Справа № 480/2472/24
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Прилипчук О.А.

17 лютого 2025 р. Справа № 480/2472/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Бегунца А.О. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою Київської митниці, як відокремленому підрозділу Державної митної служби України на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2024 року у справі за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЛАТІМЕР» до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

01.04.2024 позивач ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЛАТІМЕР» (далі ТОВ «ТД «ЛАТІМЕР», підприємство) звернувся до суду з позовом до Київської митниці, в якій просить:

визнати протиправними і скасувати рішення Київської митниці Державної митної служби України про корегування митної вартості товарів від 17.10.2023 № UA 100380/2023/000266/2.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що митний орган безпідставно поставив під сумнів весь поданий для митного оформлення пакет документів і необґрунтовано витребував додаткові документи, оскільки митним органом не доведено обставин, які б свідчили про існування у митного органу достатніх підстав для виникнення обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначення декларантом числового значення митної вартості імпортованого товару.

Посилається на те, що митний орган в рішенні про коригування митної вартості зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали сумніви, причини не можливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Зазначає, що подані позивачем до митного оформлення документи містять достатні відомості про складові митної вартості товару, дають можливість пересвідчитись у правильності задекларованої митної вартості товару, а тому рішення та картка відмови є протиправними та підлягають скасуванню.

Вказує, що на адресу відповідача було надано довідку про транспортні витрати від 13.10.2023 №12/10/2023FM/7 по морському перевезенню контейнеру № MRSU5095005 від місця завантаження м. Нінгбо, Китай до порту вивантаження м. Гдиня, Польща в сумі 95 308.07 грн по коносаменту від 25.08.2023 № SZSE23080705 та договір транспортного експедирування від 28.04.2023 з рахунок на здійснення оплати наданих транспортних послуг від 13.10.2023, в якому зазначено маршрут м. Нінгбо (Китай) м. Гдиня (Польща).

За умов надання таких документів у митного органу є можливість ідентифікувати належність транспортних витрат по доставці товару, перевірити в повній мірі маршрут доставки товару та підтвердити заявлені декларантом складової митної вартості товару.

Беручи до уваги характер надання та оплати послуг, а саме: оплата за морську доставку проводиться протягом 5 календарних днів від дати доставки вантажу на склад призначення, вказаний клієнтом; оплата транспортування товару сухопутним транспортом відбувається протягом 5 календарних днів від отримання оригіналів, тому цілком зрозуміло, що на день подання митної декларації позивач міг ще не надати платіжні документи на підтвердження вартості перевезення, а надати лише довідки які є достатнім документом для ідентифікації вартості транспортних витрат позивача та належності таких витрат до товару, що імпортується.

Також, на підтвердження транспортних витрат позивача до позовної заяви долучено платіжні інструкції про оплату послуг надавачів транспортних послуг від 23 та 27.10.2023, акти прийняття виконаних робіт від 13.10.2023 № 64433 та від 18.10.2023 № 025541, тобто вже після митного оформлення товару.

Вказує, що митним орган взагалі не зазначено які розбіжності він встановив і в яких саме документах митного оформлення.

Заперечуючи вимоги адміністративного позову, відповідач зазначив, що оскаржуване позивачем рішення про коригування митної вартості товарів від 17.10.2023 № UA 100380/2023/000266/2 є таким, що винесено в межах чинного законодавства України, а тому не підлягає скасуванню.

Зазначає, що під час проведення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за вказаною митною декларацією встановлено, що документи, подані для підтвердження заявленої вартості товару, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена чи підлягає сплаті за ці товари, що виявилось у наступному.

Посилається на те, що за поданою позивачем митною декларацією № 23UA21U0 автоматизованою системою управління ризиками сформовано форми митного контролю по митній вартості за кодами:

105-2 контроль правильностi визначення митної вартостi товарiв;

106-2 витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Обов`язковість застосування АСАУР передбачено положеннями стандартних правил 6.3, 6.4, 6.9 Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур від 18.05.1973, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України Про приєднання України до протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, ст. 361 Митного Кодексу України (далі МК України).

Таким чином, під час перевірки та аналізу даних митних декларацій, а також відпрацювання згенерованих АСАУР митних формальностей, у відповідності з наказом Держмитслужби України від 01.07.2021 №476 було здійснено аналіз щодо: включення всіх витрат; включення всіх платежів, які відповідають вимогам, встановленим частинами п`ятою - восьмою статті 58 МК України, до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті; наявність помилок при перенесенні відомостей з документів, які підтверджують митну вартість товарів, до митної декларації та/або до декларації митної вартості (далі - ДМВ); наявність арифметичних помилок у митній декларації, ДМВ або документах, які підтверджують митну вартість товарів; наявність помилок при перерахунку сум в іноземній та/або національній валютах; наявність помилок при здійсненні нарахувань (наприклад, знижок).

На виконання положень статей 52-55, 57, 58, 335 МК України, п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України (далі ПК України), за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості за митною декларацією від 17.10.2023 № 23UA21U0 встановлено, що вони містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості або не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості, та містять розбіжності зокрема:

1. Поставка товару здійснюється згідно положень зовнішньоекономічного контракту від 01.03.2023 № 01032023-UK (далі Контракт), укладеного з «JIUJIANG HUAYUAN NEW MATERIAL CO.,LTD». Відповідно до п. 4.4. Контракту умови поставки визначаються у інвойсі.

У наданому інвойсі від 26.07.2023 № JJHY230726-1THUA умовами поставки товару зазначено FOB Ningbo (Китай).

Згідно з положеннями Інкотермс термін FOB (Free On Board (... named port of shipment) Франко борт (... назва порту відвантаження) означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати й ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець. За умовами терміну FOB на покупця покладається обов`язок укласти та сплатити договір морського перевезення.

Продавець зобов`язаний: виконати експортне митне оформлення, доставити товар у порт відвантаження та завантажити на борт судна зазначеного покупцем. Покупець зобов`язаний: доставити товар у порт розвантаження, а також виконати імпортне митне оформлення. Тобто, по прибутті товару у порт призначення всі витрати несе покупець.

Згідно з коносаментом № SZSE23080705 від 25.08.2023 перевезення товару з Нингбо (Китай) здійснювалось морським транспортом в порт призначення Гданськ (Польща). Але згідно з інформацією, що міститься у гр.4 наданої CMR, вантаж прямував з порту Гдиня (Польща) до м. Шостка автомобільним транспортом. Якщо відбулась зміна порту призначення, то до коносаменту вносяться зміни, які завіряються капітаном судна, або його агентом. До наданого коносаменту зміни до графи «Place of delivery» (місце доставки) не вносились. Тобто товар був доставлений до порту Гданськ, а звідти до Гдині. Документів на витрати на навантаження, вивантаження у порту Гданськ, а також на витрати по транспортуванню оцінюваних товарів з Гданську до Гдині, у відповідності до ч.10 ст.58, до митного органу не було надано. Такі витрати не зазначені окремо у декларації митної вартості та розрахунку митної вартості у митній декларації, які відповідно до вимог наказу Мінфіну від 24.05.2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» мають бути зазначені.

Наданий рахунок № 64443 від 13.10.2023 на сплату транспортних витрат також містить інформацію про транспортування з Гдині до Ягодину.

Крім цього, при митному оформленні надано рахунок ДП «Формаг-Київ» від 13.10.2023 № 64443 на оплату перевезення Нингбо-Гдиня та навантажувально-розвантажувальні роботи у Гдині та довідку ДП «Формаг-Київ» про транспортні витрати, де вказано, що страхування на здійснювалось.

Проте, наданий договор транспортного експедирування № 2804/23-01 від 28.04.2023 (укладеного між ДП «Формаг-Київ» та ТОВ «ТД «ЛАТІМЕР» та згідно якого здійснювалось транспортування з Китаю до Польщі), містить пункт 2.2.5., яким передбачено обов`язок експедитора здійснювати страхування вантажів, та пункт 2.1.7., яким передбачено отримання від клієнта відшкодування додаткових витрат, які виникли у експедитора при виконанні договору.

Відповідно до вимог наказу Мінфіну від 24.05.2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» у графі 22 декларації митної вартості (ДМВ) мають бути зазначені витрати на страхування, але в наданій ДМВ ця графа не заповнена. Крім того, в наданих до митного оформлення документах (а саме: Заявка ТОВ «ВАНТ ЛТД», яке у графі 14 МД від 17.10.2024 № 23UA21U0 вказано як декларант від 17.10.2023 № 17/10) зазначено, що додаткове страхування не проводилось. Тобто існувало основне страхування відповідно договору транспортного експедирування № 2804/23-01 від 28.04.2023.

Також до митного оформлення надано договір № МЗТ/13.10.2023 від 13.10.2023 на перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні та транспортно-експедиторське обслуговування (укладеного між ТОВ «ГОЛ» та ТОВ «ТД «ЛАТІМЕР»). Пунктом 4.1. договору передбачено, що замовлення транспорту здійснюється на підставі заявки на транспорт. Пунктом 4.2. договору передбачено, що вартість … конкретного перевезення вказується у заявці на перевезення.

До МД додано заявку ТОВ «ГОЛ» № 12/10/23 від 12.10.2023 як додаток до договору № МЗТ/12.10.2023 від 12.10.2023, тобто до зовсім іншого договору.

Крім того, відповідно до штампу на міжнародній товарно-транспортній накладній, фактичне перевезення оцінюваного товару за CMR здійснював «VICTOR», але договір (контракт) про надання транспортно-експедиційних послуг, а також транспортні документи, з перевізником зазначеним у CMR не було надано.

Отже, відбулось залучення третіх осіб, а тому це є достатньою підставою для обґрунтованих сумнівів щодо правильності заявленої позивачем митної вартості товарів. Підприємство, яке надало документи для підтвердження транспортних витрат повинно однозначно ідентифікуватись з підприємством, що здійснило перевезення оцінюваного товару.

Таким чином, документів, передбачених положеннями Наказу № 599 для підтвердження транспортних витрат, декларантом не надано, що не дає можливості митному органу перевірити декларування всіх складових митної вартості у повному обсязі, відповідність числового значення доданої складової, та ціну товару, що сплачена або повинна бути сплачена за товар, оскільки для складових митної вартості декларантом не надано достовірних документів.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 21.10.2024 (розгляд справи відбувся за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) задоволено адміністративний позов ТОВ «ТД «ЛАТІМЕР».

Судовим рішенням скасовано рішення Київської митниці Державної митної служби України про корегування митної вартості товарів від 17.10.2023 № UA 100380/2023/000266/2.

За рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці на користь ТОВ «ТД «ЛАТІМЕР» стягнуто судовий збір в сумі 3 028.00 грн.

Судове рішення вмотивовано тим, що при зверненні до митного органу щодо оформлення товарів позивачем були надані усі належні документи, які підтверджують числові значення вартості товарів. Натомість відповідачем жодним чином не обґрунтовано наявність сумнівів у заявленій митній вартості товарів.

Відповідачем не доведено правомірності оскаржуваного рішення Київської митниці Державної митної служби України про корегування митної вартості товарів від 17.10.2023 №UA 100380/2023/000266/2 у порядку статті 77 КАС України, а тому права та інтереси позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправним і скасування такого рішення суб`єкта владних повноважень.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі Київська митниця, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати в частині задоволених позовних вимог в повному обсязі ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Аргументи, наведені відповідачем в обґрунтування вимог апеляційної скарги, фактично аналогічні наведеним у відзиві на позовну заяву.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «ТД «ЛАТІМЕР» - адвокат Бакаєв О.С., просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, обґрунтовуючи таке прохання доводами фактично аналогічними наведеним у позовній заяві.

Зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, на основі повного і всебічного з`ясування обставин справи, що мають істотне значення для правильного вирішення спору, при повному дослідженні усіх наявних у справі доказів.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

В даному випадку, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не є складними, виходячи з визначення справ незначної складності.

Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України).

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення відповідно до положень ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з наступних підстав.

Судовим розглядом справи встановлено, що 01.03.2023 ТОВ «ТД «ЛАТІМЕР» укладено із JIUJІANG HUАYUAN NEW MATERIAL CO., LTD, (KHP) договір на закупку (контракт) № 01032023-UK (а.с.19-21).

Відповідно до п. 1 Договору № 01032023-UK продавець зобов`язується поставити, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар за кількістю, асортиментом і вартістю узгоджений сторонами в інвойсі та специфікації щодо кожної поставки.

Відповідно до п. 2.1 Договору № 01032023-UK ціни на кожну конкретну партію товару визначені в інвойсі, встановлені в USD.

Відповідно до п. 3.1-3.2 Договору № 01032023-UK покупець повинен сплатити банківським переказом наступними частинами :

30% переплати при замовленні;

Баланс 70% - проти копії морського коносаменту.

Оплата може здійснюватись на інших умовах, про які окремо зазначаються в Інвойсах до кожної партії товару.

Відповідно до п. 3.5 Договору № 01032023-UK право власності на товар переходить до покупця після оплати повної суми згідно інвойсу.

Відповідно до п. 4.1 Договору № 01032023-UK продавець повинен упаковувати товари з суворим дотриманням відповідних правил упаковки, щоб матеріал був належним чином захищений під час морського, автомобільного та/або залізничного транспорту.

Вартість упаковки входить в вартість товару.

Відповідно до п. 4.4 Договору № 01032023-UK умови поставки за цим контрактом вказуються в Інвойсах відповідно до Інкотермс 2010.

26.07.2023 сторонами була підписана специфікація № 12 до Договору № 01032023-UK (а.с. 24).

При поданні ЕМД позивачем було надано наступні документи: (перелік наведений в картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від № UА 100380/2023/000907) (а.с. 14) :

пакувальний лист (Packing list) від 26.07.2023 б/н. (а.с. 29);

рахунок-проформа (Packing list) від 26.07.2023 № JJHY230726-1THUA (а.с. 25);

рахунок-фактура (Commercial invoice) від 26.07.2023 № JJHY230726-1THUA (а.с. 26);

коносамент (Bill of lading) від 25.08.2023 № SZSE23080705 (а.с. 32);

автотранспортна накладна (Road consignment note) від 13.10.2023 № 2002 (а.с. 47);

декларація про походження товару (Declaration of origin) від 26.07.2023 № JJHY230726-1THUA;

банківський платіжний документ, що стосується товару від 04.08.2023 № 230804/000585561 (а.с. 27);

банківський платіжний документ, що стосується товару від 25.09.2023 № 230925/000590064 (а.с. 28);

рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно- експедиційні послуги від 13.10.2023 № 025541 (а.с. 49);

рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно- експедиційні послуги від 13.10.2023 № 64443 (а.с. 38);

документ, то підтверджує вартість перевезення товару від 13.10.2023 № 13/10/2023FМ/7 (а.с. 39);

документ, то підтверджує вартість перевезення товару від 13.10.2023 б/н. (а.с. 48);

прайскурант (прайс-лист) виробника товару від 26.07.2023 б/н. (а.с. 23);

доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 1 від 02.08.2023 (а.с. 22);

доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) : специфікація № 12 від 01.03.2023 (а.с. 24);

зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів від 01.03.2023 № 01032023-UК (а.с. 19-21);

договір про надання послуг митного брокера від 10.01.2023 № 3;

договір (контракт) про перевезення від 28.04.2023 № 2804/23-1 (а.с. 33-36);

договір (контракт) про перевезення : заявка на перевезення від 12.10.2023 № 12/10/23 (а.с. 46);

договір (контракт) про перевезення від 13.10.2023 № МЗТ/13.10.2023 (а.с. 41-44);

інші некласифіковані документи : паспорт якості від 26.07.2023 б/н. (а.с. 30);

копія митної декларації країни відправлення від 18.08.2023 № 17069412 (а.с. 31);

митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів від 17.10.2023 № 23UA21U0 (а.с. 16).

17.10.2023 митним органом в порядку проведення консультації на адресу декларанта направлено повідомлення, в якому зазначено, що надані декларантом документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

17.10.2023 декларантом було надано відповідь (заяву ) № 17/10 на запит митного органу від 17.10.2023 № 1110212 складений відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 53, ст. 54 статті 54 МК України, щодо підтвердження митної вартості МД від 17.10.2023 № 23 UA2 U0. Надано довідку на транспортні витрати № 13/10/2023РМ/7 від 13.10.2023, № б/н від 13.10.2023 в якій вказано що вантаж додатково не страхувався. Рахунок на оплату № 64443 від 13.10.2023, про надання транспортно- експедиційних послуг № 025541 від 13.10.2023. Надано Проформу інвойс № JJHY230726-1ТHUA від 26.07.2023 по якій здійснювалась оплата. Також надано платіжні документи № 230804/000585561 від 04.08.2023, № 230925/000590064 від 25.09.2023. Зазначені документи в повному обсязі підтверджують митну вартість товару відповідно до виставленого рахунку від 26.07.2023 № JJHY230726-1ТHUA. Страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування надати не маємо можливості оскільки товар додатково не страхувався.

Відповідачем 17.10.2023 прийнято рішення № UA 100380/2023/000266/2 про коригування митної вартості товару (а.с. 12-13).

У рішенні № UA 100380/2023/000266/2 від 17.10.2023 (графа 33) митний орган зазначив наступну причину коригування: «На виконання положень статей 52-64, 335 МК України, за результатами опрацювання документів поданих разом з електронною митною декларацією від 17.10.2023 № 23UA21U0 встановлено наступне. Надані відповідно до вимог статті 53 МК України документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, зокрема:

1) поставка товару здійснюється згідно положень зовнішньоекономічного контракту від 01.03.2023 № 01032023-UK (далі - Контракт), укладеного з «JIUJIANG HUAYUAN NEW MATERIAL CO.,LTD». Відповідно до п. 4.4 Контракту умови поставки визначаються у інвойсі. Згідно наданого інвойсу від 26.07.2023 № JJHY230726-1THUA умовами поставки умови товару є FOB - Ningbo (Китай). Згідно положень Інкотермс -2010, термін FOB (Free On Board (... named port of shipment) Франко борт (... назва порту відвантаження) означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати й ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець. За умовами терміну FOB на покупця покладається обов`язок укласти та сплатити договір морського перевезення. Відповідно до частини 10 статті 58 МК України, до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на страхування цих товарів. Відповідно до частини другої статті 53 МК України подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» (далі - Наказ № 599), для підтвердження витрат на транспортування декларантом надаються наступні документи: рахунок-фактура; акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури. Також, відповідно до статті 9 Закону України від 01.07.2004 № 1955-IV «Про транспортно-експедиторську діяльність» договір транспортного експедирування укладається обов`язково у письмовій формі та умови договору визначаються за угодою сторін. Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади. Відомості щодо числових значень складових митної вартості надано не в повному обсязі, не виражено кількісно та достовірно, що суперечить вимогам ч. 2, 10, 22 ст. 58 МК України по застосуванню основного методу. Отже, не можливо повною мірою перевірити наявні у ній відомості щодо маршруту перевезення. Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів , чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи. Враховуючи зазначене та керуючись положеннями ч. 2, 3 ст. 53 та ч. 5 ст. 54 МК України, а також положеннями Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994, декларанту пропонується надати до митного органу наступні документи: якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, в тому числі документи що містять відомості про вартість навантажувально - розвантажувальних робіт; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; копію митної декларації країни відправлення із врахуванням ст. 254 МК України; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також, декларанта повідомлено, що відповідно до положень ч. 6 ст. 53 МК України він за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару, зокрема, які підтверджують складові митної вартості.

Декларант не надав вказані документи та листом від 17.10.2023 № 17/10 відмовився від їх надання. Отже заявлена декларантом митна вартість товарів не може бути визнана з наступних причин: у наданих документах декларантом відсутні достовірні та об`єктивні відомості, що підтверджують числове значення складової митної вартості, на транспортування товару до місця ввезення на митну територію України та складову митної вартості пов`язану з транспортуванням (розвантаження, навантаження, обробка товарів та інші послуги).

Декларантом не виконано вимогу п. 2 ч. 2 ст. 52 МК України. Частиною 2 ст. 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Також, ч. 6 ст. 54 МК України передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2-4 ст. 53 МК України, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Враховуючи неможливість застосування основного методу, керуючись положеннями ч. 4 ст. 57 та у відповідності до ч. 5 ст. 55 МК України, з декларантом проведено процедуру консультації. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не застосований у зв`язку з відсутністю вартості операції з ідентичними товарами, прийнятої митним органом, з дотриманням умов, зазначених у ст. 59 та 61 МК України. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не застосований у зв`язку з відсутністю вартості операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього, та прийнятої митним органом, з дотриманням умов, зазначених у ст. 60 та 61 МК України. Методи визначення митної вартості на основі віднімання/додавання вартості не застосовані у зв`язку з відсутністю цін та інформації, відповідно до положень ст. 62, 63 МК України. Митна вартість визначена із застосуванням резервного методу відповідно до ст. 64 МК України з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями ГАТТ, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях (на підставі країни походження, опису, обсягу партії, контракту. Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару: митна декларація від 21.03.2023 № 23UA48U9) (вартість товару згідно джерела інформації 1/83 дол. США за кг)».

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI (далі МК України).

Статтею 246 МК України встановлено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно з ч. 8 ст. 257 МК України, митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів.

На виконання ст. 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч. 5 ст. 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Таким чином, методи визначення митної вартості товарів можуть бути підрозділені на: а) основний; б) другорядні. Крім того, митним законодавством передбачена система другорядних методів. Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів - основний метод або ж конкретний другорядний метод. Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.

Колегія суддів зауважує, що пріоритетним до застосування є саме основний метод. Це, відповідно, обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу, повинні застосовуватися методи закріплені приписами п. 2 ч. 1 ст. 57 МК України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів. Про субсидіарний характер застосування другорядних методів свідчить зміст положень ч. 3 ст. 58 МК України.

Згідно з ч. 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Положеннями ч. 6 ст. 54 МК України встановлено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2 - 4 ст. 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з ч. 1 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

За правилами ч. 3 ст. 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 57 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Таким чином, документальне підтвердження в аспекті відповідних митних процедур має своїм завданням підтвердити: а) заявлену митну вартість товарів; б) обраний суб`єктом господарювання метод визначення такої вартості.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч. 5 і 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч. 2 ст. 53 МК України).

За правилами ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Зі змісту ст. 53 МК України випливає, що законом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондує й положенням ч. 3 ст. 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Водночас ч. 3 ст. 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із положеннями ч. 5 ст. 54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема,:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.

Як передбачено ч. 6 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій ст. 53 цього Кодексу. Або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Зміст наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.08.2019 по справі № 810/2784/18, від 06.09.2019 по справі № 815/2501/18, від 26.11.2019 по справі № 821/107/16, від 21.06.2022 по справі № 820/6811/16, від 20.03.2024 по справі № 826/5959/17, від 30.07.2024 у справі № 420/32440/23.

Також, колегія суддів зазначає, що сумніви є обґрунтованими, якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У митниці є обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02.06.2015 у справі № 21-498а15 та у постанові Верховного Суду від 30.04.2024 по справі № 826/15125/17, від 24.10.2024 у справі № 804/1779/16.

Як слідує з матеріалів справи, надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Щодо визначення вартості поставленої партії товару, то для здійснення митних процедур, декларантом було надано наступні документи:

- прайс-лист виробника товару від 26.07.2023 б/н, в якому зазначено фактурну вартість товару, що буде постачатися на адресу позивача;

- специфікація № 12 до договору на закупку № 01032023-UK від 26.07.2023, в якій зазначено номенклатуру, кількість, вартість товару;

- рахунок-проформа (попередній) від 26.07.2023 № JJHY230726-1THUA на суму 19 306.00 доларів США;

- рахунок-фактура від 26.07.2023 № JJHY230726-1THUA на суму 19 570.26 доларів США;

- банківський платіжний документ від 04.08.2023 № 230804/000585561, що підтверджує оплату 5 791.8 доларів США по контракту від 01.03.2023 № 01032023-UА по попередньому рахунку від 26.07.2023 № JJHY230726-1THUA;

- банківський платіжний документ, що стосується товару від 25.09.2023 № 230925/00059064, що підтверджує оплату 13 778.46 доларів США по контракту від 01.03.2023 № 01032023-UА по рахунку від 26.07.2023 № JJHY230726-1THUA;

- митну декларацію країни постачальника від 18.08.2023 №17069412, в якій зазначено фактурну вартість поставленого товару на суму 19670,26 доларів США по рахунку № JJHY230726-1THUA.

Щодо посилань митного органу на те, що у наданих документах декларантом відсутні достовірні та об`єктивні відомості, що підтверджують числове значення складової митної вартості, на транспортування товару до місця ввезення на митну територію України та складову митної вартості пов`язану з транспортуванням (розвантаження, навантаження, обробка товарів та інші послуги), колегія суддів зазначає наступне.

Згідно п. 4.4 Договору № 01032023-UK умови поставки за цим контрактом визначаються у інвойсах відповідно до Інкотермс 2010.

Згідно наданого інвойсу від 26.07.2023 № JJHY230726-1THUA умовами поставки умови товару є FOB - Ningbo (Китай).

Відповідно до п. 4.1 Договору № 01032023-UK продавець повинен упаковувати товари з суворим дотриманням відповідних правил упаковки, щоб матеріал був належним чином захищений під час морського, автомобільного та/або залізничного транспорту. Вартість упаковки входить в вартість товару.

Згідно з Офіційними правилами тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати «Інкотермс», які передбачають міжнародні базові умові поставки, в редакції 2010 (Інкотермс 2010), введеними в дію з 01.01.2011р., по відношенню до транспортування вантажів морським шляхом або внутрішніми водними магістралями використовується, зокрема, поняття FOB (англ. - Free On Board (... named port of shipment), укр. - Франко борт (... назва порту відвантаження).

Базис FOB (Free on Board Вільно на борту) відноситься до термінів групи F і регулює договірні відносини, за яких продавець не оплачує основне перевезення товару. Термін використовується лише для водного транспорту. За умов поставки FOB відповідальність за вантаж переходить від продавця на покупця після розміщення вантажу на борту судна, основне перевезення (морський фрахт) оплачує покупець. Усі витрати і ризики з доставки товару до порту призначення, перевантаження і транспортування на склад, а також митного оформлення, лягають на покупця.

Продавець зобов`язаний, з урахуванням положень статті Б.5, нести всі ризики втрати чи пошкодження товару до моменту переходу товару через поручні судна в названому порту відвантаження.

Продавець зобов`язаний, з урахуванням положень статті Б.6:

- нести всі витрати, пов`язані з товаром, до моменту переходу товару через поручні судна в названому порту відвантаження;

- сплатити, коли це належить, витрати експортних митних процедур, а також усі мита, податки та інші збори, що підлягають сплаті при експорті товару.

З наведеного слідує, що за умовами терміну FOB на продавця покладаються обов`язки з митного очищення товару для експорту і всі витрати до перетину товаром поручнів борта судна в порту країни-експортера, а також витрати із завантаження товарів на судно.

Колегія суддів зазначає, що позивачем надано до суду довідку ДП «Формаг-Київ» з транспортних витрат від 13.10.2023 № 13/10/2023FM/7, в якій зазначено, що вартість морського перевезення з порту Нінгбо в порт Гдиня складає 95 308.07 грн, а також повідомлено, що страхування вантажу не проводилось (а.с. 39).

Також, в матеріалах справи наявні пояснення ДП «Формаг-Київ» від 18.04.2024, в яких зазначено, що внаслідок перевантаження портової структури морського порту Гданськ, морською диспетчерською службою Польщі, судно було переадресовано в сусідній порт Гдиня (а.с. 89).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що на адресу відповідача було надано довідку про транспортні витрати від 13.10.2023 №12/10/2023FM/7 по морському перевезенню контейнеру № MRSU5095005 від місця завантаження м. Нінгбо, Китай до порту вивантаження м. Гдиня, Польща в сумі 95 308.07 грн по коносаменту від 25.08.2023 № SZSE23080705 та договір транспортного експедирування від 28.04.2023, рахунок на здійснення оплати наданих транспортних послуг від 13.10.2023, в якому зазначено маршрут м. Нінгбо (Китай) м. Гдиня (Польща); коносамент (товаророзпорядчий морський документ, що видається морським перевізником вантажу його відправнику, що засвідчує прийняття вантажу до перевезення і містить зобов`язання доставити вантаж до пункту призначення і передати його одержувачу) від 25.08.2023 № SZSE23080705, в якому також зазначено маршрут м. Нінгбо (Китай) м. Гдиня (Польща); довідку про транспортні витрати від 13.10.2023 б/н по сухопутному перевезенню вантажу від місця вивантаження порт Гдиня (Польща) до митного кордону України митний пост Ягодин, CMR (товарно-транспортна накладна міжнародного зразка) від 13.10.2023 №2002, в якій зазначено про маршрут слідкування контейнеру № MRSU5095005 з товаром ТОВ «ТД «ЛАТІМЕР» відповідно до інвойсу № JJHY230723-1THUA з м. Гдиня (Польща) до м. Шостка (Україна) через митний пост Ягодин.

За умов надання таких документів у митного органу є можливість ідентифікувати належність транспортних витрат по доставці товару, перевіри в повній мірі маршрут доставки товару та підтвердити заявлені декларантом складової митної вартості товару.

Також, на підтвердження транспортних витрат позивачем надано платіжні інструкції про оплату послуг надавачів транспортних послуг від 23.10.2023 та 27.10.2023, акти прийняття виконаних робіт від 13.10.2023 № 64433 та від 18.10.2023 № 025541.

Надаючи оцінку правомірності коригування митним органом митної вартості із застосуванням резервного методу визначення митної вартості на підставі МД № 23UA48U9 від 21.03.2023, колегія суддів зазначає наступне.

За приписами статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Механізм застосування резервного методу визначення митної вартості врегульовано статтею 64 МК України.

За приписами цієї статті у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі:

1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України;

2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей;

3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;

4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу;

5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;

6) мінімальної митної вартості;

7) довільної чи фіктивної вартості.

У разі якщо ця стаття застосовується митним органом, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

Колегія суддів зазначає, що ані текст рішення митниці про коригування митної вартості товару, ані текст відзиву на позов не містять жодних відомостей про подібність товарів за поданою позивачем митною декларацією та про схожість умов поставок з товарами по МД № 23UA48U9 від 21.03.2023. В оскаржуваному рішенні Київська митниця зазначає лише про те, що джерелом інформації для прийнятих рішень стала вказана митна декларація.

Колегія суддів зазначає, що у спірних правовідносинах митним органом не враховано, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, необхідно навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за резервним методами.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладені в постанові Верховного Суду від 05.05.2022 у справі № 2040/6019/18, від 23.11.2022 у справі № 810/2547/17, від 15.10.2024 у справі № 520/6058/24.

Щодо доводів митного органу щодо можливого заниження митної вартості товару 105-2 «Контроль правильності визначення митної вартості товарів», в ході яких з АСАУР встановлено, що розрахунок орієнтованого показника митної вартості ідентичних та подібних товарів складає на рівні 1.83 дол. США/кг (21.03.2023 № 23UA48U9), колегія суддів зазначає, що відомості з АСАУР носять допоміжний інформаційних характер та не є безперечним доказом заниження митної вартості товарів в разі наявності у декларанта всіх документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 24.10.2024 у справі № 804/1779/16.

Враховуючи вищенаведені обставини колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про недоведеність митним органом неповноти, неточності чи недостатності наданих позивачем з ЕМД від 17.10.2023 № 23UA21U0 документів та наведених в ній відомостей для визначення митної вартості товару за основним методом; наявності встановлених МК України обмежень для застосування першого методу та обставин, зазначених в частині 6 статті 54 МК України, для відмови у митному оформленні товару за першим методом, а отже і підстав для використання резервного методу визначення митної вартості товару при недоведеності неможливості її визначення за основним.

Аналізуючи фактичні обставини справи та наведені вище норми, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в даному випадку надані декларантом до митного органу документи є достатніми для визначення митної вартості товару за основним методом, у зв`язку із чим суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо наявності підстав для визнання протиправним та скасування рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів від 17.10.2023 № UA 100380/2023/000266/2.

Переглянувши рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Інші доводи апеляційної скарги означених висновків колегії суддів не спростовують.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 292, 293, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Київської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби залишити без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2024, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді А.О. Бегунц В.Б. Русанова