Справа № 380/22306/24
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2025-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2025 рокусправа № 380/22306/24
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гулкевич І.З., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом, в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні у період з 27.03.2024 по 04.04.2024, з 04.04.2024 по 06.04.2024, з 07.04.2024 по 16.05.2024, з 21.06.2024 по 19.07.2024, з 23.07.2024 по 21.08.2024 та за період перебування у відпустці для лікування, рекомендованої відповідно до довідки ВЛК №210 від 16.05.2024, з урахуванням фактично виплачених сум;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної Гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні у період з 27.03.2024 по 04.04.2024, з 04.04.2024 по 06.04.2024, з 07.04.2024 по 16.05.2024, з 21.06.2024 по 19.07.2024, з 23.07.2024 по 21.08.2024 та за період перебування у відпустці для лікування, рекомендованої відповідно до довідки ВЛК №210 від 16.05.2024, з урахуванням фактично виплачених сум.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що 26.03.2024 при виконанні бойового завдання в районі н.п. Роботине Пологівського району Запорізької області, в результаті мінометного обстрілу противника отримав поранення ВОНП лівого плеча. ВОСП тильної поверхні лівої кисті, ВОДП лівої гомілки, АБТ з перфорацією обох барабанних перетинок. Бойове травмування отримано при безпосередній участі у бойових діях та здійсненні ним заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф та яке пов`язане з виконанням обов`язків військової служби із захисту Батьківщини. У зв`язку з отримання бойового поранення (26.03.2024) І.М. проходив довготривале лікування, перебував на стаціонарному лікуванні та у відпустці на лікування у період з 27.03.2024 по 04.04.2024, з 04.04.2024 по 06.04.2024, з 07.04.2024 по 16.05.2024, з 21.06.2024 по 19.07.2024, з 23.07.2024 по 21.08.2024. Додаткову винагороду передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень позивач не отримував. У відповідь на заяву Військова частина НОМЕР_1 повідомила про те, що всі належні виплати додаткової грошової винагороди уже здійснені, і у разі незгоди із прийнятим рішенням, Позивач може оскаржити відмову у судовому порядку. Позивач вважає такі дії протиправним, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою судді від 05.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Наголошує, що позивачу за період з 27.03.2024 по 04.04.2024, з 04.04.2024 по 06.04.2024, з 07.04.2024 по 16.05.2024, з 21.06.2024 по 19.07.2024, з 23.07.2024 по 21.08.2024 додаткова винагорода не виплачувалася у зв`язку з перебуванням не на стаціонарному лікуванні, а на медичній реабілітації. Відтак вважає, що відсутні підстави для нарахування та виплати додаткової винагороди за час перебування на медичній реабілітації, оскільки керівні документи щодо виплати додаткової винагороди передбаченої постановою КМУ № 168 від 28.02.2024 року Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану не містять вказівок наявність у військовослужбовців, які перебувають на реабілітаційному лікуванні чи проходять курс реабілітації, права на таку винагороду.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставин.

Судом встановлено, що позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Відповідно до довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 30.03.2024 №1 старший солдат ОСОБА_1 , 26.03.2024 року одержав: ВТ (26.03.2024), ВОНП лівого плеча. ВОСП тильної поверхні лівої кисті, ВОДП лівої гомілки, АБТ з перфорацією обох барабанних перетинок.

За обставин: 26.03.2024 при виконанні бойового завдання в районі н.п. Роботине Пологівського району Запорізької області, в результаті мінометного обстрілу противника. Бойове травмування отримано при безпосередній участі у бойових діях та здійсненні ним заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф та яке пов`язане з виконанням обов`язків військової служби із захисту Батьківщини. Травмування не є наслідком вчинення ним кримінального чи адміністративного правопорушення, або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження. Дослідження крові на стан алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння не проводилось.

Відповідно до Виписки № 6955 перебував на стаціонарному лікуванні з 27.03.2024 по 04.04.2024.

Відповідно до Виписки № 0530524, перебував на стаціонарному лікуванні з 04.04.2024 року по 06.04.2024.

Відповідно до Виписки № 3340, перебував на стаціонарному лікуванні з 07.04.2024 року по 16.05.2024.

Відповідно до Довідки ВЛК №210 від 16.05.2024, травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини. Відповідно до Наказу МОЗ України №370 від 04.07.2007, травма відноситься до тяжких. На підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб потребує відпустки для лікування після травми на 30 календарних днів.

Відповідно до Довідки ВЛК №2183 від 20.06.2024, травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини, захворювання, ТАК, пов`язане із проходженням військової служби. На підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб наказ Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 зі змінами потребує лікування (реабілітації) у ВП Лікарня Святого Пантелеймона» КНП Львівське територіальне медичне об`єднання Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої допомоги на 30 календарних днів.

Відповідно до Виписки № 56075, перебував на стаціонарному лікуванні з 21.06.2024 по 19.07.2024.

Відповідно до Виписки № 66585, перебував на стаціонарному лікуванні з 23.07.2024 по 21.08.2024.

Водночас, позивачеві за період перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування не було виплачено додаткову винагороду передбачену постановою КМУ № 168 від 28.02.2024 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану.

04.09.2024 представник позивача в інтересах ОСОБА_1 звернувся із заявою до військової частини НОМЕР_1 про нарахування та виплату додаткової винагороди у збільшеному до 100 тис. грн. розмірі згідно постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 р. пропорційно періодам перебування: на стаціонарному лікуванні з 27.03.2024 по 16.05.2024, з 21.06.2024 по 19.07.2024, з 23.07.2024 по 21.08.2024 ; відпустці для лікування після травми на 30 календарних днів рекомендовану Довідкою ВЛК №210 від 16.05.2024.

Листом від 03.10.2024 №50/14/12-М-1621 військова частина НОМЕР_1 повідомила, що нарахування грошової винагороди здійснювалися згідно забезпечення реалізації положень, визначених пунктом 12 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, пункту 13 Особливостей виплати на період воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.09.2023 №729 Про затвердження Особливостей виплати на період воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України.

Не погоджуючись з такою бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

При прийнятті рішення, суд виходив з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону України від 25.03.1992 року № 2232-XII Про військовий обов`язок і військову службу (далі - Закон №2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Статтею 2 Закону № 2232-XII встановлено, що проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом.

Положеннями статті 3 Закону № 2232-XII передбачено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України Про оборону України, Про Збройні Сили України, Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію, інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 1-2 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон № 2011-ХІІ) визначено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з пунктом 1 статті 9 Закону № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Пунктами 2 - 4 цієї правової норми встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260).

Відповідно до пункту 17 Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 Про введення воєнного стану в Україні та № 69 Про загальну мобілізацію Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв постанову № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (далі - Постанова № 168).

Пунктом 1-2 Постанови № 168 встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Аналогічні положення містяться у пункті 15 Наказу Міністерства внутрішніх справ від 01.09.2023 року № 729 Деякі питання виплати військовослужбовцям Національної гвардії України винагород, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану.

З аналізу наведених норм Постанови №168 слідує встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення. При цьому, виплаті підлягають і час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після поранення.

З аналізу наведених норм слід зробити висновок, що збільшена до 100000 грн додаткова винагорода виплачується у період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил України, в тому числі тим, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я) за умови безпосередньої їх участі у бойових діях або ж перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Суд констатує, що згідно з довідкою про обставини травми 30.03.2024 №1, виданої тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 та довідкою ВЛК від 16.05.2024 №210 травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини. Відповідно до Наказу МОЗ України №370 від 04.07.2007, травма відноситься до тяжких. На підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб потребує відпустки для лікування після травми на 30 календарних днів.

Відповідно до Довідки ВЛК №2183 від 20.06.2024, травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини, захворювання, ТАК, пов`язане із проходженням військової служби. На підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб наказ Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 зі змінами потребує лікування (реабілітації) у ВП Лікарня Святого Пантелеймона КНП Львівське територіальне медичне об`єднання Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої допомоги на 30 календарних днів.

Відповідно до Виписки № 6955 перебував на стаціонарному лікуванні з 27.03.2024 по 04.04.2024.

Відповідно до Виписки № 0530524, перебував на стаціонарному лікуванні з 04.04.2024 року по 06.04.2024.

Відповідно до Виписки № 3340, перебував на стаціонарному лікуванні з 07.04.2024 року по 16.05.2024.

Відповідно до Виписки № 56075, перебував на стаціонарному лікуванні з 21.06.2024 по 19.07.2024.

Відповідно до Виписки № 66585, перебував на стаціонарному лікуванні з 23.07.2024 по 21.08.2024.

На переконання відповідача, позивач з 27.03.2024 по 04.04.2024, з 04.04.2024 по 06.04.2024, з 07.04.2024 по 16.05.2024, з 21.06.2024 по 19.07.2024, з 23.07.2024 по 21.08.2024 проходив реабілітаційне лікування, а тому збільшена винагорода за вказані періоди йому не може бути виплачена, є необґрунтованими.

Зокрема, Постановою №168 передбачено, що нарахування і виплата додаткової винагороди у розмірі 100000 грн здійснюється особам, зазначеним у пункті 1 такої Постанови, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних). В той же час, наведені приписи не виокремлюють випадки перебування на стаціонарному лікуванні в зв`язку з проходженням реабілітаційного лікування, як обставину, коли виплата додаткової винагороди у розмірі 100000 грн не здійснюється.

Суд зауважує, що постановою КМУ № 168 передбачено, що виплата додаткової винагороди у розмірі 100000 грн зберігається за військовослужбовцем за час стаціонарного лікування.

Тобто законодавець пов`язує виникнення у військовослужбовця права на виплату додаткової винагороди за час перебування на лікуванні не з видом такого лікування (реабілітаційне, терапевтичне, хірургічне), а з умовами його надання - в умовах стаціонару або ж іншими словами стаціонарне лікування.

При цьому, згідно з дослідженою медичною документацією, позивач в оскаржуваний період проходив лікування саме в умовах стаціонару.

Крім того, суд зазначає, що згідно з частиною 1 статті 3 Закону України Основи законодавства України про охорону здоров`я від 19.11.1992 № 2801-ХII (далі - Закон № 2801-ХII):

- послуга з медичного обслуговування населення (медична послуга) - послуга (у тому числі оцінювання повсякденного функціонування особи, реабілітаційна послуга), що надається пацієнту в закладі охорони здоров`я, реабілітаційному закладі або фізичною особою - підприємцем, яка зареєстрована та одержала в установленому законом порядку ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, та оплачується її замовником. Замовником послуги з медичного обслуговування населення можуть бути держава, відповідні органи місцевого самоврядування, юридичні та фізичні особи, у тому числі пацієнт;

- реабілітаційна допомога у сфері охорони здоров`я (далі - реабілітаційна допомога) - діяльність фахівців з реабілітації у сфері охорони здоров`я, що передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на оптимізацію функціонування осіб, які зазнають або можуть зазнати обмеження повсякденного функціонування у їхньому середовищі;

- реабілітаційна послуга - послуга, що надається пацієнту реабілітаційним закладом, реабілітаційною установою, закладом охорони здоров`я, соціального захисту або іншим суб`єктом господарювання, які мають право надавати реабілітаційну допомогу згідно із законодавством, та оплачується її замовником. Замовником реабілітаційної послуги можуть бути держава, орган місцевого самоврядування, юридична або фізична особа, у тому числі пацієнт;

- реабілітація - комплекс заходів, яких потребує особа, яка зазнає або може зазнавати обмеження повсякденного функціонування внаслідок стану здоров`я у взаємодії з її середовищем;

- загальний заклад охорони здоров`я - багатопрофільний лікарняний заклад, що надає медичну та реабілітаційну допомогу населенню територіальної громади або декількох громад та забезпечує базові напрями стаціонарної медичної допомоги відповідно до переліку, визначеного Кабінетом Міністрів України, стабілізацію стану пацієнта та його маршрутизацію до кластерних та надкластерних закладів охорони здоров`я.

Держава визнає право кожного громадянина на отримання реабілітаційної допомоги під час надання медичної допомоги. Порядок надання реабілітаційної допомоги під час надання медичної допомоги встановлюється законодавством (стаття 8 Закону № 2801-ХII).

Згідно з частиною 8 статті 33 Закону № 2801-ХII за медичними показаннями одночасно з наданням медичної допомоги пацієнту надається реабілітаційна допомога у встановленому законодавством порядку.

Правові, організаційні та економічні засади проведення реабілітації особи з обмеженнями повсякденного функціонування у сфері охорони здоров`я з метою досягнення та підтримання оптимального рівня функціонування у її середовищі передбачені Законом України від 03.12.2020 року №1053-IX "Про реабілітацію у сфері охорони здоров`я" (далі - Закон № 1053-IX ).

Згідно з частиною 1 статті 20 Закону № 1053-IX реабілітація у сфері охорони здоров`я - це комплекс заходів, що здійснюють фахівці з реабілітації, які працюють в реабілітаційних закладах, відділеннях, підрозділах, а також у територіальних громадах, у складі мультидисциплінарної реабілітаційної команди або самостійно, надають реабілітаційну допомогу особі з обмеженнями повсякденного функціонування (або такій, у якої можуть виникнути обмеження повсякденного функціонування) з метою досягнення та підтримання оптимального рівня функціонування та якості життя у її середовищі.

За визначенням Комітету експертів з реабілітації Всесвітньої організації охорони здоров`я (1963), реабілітація - це процес, метою якого є запобігання інвалідності під час лікування захворювання і допомога хворому у досягненні максимальної фізичної, психічної, професійної, соціальної та економічної повноцінності, на яку він буде здатний в межах існуючого захворювання.

Отже, реабілітація є одним із процесів під час лікування хворого у досягненні ним, в тому числі, фізичної повноцінності.

Відтак, позивач, який отримав тяжку травму під час захисту Батьківщини і в зв`язку з цим перебував на стаціонарному лікуванні, має право на отримання додаткової винагороди у збільшеному розмірі з розрахунку 100000 грн на місяць за час перебування на стаціонарному лікуванні у період з 27.03.2024 по 04.04.2024, з 04.04.2024 по 06.04.2024, з 07.04.2024 по 16.05.2024, з 21.06.2024 по 19.07.2024, з 23.07.2024 по 21.08.2024 та за період перебування у відпустці для лікування, рекомендованої відповідно до довідки ВЛК №210 від 16.05.2024.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем зазначена додаткова винагорода не нарахована та не виплачена.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а інших судових витрат не встановлено, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись ст. ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 262 КАС України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні у період з 27.03.2024 по 04.04.2024, з 04.04.2024 по 06.04.2024, з 07.04.2024 по 16.05.2024, з 21.06.2024 по 19.07.2024, з 23.07.2024 по 21.08.2024 та за період перебування у відпустці для лікування, рекомендованої відповідно до довідки ВЛК №210 від 16.05.2024.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної Гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні у період з 27.03.2024 по 04.04.2024, з 04.04.2024 по 06.04.2024, з 07.04.2024 по 16.05.2024, з 21.06.2024 по 19.07.2024, з 23.07.2024 по 21.08.2024 та за період перебування у відпустці для лікування, рекомендованої відповідно до довідки ВЛК №210 від 16.05.2024, з урахуванням фактично виплачених сум.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяГулкевич Ірена Зіновіївна