Справа № 120/19023/23
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

17 лютого 2025 р. Справа № 120/19023/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заброцької Людмили Олександрівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов"язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач 2) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області «Про пенсійне забезпечення» №96 від 19.12.2023 їй було відмовлено у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", оскільки вона не має 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, тому, відповідно, відсутні і підстави для розрахунку пенсії з урахуванням довідки від 05.12.2023 № 0200-0602-8/120951. Оскільки до заяви не надано довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією, умовний розрахунок проведено з урахуванням лише довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 07.12.2023 № 0200-0602-8/122140 (посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років), в результаті якого розмір пенсії за віком згідно з Законом України «Про державну службу» становить 5460,00 грн., що є меншим, ніж отримує заявниця на даний час. Згідно з наданими документами стаж на посадах державної служби заявниці складає 15 років 11 місяців 29 днів.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, вважаючи його протиправним та таким, що порушує її право на надежне пенсійне забезпечення, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою суду відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Даною ухвалою також встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву.

Представником відповідача 2 подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує щодо задоволення позову. Окремо зазначає, що пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889 передбачено право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII особам, які: 1) досягли необхідного пенсійного віку (для жінок 60 років), 2) мають відповідний страховий стаж (для жінок 30 років), 3) не отримують пенсію, призначену відповідно до Закону № 3723-XII, 4) на день набрання чинності Законом № 889 (01.05.2016 року) займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу та актами Кабінету Міністрів України, або на день набрання чинності Законом № 889 мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, незалежно від факту роботи на державній службі станом на 01.05.2016 року. Всі перелічені умови враховуються одночасно у їх сукупності.

Цей висновок також підтверджується положеннями пункту 2 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб (далі - Порядок № 622), де передбачено, що згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889 на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723 мають право особи, які на день набрання чинності Законом № 889:

- мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України;

- займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Дослідження змісту вищенаведених правових норм, дає підстави зробити такі висновки: 1) пенсійне забезпечення державних службовців, починаючи із 1 травня 2016 року здійснюється відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; 2) з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон № 3723, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889; 3) для призначення особі пенсії державного службовця за віком, переведення на пенсію державного службовця за віком після 1 травня 2016 року необхідні такі умови: - на день набрання чинності Законом № 889 (01 травня 2016 року), державний службовець повинен мати не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України, при цьому право на отримання пенсії державного службовця не залежить від місця роботи на час досягнення встановленого пенсійного віку; - на день набрання чинності Законом № 889 (01 травня 2016 року), державний службовець повинен займати посаду державної служби та мати не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України, при цьому на час досягнення встановленого пенсійного віку особа повинна працювати на посаді державного службовця.

Відповідач зазначає, що виходячи з аналізу змісту положень пунктів 10 та 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889, у питаннях пенсійного забезпечення законодавець розрізняє державних службовців та осіб, які перебувають на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

При цьому, хоча стаж роботи на посадах в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу державної служби, з 01.05.2016 року дія Закону № 889 не поширюється на посадових осіб органів місцевого самоврядування, адже зарахування державної служби до стажу роботи є тотожним поняттю та статусу державного службовця за Законом № 889.

Відповідач вказує, що з трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що у період з 10.01.2003 по 28.09.2007 вона обіймала посаду головного спеціаліста відділу фінансування місцевого господарства Фінансового управління в Вінницькій міській раді.

З огляду на наведене, підстави для зарахування вищевказаного періоду роботи в органах місцевого самоврядування до стажу державної служби відсутні.

Згідно з наданими документами стаж роботи позивача на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, становить 15 років 11 місяців 29 днів.

Що стосується врахування довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 07.12.2023 № 0200-0602-8/122140 та довідки про середні розміри надбавок, премій та інших виплат за листопад 2023 року № 0200-0602-8/120951 від 05.12.2023, наданих позивачем, відповідач зазначає таке.

Оскільки позивач не має 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, відсутні передбачені приписами чинного законодавства підстави для розрахунку пенсії з урахуванням довідки від 05.12.2023 № 0200-0602-8/120951.

У зв`язку з тим, що до заяви про переведення з одного виду пенсії на інший не додано довідку про складові заробітної плати державного службовця за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за призначенням пенсії, умовний розрахунок проведено з урахуванням лише довідки про складові заробітної плати від 07.12.2023 № 0200-0602-8/120951. В результаті проведеного умовного розрахунку встановлено, що розмір пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України Про державну службу становитиме 5406,00 грн., що є меншим за розмір пенсії за віком, яку позивач отримує згідно з Законом № 1058.

Відповідач зазначає, що з огляду на наведене, обов`язковою вимогою, з якою закон пов`язує право на пенсію, згідно з пунктами 10 та 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889 та частини 1 статті 37 Закону України № 3723, є наявність необхідного стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

У зв`язку з відсутністю у позивача встановленого законом спеціального стажу роботи на зазначених посадах, прийнято рішення про відмову в переведенні ОСОБА_1 на пенсію за Законом України Про державну службу.

Представником відповідача 1 також подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідач зазначає, що статтею 90 Закону №889 передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із урахуванням зазначених у пунктах 10 та 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889 особливих умов. Відповідач вказує, що виключно зазначеними пунктами визначено стаж, який дає право саме на призначення пенсій на умовах, відмінних від наведених в ст. 90 Закону №889. При визначенні права особи на призначення пенсії за Законом №889 необхідно керуватися записами у трудовій книжці, а у деяких випадках - з долученням інших документів.

На думку відповідача 1 основним критерієм, за яким визначається віднесення тієї чи іншої посади до відповідних категорій посад державних службовців, який дає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723, є встановлення за займаною посадою відповідного рангу.

Також відповідач зазначає, що ст. 25 Закону № 3723 визначено сім категорій посад державних службовців, залежно від яких встановлювалися ранги державних службовців.

Відповідно до п. 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 року №229, стаж державної служби обчислюється відповідно до частини 2 ст. 46 Закону №889, у якій визначені посади, робота на яких зараховується до стажу державної служби, що дає право на встановлення державному службовцю надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

Відповідач зауважує, що робота в органах місцевого самоврядування не є стажем роботи на посадах державного службовця в розумінні Закону України №889, що надає право на призначення пенсії за Законом №889.

Адже відповідно до п. 11 ч. 3 ст. 3 Закону № 889 його дія не поширюється, зокрема на депутатів місцевих рад, посадових осіб місцевого самоврядування.

Час роботи в органах місцевого самоврядування, в тому числі на виборних посадах, зараховується до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 №3723 лише до 04.07.2001 року, тобто до дати набрання чинності Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Щодо вимоги позивача стосовно розрахунку розміру пенсії з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) №0200- 0602-8/122140 від 07.12.2023 року, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області, а також довідки про розміри надбавок, премій та інших виплат за листопад 2023 року №0200-0602-8/120951 від 05.12.2023 року, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області, зазначає, що права ОСОБА_1 в частині зобов`язання здійснити розрахунок розміру пенсії відповідно до наданих довідок па час розгляду даної справи не порушені, оскільки пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» позивачу не було призначено та не здійснено розрахунок такої пенсії.

Крім того, заявлена вимога є необґрунтованою та в її задоволенні слід відмовити, оскільки вона спрямована на врегулювання правовідносин, які не настали, але можуть виникнути у майбутньому, а судове рішення повинно бути наслідком чинного правового регулювання.

Суд, з`ясувавши доводи сторін, викладені в поданих заявах по суті справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, встановив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінню Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з записами в трудовій книжці НОМЕР_1 від 10 січня 2003 року ОСОБА_1 з 10.01.2003 по 28.09.2007 працювала головним спеціалістом відділу фінансування місцевого господарства фінансового управління Вінницької міської ради та їй присвоєний 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування, звідки 28.09.2007 року була звільнена у зв"язку з переведенням на роботу до Головного управління ПФУ у Вінницькій області.

В період з 01.10.2007 року по 15.07.2016 року позивач працювала в Головному управлінні ПФУ у Вінницькій області і їй був присвоєний 9 ранг державного службовця категорії "В".

В період з 27.07.2016 року по 22.04.2017 року позивач отримувала допомогу по безробіттю.

В період з 28.08.2017 по 07.12.2023 року позивач працювала в Головному управлінні ПФУ у Вінницькій області і їй був присвоєний 8, а потім 7 ранг державного службовця категорії "В".

07.12.2023 року позивач звільнена з посади головного спеціаліста Відділу виконання бюджетно - фінансової звітності Фінансово - економічного управління Головного управління ПФУ у Вінницькій області, у зв"язку з виходом на пенсію, пункт 7 частини 1 статті 83 Закону України " Про державну службу ".

08.12.2023 позивач звернулася до пенсійного органу з заявою про переведення її з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", додавши довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця № 0200-0602-8/122140 від 07.12.2023 та про середні розміри надбавок, премій та інших виплат головного спеціаліста за листопад 2023 року № 0200-0602-8/120951 від 05.12.2023, видані Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області «Про пенсійне забезпечення» №96 від 19.12.2023, прийнятим за принципом екстериторіальності, позивачці відмовлено у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", оскільки вона не має 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, тому, відповідно, відсутні і підстави для розрахунку пенсії з урахуванням довідки від 05.12.2023 № 0200-0602-8/120951. Оскільки до заяви не надано довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією, умовний розрахунок проведено з урахуванням лише довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 07.12.2023 № 0200-0602-8/122140 (посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років), в результаті якого розмір пенсії за віком згідно Закону України «Про державну службу» становить 5460,00 грн., що є меншим, ніж отримує заявниця на даний час. Зазначено, що згідно з наданими документами стаж на посадах державної служби заявниці складає 15 років 11 місяців 29 днів.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, вважаючи його протиправним та таким, що порушує її права на пенсійне забезпечення, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами в справі, суд керується таким.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з п. 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом, обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Відповідно до п. 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 № 229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 № 889-VIII, обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.

Отже, у даному випадку слід керуватись Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 №283 (далі - Порядок № 283), відповідно до пункту 1 якого визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Згідно з п. 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" №2493-III від 07.06.2001 в органах місцевого самоврядування встановлюються відповідні категорії посад з першої до сьомої, зокрема шоста категорія - посади керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, керівників структурних підрозділів виконавчого апарату районних та секретаріатів районних у містах Києві та Севастополі рад та їх заступників, керівників управлінь, відділів та інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст районного значення), районних у містах рад та їх заступників, помічників голів, радників, консультантів, начальників секторів, головних бухгалтерів, спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст обласного значення та міста Сімферополя) рад.

Згідно з ст. 15 "Про службу в органах місцевого самоврядування" особам, які займають посади, віднесені до шостої категорії, може бути присвоєно 13, 12 і 11 ранг.

Судом згідно з записами в трудовій книжці НОМЕР_1 від 06.08.1986 року та від 10 січня 2003 року встановлено, що ОСОБА_1 з 10.01.2003 по 28.09.2007 працювала головним спеціалістом відділу фінансування місцевого господарства фінансового управління Вінницької міської ради та їй присвоєний 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування.

У пункті 4 частини 2 статті 46 Закону України "Про державну службу" № 889-VIII зазначено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України Про службу в органах місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 4 Порядку №229 до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Таким чином, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування", входить до стажу державної служби.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 26.06.2018 в справі №735/939/17.

Враховуючи наведене, період роботи позивачки в органах місцевого самоврядування з 10.01.2003 по 28.09.2007 підлягає зарахуванню до стажу державної служби.

Закон України від 07.06.2001 №2493-III "Про службу в органах місцевого самоврядування" набрав чинності 04.07.2001.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" визначено, що дія Закону України "Про державну службу" поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

Верховний Суд у постанові від 10.05.2018 в справі №351/1792/17 зазначив, що після набрання чинності Законом №889-VIII положення законодавства в частині механізму обрахунку стажу державної служби не змінилися. Відповідно до статті 46 Закону №889-VIII та пункту 4 Порядку №229 час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування", зараховується до стажу державної служби.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 в період з 10.01.2003 по 28.09.2007 працювала головним спеціалістом відділу фінансування місцевого господарства Фінансового управління Вінницької міської ради та їй присвоєно 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування.

Зазначені обставини вказують на безпідставність доводів відповідача про те, що стаж роботи на посаді в органах місцевого самоврядування не може бути зарахований як стаж державного службовця, який за наявності відповідного стажу дає право на призначення пенсії державного службовця.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області «Про пенсійне забезпечення» №96 від 19.12.2023, яким позивачці відмовлено у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", в зв"язку з відсутністю 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, є протиправним та підлягає скасуванню.

В свою чергу, з метою належного захисту прав позивачки в спірних правовідносинах, суд доходить висновку про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби період її роботи з 10.01.2003 по 28.09.2007 на посаді головного спеціаліста відділу фінансування місцевого господарства Фінансового управління Вінницької міської ради, що складає 04 роки 08 місяців 19 днів.

При цьому, суд приймає до уваги, що відповідачем визнається за наданими позивачкою документами її стаж на посадах державної служби 15 років 11 місяців 29 днів.

Визначаючись щодо позовних вимог в частині зобов"язання відповідача перевести позивачку на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", суд виходить з такого.

Згідно з пунктом 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16 грудня 1993 року № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VІІІ стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Так, згідно з частиною першою статті 37 Закону №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом 1 частини першої статті 28 Закону №1058-IV, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Відповідно до ч. 6 статті 37 Закону №3723-XII, пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах.

Як уже встановлено судом, ОСОБА_1 в період з 10.01.2003 по 28.09.2007, що складає 04 роки 8 місяців 19 днів, працювала головним спеціалістом відділу фінансування місцевого господарства Фінансового управління Вінницької міської ради та їй присвоєно 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування.

При цьому, відповідачем визнається стаж позивача на посадах державної служби 15 років 11 місяців 29 днів.

Таким чином, стаж роботи позивач на посадах державної служби складає понад 20 років.

Крім того, позивач станом на 01 травня 2016 року займала посаду державної служби (в період з 01.10.2007 року по 15.07.2016 року позивач працювала в Головному управлінні ПФУ у Вінницькій області і їй був присвоєний 9 ранг державного службовця категорії "В"), а в період з 15.04.1994 року по 12.09.2001 року позивач перебувала на посадах державного службовця ( 15.04.1994 року позивачка прийняла посаду державного службовця та їй присвоєно 12 ранг державного службовця), що підтверджується записами в трудовій книжці НОМЕР_1 від 06.08.1986 року.

Розглядаючи дану справу та приймаючи рішення по суті заявлених позовних вимог суд враховує та керується таким.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 05.04.2005 року у справі Афанасьєв проти України (заява № 38722/02) засіб захисту повинен бути ефективним, як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Під ефективним засобом (способом) судового захисту слід розуміти такий, що призводить до бажаних наслідків, дає найбільший ефект для відновлення юридичного становища особи, яке існувало до порушення її прав чи законних інтересів. Тому ефективний спосіб захисту має забезпечити поновлення порушеного права.

Конституційний Суд України у рішенні від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9).

Правовідносини обчислення пенсії після звільнення з посади державної служби регулюються Порядком № 622.

Відповідно до п. 4 Порядку № 622 пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Частиною 1 статті 1 Закону України від 24.03.1993 року № 108/95-ВР "Про оплату праці" (Закон № 108/95-ВР) визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону № 108/95-ВР визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Згідно з ч. 1 ст. 66 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Відповідно до ст. 41 Закону № 1058-IV до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати, на які нараховувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, має враховуватися при обчисленні розміру пенсії, оскільки як перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, а саме, за наведених обставин - стаття 41 Закону №1058-IV.

Висновки щодо того, що отримані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, включаються до складу заробітної плати державного службовця та враховуються при обчисленні розміру його пенсії висловлені Верховним Судом у постанові від 26 березня 2019 року у справі №712/14740/16-а, у постанові від 14.08.2018 року у справі № 468/1212/16-а, у постанові від 14.08.2018 року у справі № 127/15400/17, у постанові від 13.11.2018 року у справі № 415/6846/16-а, у постанові від 23.11.2018 року у справі №638/981/17, у постанові від 23.11.2018 року у справі №184/157/17 та у постанові від 02.04.2019 у справі № 570/4196/16-а.

Отже, позивач має право на обчислення пенсії державного службовця із врахуванням заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Судом встановлено, що 08.12.2023 ОСОБА_1 звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про переведення її з пенсії за віком, призначену відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, набавка за ранг, надбавка за вислугу років) № 0200-0602-8/122140 від 07.12.2023, та про середні розміри надбавок, премій та інших виплат за листопад 2023 року № 0200-0602-8/120951 від 05.12.2023 на посаді головного спеціаліста, виданих Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Переведення позивача на пенсію за віком державного службовця з 08.12.2023 року відповідає змісту частини 3 статті 45 Закону №1058-IV, так як переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання відповідної заяви.

В свою чергу, будь-яких доказів того, що надані позивачем довідки не відповідають вимогам Постанови № 1-3, Порядку № 622 відповідачем не надано.

Враховуючи встановлені фактичні обставини та зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача в спірних правовідносинах буде зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби період її роботи на посаді головного спеціаліста відділу фінансування місцевого господарства фінансового управління Вінницької міської ради з 10.01.2003 по 28.09.2007, призначити, здійснити перерахунок та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком як державному службовцю з 08.12.2023 року відповідно до ст. 37 Закону України від 10.12.2015 №3723-ХІІ "Про державну службу", на підставі довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, набавка за ранг, надбавка за вислугу років) № 0200-0602-8/122140 від 07.12.2023, та про середні розміри надбавок, премій та інших виплат за листопад 2023 року на посаді головного спеціаліста № 0200-0602-8/120951 від 05.12.2023, виданих Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області, з урахуванням виплачених сум пенсії.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши наявні в справі докази, суд доходить висновку, що з вище наведених мотивів та підстав позовні вимоги підлягають задоволенню.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд не встановив факту понесення позивачем витрат зі сплати судового збору, адже від його сплати позивача звільнено в силу Закону України Про судовий збір від 8 липня 2011 року № 3674-VI.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 19.12.2023 № 96 "Про пенсійне забезпечення", яким відмовлено ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби період її роботи на посаді головного спеціаліста відділу фінансування місцевого господарства фінансового управління Вінницької міської ради з 10.01.2003 по 28.09.2007.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області призначити, здійснити перерахунок та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком як державному службовцю з 08.12.2023 року відповідно до ст. 37 Закону України від 10.12.2015 №3723-ХІІ "Про державну службу", на підставі довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, набавка за ранг, надбавка за вислугу років) № 0200-0602-8/122140 від 07.12.2023, та про середні розміри надбавок, премій та інших виплат за листопад 2023 року на посаді головного спеціаліста № 0200-0602-8/120951 від 05.12.2023, виданих Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області, з урахуванням вже виплачених сум пенсії.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005, ), Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (площа Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, )

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна