України, наразі неможливо. Наразі особу відповідача не встановлено, що не дає право перетину державного кордону для виїзду з України. Порядок дій Державної міграційної служби України визначений розділом IV Інструкції про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства затвердженої Наказом МВС № 353/271/150 від 23.04.2012. 01.11.2024 до ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області надійшов лист від Чернігівського ПТПІ про те, що відповідач звернувся із заявою до УДМС України в Чернігівській області про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту на території України. Однак, листом від 26.11.2024 вищезазначену заяву було повернуто відповідачу.

Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 17.02.2025 відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. Зазначив, що перетнув державний кордон України поза офіційними пунктами пропуску з метою проходження служби в добровольчому військовому формуванні та участі в бойових діях на стороні України проти рф. Фізично кордон пересік з Республіки Білорусь, перепливши річку Дніпро. В Україні тривалий час намагався потрапити до добровольчого батальйону, однак йому це не вдалося, після чого був затриманий та поміщений до ПТПІ. Крім того, заявив, що бажає захищати Україну, а тримання його в ПТПІ позбавляє такої можливості.

У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив. Акцентував увагу суду на те, що відповідач не створює реальної загрози національним інтересам, національній безпеці, не порушує права і свободи людини і громадянина, не сприяє дестабілізації суспільно-політичної обстановки в Україні та не поширює вплив організованої злочинності. В ході конфіденційного спілкування відповідач підтвердив, що 05.06.2024 він перейшов кордон поза пунктом пропуску з метою проходження служби в Легіоні Свобода Росії. Після багатьох перевірок його з незрозумілих причин передали до ПТПІ. Також вказав, що йому не можна повертатися на територію рф, так як його там будуть катувати і йому загрожуватиме позбавлення волі терміном 25 років за державну зраду. При цьому зазначає що в разі відмови у задоволенні позову бажає проходити військову службу в «Кавказькому легіоні», який безпосередньо бере участь у бойових діях з рф, що підтверджується зокрема клопотанням від 17.02.25 за підписом командира Кавказького легіона Ладо Гамсахурдия.

Крім того, представник відповідача посилається на положеннями статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» де визначено, що іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн, де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки; пункт 8 Розділу III Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства затвердженої спільним наказом МВС, АДПС, СБУ від 23.04.2012 №353/271/150, - іноземці, зазначені у частині двадцятій статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», не можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, яка вчинила акт агресії проти України, або в країну, яка не визнає територіальну цілісність та суверенітет України або відмовляється визнавати протиправність посягань на територіальну цілісність та суверенітет України, зокрема, голосувала проти Резолюції Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй «Про територіальну цілісність України» від 27 березня 2014 року № 68/262. Наголошує, що під час затримання відповідач надав оригінал свого паспорта громадянина рф, про що зазначено в позовній заяві, будь-яких доказів які б свідчили про відсутність співпраці з його боку під час процедури ідентифікації до позовної заяви не додано. Вважає, що особу відповідача ідентифіковано.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши наявні в справі докази, суд встановив таке.

21.08.2024 Дніпровський районний суд м. Києва задовольнив позов у справі №755/14284/24 та ухвалив затримати з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України строком на 6 (шість) місяців громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Відповідачем рішення суду першої інстанції не було оскаржено у встановленому законом порядку.

Вказаним рішення встановлено, що лейтенантом ГУНПУ м. Києва та Київської області П. Сидоренко на ім`я начальника ГУ НПУ м. Києва та Київської області складено рапорт про те, що в рамках контррозвідувального пошуку по лінії протидії розвідувальній та іншій діяльності, оперуповноваженим Святошинського району НП у м. Києві та Київській області 19 серпня 2024 року було виявлено громадянина рф ОСОБА_1 , який незаконно перебуває в Україні, якого запрошено до ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області.

19 серпня 2024 року головним спеціалістом ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області відносно громадянина рф ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне затримання № МКМ 000459, яким встановлено, що останній вчинив правопорушення, передбачене частиною 2 статті 203 КУпАП, та 19 серпня 2024 року о 13 годині 30 хвилин затримано до 72 годин для з`ясування причин правопорушення та умов, що йому сприяли.

У зв`язку з порушенням вимог міграційного законодавства, 19 серпня 2024 року головним спеціалістом сектору ідентифікації відділу протидії нелегальній міграції, забезпечення видворення та реадмісії управління організації запобігання нелегальній міграції ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області прийнято рішення про примусове видворення з України громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В мотивувальній частині рішення зазначано: «19 серпня 2024 року співробітниками ГУ НПУ у м. Києві виявлено громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебуває на території України з порушенням ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». У ході перевірки, зі слів іноземця було встановлено, що він прибув до України орієнтовно в червні 2024 року перетнувши державний кордон поза пунктом пропуску. З питань визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту до компетентних органів не звертався. Будь - яких інших дій для легалізації факту свого перебування на території України не вживав. Станом на

19 серпня 2024 року, відповідно до відомостей з інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформацією з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон, «Аркан», відсутня інформація щодо перетину кордону громадянином російської федерації ОСОБА_1 . Окрім того, у іноземця відсутні документи, на підставі яких можливо ідентифікувати його особу, та які б надавали право перетину державного кордону для виїзду з України». Також, 19 серпня 2024 року головним спеціалістом сектору ідентифікації відділу протидії нелегальній міграції, забезпечення видворення та реадмісії управління організації запобігання нелегальній міграції ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області прийнято рішення про поміщення в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якого поміщено у Чернігівській пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства ДМС України, які незаконно перебувають на території України. Згідно акту приймання - передавання іноземця або особи без громадянства, 19 серпня 2024 року о 20 год 17 хв ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , передано до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства ДМС України.».

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На момент звернення до суду з цим позовом ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області було вжито заходів, передбачених чинним законодавством, для забезпечення примусового видворення відповідача.

18.09.2024 ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області було надіслано повідомлення до департаменту консульської служби МЗС України з проханням у сприянні в ідентифікації та документуванні іноземця.

09.12.2024 ЦМУ ДМС у м. Києві, та Київській області повторно надіслано повідомлення до департаменту консульської служби МЗС України з проханням у сприянні в ідентифікації та документуванні іноземця.

12.12.2024 отримано відповідь від Департаменту консульської служби МЗС України де зазначено наступне: «... Через повномасштабну агресій) рф проти нашої держави дипломатичні відносини між Україною та росією розірвані. Діяльність посольства та консульських установ держави-агресора на території України припинена. Представлення інтересів рф дипломатичним представництвом третьої держави в Україні не здійснюється. Зазначене унеможливлює надання органами дипломатичної служби України сприяння у підтвердженні особи і документуванні громадян країни агресора та, відповідно, розгляд направлених до МЗС звернень.».

Відповідач не має жодного документу, який надавав би йому право перетину державного кордону для виїзду з України. Особу відповідача не ідентифіковано відповідно до діючого законодавства.

01.11.2024 до ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області надійшов лист від Чернігівського ПТПІ про те, що відповідач звернувся із заявою до УДМС України в Чернігівській області про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту на території України.

Однак, листом від 26.11.2024 вищезазначену заяву було повернуто відповідачу.

З пояснень відповідача, наданих під час розгляду справи, вбачається, що рішення про відмову в наданні статусу біженця він не оскаржував.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Основним законодавчим документом, що регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

23 квітня 2012 року наказом № 353/271/150 Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби Безпеки України було затверджено Інструкцію про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, яка визначає порядок дій посадових осіб Державної міграційної служби України, її територіальних органів і територіальних підрозділів, органів охорони державного кордону та органів Служби безпеки України під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення іноземців та осіб без громадянства, їх ідентифікації і вжиття заходів з безпосереднього примусового повернення, поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, а також під час прийняття рішень про продовження строку затримання.

Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі Закон) визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Згідно пункту 7 частини 1 статті 1 Закону іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Згідно частини 3 статті 9 Закону строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону в`їзд в Україну та виїзд з України здійснюється: іноземців та осіб без громадянства - за паспортним документом за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в`їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України.

За правилами частин 1, 2 статті 16 цього Закону, реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в`їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону. Відмітка про реєстрацію іноземця або особи без громадянства в паспортному документі та/або імміграційній картці або інших передбачених законодавством України документах дійсна на всій території України незалежно від місця перебування чи проживання іноземця або особи без громадянства на території України.

Приписами частини 1 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до частина 8 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досягли 18-річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», а так само не може бути застосовано до осіб, які не мають документів, що посвідчують особу та дають право на виїзд з України (такі іноземці та особи без громадянства затримуються у встановленому законом порядку з метою ідентифікації, документування та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або примусового видворення відповідно до цього Закону).

В силу вимог частини 1 статті 30 Закону Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.

Таким чином орган міграційної служби уповноважений на прийняття рішення про примусове видворення як іноземців, так і осіб без громадянства, якщо є обґрунтовані підстави вважати, що такі особи ухилятимуться від виконання рішення про примусове повернення, або якщо такі особи не виконали у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, або які не мають документів, що посвідчують особу та дають право на виїзд з України.

За приписами частини 1 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України; 2) затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття на поруки підприємством, установою чи організацією; 4) зобов`язання внести заставу.

Відповідно до частини 11 статті 289 КАС України, строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але загальний строк затримання не повинен перевищувати вісімнадцять місяців.

Судом встановлено, що відповідач досяг 18-ти річного віку, є громадянином російської федерації, його особу позивачем не ідентифіковано.

Документи про статус біженця чи особи, яка потребує додаткового захисту відповідач не отримував та у відповідній процедурі не перебуває.

Під час розгляду справи відповідач повідомив суду, що в нього відсутні документи, які надають право перебування на території України на законних підставах.

Таким чином відповідач перебуває в Україні без достатніх правових підстав.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києвавід 21.08.2024 у справі №755/14284/24 затримано з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України строком на 6 (шість) місяців громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Вказане рішення допущено до негайного виконання, однак упродовж шести місяців не виконано позивачем в частині видворення відповідача за межі України.

Суд критично ставиться до наданих відповідачем в якості доказів листів про бажання проходити службу в «Кавказькому легіоні», оскільки відсутні відомості щодо юридичного статусу такого формування та його повноважень в Україні, а також повноважень осіб, які підписали надані відповідачем листи.

Крім того, суд враховує, що відповідач до органів ТЦК та СП з метою проходження військової служби в Збройних Силах України не звертався.

Посилання представника відповідача на пункт 8 Розділу I Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства затвердженої спільним наказом МВС, АДПС, СБУ від 23.04.2012 №353/271/150, не заслуговує на увагу, оскільки до суду не надано доказів, що відповідач відповідає вимогам, встановленим частиною 20 статті 4 «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Нормою частини 12 статті 289 КАС України встановлено, що про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення чи реадмісію або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Згідно частини 13 статті 289 КАС України, умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Предметом розгляду у справі, що розглядається, є виключно підстави для продовження строку затримання відповідача з метою його ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.

З огляду на наведене, з`ясувавши повно і всебічно обставини у справі, суд приходить до висновку, що адміністративний позов Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області до громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року №353/271/150, статтями 2, 4, 5, 6, 194, 211, 217, 241, 245, 246, 289 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області до громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення задовольнити.

Продовжити строк затримання громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення строком на 6 (шість) місяців.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду (місцезнаходження: 00016, місто Київ, вулиця Князів Острозьких, 8, корпус 30).

На час апеляційного оскарження іноземці або особи без громадянства, у яких відсутні документи, що дають право на виїзд з України, продовжують утримуватися у спеціально обладнаних для цих цілей приміщеннях органів (підрозділів) охорони державного кордону чи Служби безпеки України або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Я.М. МАКАРЕВИЧ