Справа № 572/3976/24
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2025-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 рокуЛьвівСправа № 572/3976/24 пров. № А/857/1858/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання - Василюк В.Б.,

а також сторін (їх представників):

від позивача не з`явився;

від відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Департаменту патрульної служби на рішення Сарненського районного суду Рівненської обл. від 17.12.2024р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 5 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Рівненської обл. Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Чорноти Вячеслава Михайловича, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (суддя суду І інстанції: Ведяніна Т.О., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 14 год. 50 хв. 17.12.2024р., м.Сарни Рівненської обл.; дата складання повного рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

03.09.2024р. (згідно з відбитком календарного штемпеля на поштовому відправленні) позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 2902126 від 24.08.2024р., винесену інспектором роти № 5 батальйону № 1 Управління патрульної поліції /УПП/ в Рівненської обл. Департаменту патрульної поліції /ДПП/ старшим лейтенантом поліції Чорнотою В.М., якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.; закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно позивача (а.с.3-8, 15).

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської обл. від 17.12.2024р. заявлений позов задоволено; визнано протиправною та скасовано постанову серії ЕНА № 2902126 від 24.08.2024р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП і накладення штрафу в розмірі 510 грн. (а.с.65-67).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач ДПП, який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що у своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить рішення суду скасувати та ухвалити постанову, якою в задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.69-76).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд не прийняв до уваги пояснення відповідача ДПП, викладені у відзиві на позов, а також не врахував представлених доказів: відеоматеріалів із системи «Безпечне місто». При цьому, належного обґрунтування щодо відхилення таких доказів в судовому рішенні не викладено.

Позивач ОСОБА_1 скерував до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права та ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.102-105).

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. Також в порядку ч.3 ст.268, ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи (в тому числі оглянувши представлені відповідачем відеоматеріали) та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до постанови серії ЕНА № 2902126 від 24.08.2024р., винесеної інспектором роти № 5 батальйону № 1 УПП в Рівненської обл. ДПП старшим лейтенантом поліції Чорнотою В.М., о 11 год. 47 хв. 24.08.2024р., позивач ОСОБА_1 , керуючи легковим автомобілем марки «Peugeot Partner», державний номерний знак НОМЕР_1 , на вул.Технічній, 4 в м.Сарни, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив правила користування попереджувальними сигналами згідно вимог п.9.2 «б» Правил дорожнього руху /ПДР/.

На підставі наведеного, відповідач визнав позивача винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, і наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. (а.с.2).

Додатків до вказаної постанови не долучено, що слідує із незаповненої графи 7 постанови.

Приймаючи рішення по справі та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що факт неподання позивачем сигналу світловим покажчиком повороту при повороті на вул.Технічній, 4 в м.Сарни не доведений зі сторони відповідача, оскільки із змісту представлених відеоматеріалів неможливо встановити інкриміноване позивачу порушення ПДР.

За таких умов підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП є відсутніми.

Колегія суддів вважає наведені висновки суду про наявність правових підстав для задоволення заявленого позову такими, що відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства.

Згідно ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Із змісту спірної постанови слідує, що позивачем допущено порушення правил користування зовнішніми попереджувальними сигналами при зміні напрямку руху автомобіля.

Разом з тим, вказана постанова не містить посилання на докази вчинення позивачем згаданого адміністративного порушення; досліджені відеоматеріали представлені відповідачем вже під час судового розгляду.

Відповідно до п.9.2 ПДР, затв. постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001р., водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку:

а) перед початком руху і зупинкою;

б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

З огляду на викладене, факт вчинення позивачем о 11 год. 47 хв. 24.08.2024р. в м.Сарни по вул.Технічній, 4, який керував транспортним засобом - легковим автомобілем «Peugeot Partner», державний номерний знак НОМЕР_1 , порушення правил користування попереджувальними сигналами не доведений відповідачем належними доказами.

Упродовж розгляду справи позивач заперечував факт порушення ПДР та не визнавав свою вину, під час винесення спірної постанови висловлював категоричні заперечення щодо правильності його притягнення до адміністративної відповідальності.

Принципового значення у розглядуваній справі має правова оцінка представлених відповідачем відеозаписів, який проводився з нагрудного відеореєстратора інспектора патрульної поліції, та отриманих за допомогою системи «Безпечне місто».

Представлений відеозапис з нагрудного відеореєстратора інспектора патрульної поліції починається після зупинки поліцейськими керованого позивачем автомобіля, а тому таким не зафіксовано рух транспортного засобу в момент вчинення правопорушення.

Наданий відеозапис з системи «Безпечне місто» фіксує рух автомобіля, однак з нього не видається за можливе встановити зміну напрямку руху автомобіля та використання/невикористання водієм покажчиків поворотів.

Отже, представлені відповідачем відеозаписи не дають можливості повною мірою та однозначно визначити обставини інкримінованого позивачу правопорушення.

Будь-яких інших доказів вчинення розглядуваного правопорушення відповідачем не представлено.

Окремо колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що вказані відеоматеріали не були долучені інспектором патрульної поліції до спірної постанови (графа 7 постанови не заповнена).

Системний аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов`язана здобути докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

В іншому випадку застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується на правових висновках, які зроблені Конституційним Судом України у своєму Рішенні у справі № 23-рп/2010 від 22.12.2010р.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Нормами КУпАП передбачено спрощений порядок фіксування адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за умов якого протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, при цьому посадова особа має право винести безпосередньо постанову в справі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху інспекторами патрульної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Вказані обставини в своїй сукупності мають визначальне значення для вирішення розглядуваного спору, через що решта доводів сторін не носить принципового значення.

Відповідно до ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

На підставі наведеного, відповідач неправомірно притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП; також складену інспектором патрульної поліції постанову не можна вважати належним і допустимим доказом по справі.

Таким чином, колегія суддів дійшла до переконливого висновку про протиправність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за недотримання вимог п.9.2 «б» ПДР, у зв`язку із відсутністю належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, зазначених в оскаржуваній постанові серії ЕНА № 2902126 від 24.08.2024р.

Водночас, позовна вимога позивача до інспектора патрульної поліції фактично охоплюються вимогою про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, а тому додаткового вирішення не потребує.

Звідси, заявлений позов є підставним та обґрунтованим, через що підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

Разом з тим, згідно вимог ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, вказаною нормою процесуального закону передбачені повноваження суду щодо скасування рішення суб`єкта владних повноважень та одночасного вирішення питання про закриття справи про адміністративне правопорушення.

Наведені вимоги в розглядуваному випадку судом не дотримані, оскільки рішення про закриття справи про адміністративне правопорушення не прийнято, хоча судом першої інстанції в мотивувальній частині наголошено на необхідності закриття справи про адміністративне правопорушення щодо позивача.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно по суті вирішив розглядуваний спір, однак порушив норми процесуального права (за наслідками справи не вирішив питання про закриття провадження в адміністративній справі), через що оскаржуване рішення суду слід змінити в резолютивній частині шляхом її доповнення відповідними положеннями про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП (за відсутності події і складу адміністративного правопорушення).

В решті рішення суду прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків прийнятого судом рішення, а тому підстави для його скасування чи зміни у цій частині є відсутніми.

Враховуючи результат апеляційного розгляду, з огляду на вимоги ст.139 КАС України, понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ДПП.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ч.3 ст.268, ст.ст.272, 286, 310, ч.2 ст.313, п.2 ч.1 ст.315, ст.316, п.4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної служби задовольнити частково.

Рішення Сарненського районного суду Рівненської обл. від 17.12.2024р. в адміністративній справі № 572/3976/24 змінити, доповнивши резолютивну частину рішення реченням наступного змісту:

«Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.».

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Департамент патрульної служби.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення і не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор
Дата складання повного судового рішення: 18.02.2025р.