Справа № 160/366/24
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 лютого 2025 року м. Дніпросправа № 160/366/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 березня 2024 року (суддя Н.В. Захарчук-Борисенко) у справі № 160/366/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, у якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області за № 45 від 16.06.2023 року та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області за № 69 від 28.09.2023 року, про відмову у призначенні позивачці пенсії за віком передбаченої абз. 2 ч. 1 ст. 2626 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати позивачці до загального страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на підставі абзацу 2 частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV, періоду ведення підприємницької діяльності з 17.10.1997 року по 31.12.2003 року; призначити і виплачувати позивачці пенсію за віком відповідно до абзацу 2 частини 1 статі 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV, починаючи з 04.05.2023 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні рішення пенсійного органу є протиправними, оскільки позивачкою надано документи, які у своїй сукупності підтверджують право на призначення пенсії за віком.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 березня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Судом першої інстанції зазначено, що з урахуванням законодавства про порядок сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України, яке діяло у період здійснення позивачкою підприємницької діяльності у спірні періоди, суд дійшов висновку, що відомості про страховий стаж за вказаний період можуть бути враховані на підставі довідки за формою, передбаченою додатком №4 до Інструкції №11-1, або на підставі облікових даних про сплату

страхових внесків, ведення яких віднесено до функцій органів Пенсійного фонду України. Обов`язок щодо перевірки відомостей про сплату позивачкою внесків до Пенсійного фонду України покладається на відповідача. Отже, під час вирішення питання щодо наявності або відсутності підстав для врахування до страхового стажу позивачці періоду з 17.10.1997 року по 31.12.2003 року, відповідач був зобов`язаний перевірити облікові дані та звітність про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України за вказаний період.

Відповідач не надав доказів, що підтверджують або спростовують сплату позивачкою страхових внесків до Пенсійного фонду України у спірний період, зокрема, звіти форми №4-ПФ, передбачені Інструкцією №5-5, документи, які щокварталу подавалися платниками відповідно до вимог Інструкції №11-1, облікові дані про наявність у позивача недоїмки або інші письмові докази щодо сплати про сплату страхових внесків за вказаний період.

Суд вважав, що період підприємницької діяльності з 17.10.1997 року по 31.12.2003 року слід зарахувати до страхового стажу позивачки.

Відтак, суд вказав, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області за № 45 від 16.06.2023 року та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області за № 69 від 28.09.2023 року підлягають скасуванню.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області вказує, що подана позивачкою довідка головного управління ДПС у Дніпропетровській області не підтверджує факт сплати позивачкою страхових внесків в період здійснення нею підприємницької діяльності з 17.10.1997 по 30.06.2003, а отже цей період пенсійним органом правомірно частково зараховано до страхового стажу позивачки згідно наданих нею патентів. Вважає, що відмова у призначенні позивачці пенсії є правомірною, адже позивачка не має достатнього страхового стажу.

Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що згідно зі Свідоцтвом серії НОМЕР_1 від 17.10.1997 позивачка зареєстрована суб`єктом підприємницької діяльності.

Позивачкою до матеріалів справи також долучено патенти, якими підтверджено сплату страхових внесків, зокрема:

- Патент серії ПАБ № 035051: з 29.05.2000 року по 28.06.2000 року фіксований платіж 52,50 грн.; патент продовжено: з 30.06.2000 року по 29.07.2000 року 35 грн.; з 30.07.2000 року по 01.09.2000 року 35 грн.; з 02.09.2000 року по 01.10.2000 року 35 грн.; з 02.10.2000 року по 01.11.2000 року 35 грн.; з 03.11.2000 року по 02.12.2000 року 35 грн.; з 04.12.2000 року по 03.01.2001 року 35 грн.; з 04.01.2001 року по 03.02.2001 року 35 грн.; 05.02.2001 року по 04.03.2001 року 35 грн. ( на зворотному боці патенту).

- Патент серії НОМЕР_2 з 05.03.2001 року по 04.04.2001 року фіксований платіж 35 грн.; патент продовжено: з 06.04.2001 року по 05.05.2001 року 35 грн.; з 06.05.2001 року по 05.06.2001 року 35 грн.; з 06.06.2001 року по 31.07.2001 року 70 грн.; з 01.08.2001 року по 31.08.2001 року 40 грн.; з 01.09.2001 року по 30.09.2001 року 40 грн.; 01.10.2001 року по 30.10.2001 року 40 грн. (на зворотному боці патенту).

- Патент серії НОМЕР_3 з 01.11.2001 року по 30.11.2001 року фіксований платіж 40 грн.; патент продовжено: з 01.12.2001 року по 31.12.2001 року 40 грн.; з 01.01.2002 року по 31.01.2002 року 40 грн.; з 01.02.2002 року по 28.02.2002 року 40 грн.; з 01.03.2002 року по 31.03.2002 року 40 грн.; з 01.04.2002 року по 30.04.2002 року 40 грн.; з 01.05.2002 року по 31.05.2002 року 40 грн.; з 01.06.2002 року по 30.06.2002 року 40 грн. (на зворотному боці патенту).

- Патент серії НОМЕР_4 з 01.07.2002 року по 3107.2002 року фіксований платіж 40 грн.; патент продовжено: з 01.08.2002 року по 31.08.2002 року 40 грн.; з 01.09.2002 року по 31.10.2002 року 40 грн.; з 01.11.2002 року по 30.11.2002 року 40 грн.; з 01.12.2002 року по 31.12.2002 року 40 грн.; з 01.01.2003 року по 31.01.2003 року 40 грн.; з 01.02.2003 року по 28.02.2003 року 40 грн.; з 01.03.2003 року по 31.03.2003 року 40 грн.; з 01.04.2003 року по 30.04.2003 року 40 грн. (на зворотному боці патенту).

В матеріалах справи наявна довідка Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № 65546/6/04-36-24-17-15 від 29.09.2023 року, якою надано відповідь на запит позивачки від 19.09.2023 року та повідомлено наступне. Згідно інформаційно-комунікаційної системи ДПС України позивачка перебувала на податковому обліку, як фізична особа-підприємець з 17.09.1997 року. Згідно відомостей Єдиного державного реєстру 31.12.2003 року відбулась державна реєстрація припинення за власним бажанням. У період з 17.10.1997 року по 30.06.2003 року застосовувала загальну систему оподаткування, обліку та звітності. З 01.07.2003 року по 31.12.2003 року застосовувала спрощену систему оподаткування, обліку та звітності.

09.05.2023 року позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 16.06.2023 року № 45 позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком. Також в рішенні зазначено, що вік заявниці 60 років 19 днів, страховий стаж 27 років 1 місяців 5 днів. Згідно поданої довідки № 20881/10/04-36-56-80-40 від 24.10.2019 року з Державної податкової служби України у Дніпропетровській області період роботи з 17.10.1997 року по 30.06.2003 року зарахувати не можливо, оскільки не зазначено сплату внесків, а цей період зараховано згідно поданих патентів НОМЕР_5 , ПАА № 706670, АП № 025470.

20.09.2023 року позивачка повторно звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 28.09.2023 № 69 позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком. Також в рішенні було зазначено, що за результатами розгляду документів до страхового стажу не зараховано період підприємницької діяльності за довідкою від 24.10.2019 року № 20881/10/04-36-56-80-40 з 17.10.1997 року по 31.10.2002 року на загальній системі оподаткування, оскільки відсутні відомості про сплату стразових внесків до Пенсійного фонду України.

Не погодившись зі спірними рішеннями пенсійних органів, вважаючи їх протиправними, позивачка звернулась до суду за захистом своїх прав.

Не погодившись з такими діями відповідача, позивачка звернулася до суду за захистом своїх прав.

Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Відповідно до пункту 4 Порядку №637 періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ).

Періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності можуть підтверджуватися даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 встановлено, що для підтвердження страхового стажу до 01.01.2004 подаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 12.08.1993 № 637, а за період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року довідкою з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу. Для підтвердження періоду здійснення підприємницької діяльності до 01 січня 2004 року можуть прийматись інші документи про сплату страхових внесків. Періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, можуть зараховуватись до страхового стажу також на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку або спеціального торгового патента, або патента про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування.

Колегія суддів встановила, що на підтвердження здійснення підприємницької діяльності у спірному періоді позивачка надала до суду: свідоцтво про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи від 17.10.1997 року; спеціальні торгові патенти; квитанції про сплату фіксованого податку; довідку ГУ ДПС у Дніпропетровській області № 20881/10/04-36-56-80-40 від 24.10.2019 року.

Водночас, як правильно звернув увагу суд першої інстанції, з урахуванням законодавства про порядок сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України, яке діяло у період здійснення позивачкою підприємницької діяльності у спірному періоді, відомості про страховий стаж за вказаний період можуть бути враховані на підставі довідки за формою, передбаченою додатком №4 до Інструкції №11-1, або на підставі облікових даних про сплату страхових внесків, ведення яких віднесено до функцій органів Пенсійного фонду України, а обов`язок щодо перевірки відомостей про сплату позивачкою внесків до Пенсійного фонду України покладається на пенсійний орган.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що під час вирішення питання щодо наявності або відсутності підстав для врахування до страхового стажу позивачці періоду з 17.10.1997 року по 31.12.2003 року, пенсійний орган був зобов`язаний перевірити облікові дані та звітність про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України за вказаний період.

Натомість, пенсійний орган таку перевірку не здійснив та не надав доказів, що підтверджують або спростовують сплату позивачкою страхових внесків до Пенсійного фонду України у спірний період, зокрема, звіти форми №4-ПФ, передбачені Інструкцією №5-5, документи, які щокварталу подавалися платниками відповідно до вимог Інструкції №11-1, облікові дані про наявність у позивачки недоїмки або інші письмові докази щодо сплати страхових внесків за вказаний період.

Відтак, є обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що період підприємницької діяльності з 17.10.1997 року по 31.12.2003 року слід зарахувати до страхового стажу позивачки. Зворотні доводи скаржника свого підтвердження не знайшли.

Таким чином, колегія суддів також вважає правильним висновок суду першої інстанції, що спірні рішення про відмову у призначенні позивачці пенсії за віком, є протиправними та підлягають скасуванню. Аргументи апеляційної скарги цей висновок не спростовують.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 березня 2024 року у справі № 160/366/24 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 17.02.2025

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк