Справа № 160/1006/25
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

17 лютого 2025 рокуСправа № 160/1006/25

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді

Врони О.В., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпро клопотання Державної установи «П`ятихатська виправна колонія (№122)» про залишення позовної заяви без розгляду у справі №160/1006/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної установи «П`ятихатська виправна колонія (№122)» про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Державної установи «П`ятихатська виправна колонія (№122)», в якому просить:

визнати протиправними дії Державної установи «П`ятихатська виправна колонія (№122)» щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 усього грошового забезпечення за період з 30.01.2020 року по 30.09.2022 року в тому числі одноразових видів грошового забезпечення (одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань, грошових компенсацій та інших виплат які належали за час проходження служби в тому числі на день звільнення) без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 01 січня календарного року (а саме 01 січня 2020 року у розмірі 2102,00 гривні, 01 січня 2021 року у розмірі 2270,00 гривні, 01 січня 2022 року у розмірі 2481,00 гривні);

зобов`язати Державну установу «П`ятихатська виправна колонія (№122)» здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 усього грошового забезпечення за період з 30.01.2020 року по 30.09.2022 року в тому числі одноразових видів грошового забезпечення (одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань, грошових компенсацій та інших виплат які належали за час проходження служби в тому числі на день звільнення) з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року (а саме 01 січня 2020 року у розмірі 2102,00 гривні, 01 січня 2021 року у розмірі 2270,00 гривні, 01 січня 2022 року у розмірі 2481,00 гривні) на відповідний тарифний коефіцієнт, перерахунок здійснити з урахуванням тих відсоткових розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які фактично належали та виплачувалися під час проходження служби.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/1006/25. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

28.01.2025 Державною установою «П`ятихатська виправна колонія (№122)» подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропущенням позивачем строку звернення до суду з позовом.

Ухвалою суду від 03.02.2025 після відкриття провадження позовну заяву ОСОБА_1 до Державної установи «П`ятихатська виправна колонія (№122)» про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху. Встановлено позивачу термін для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали, шляхом надання обґрунтованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з доказами в підтвердження поважності причин пропуску строку, з урахуванням висновків суду в цій ухвалі.

07.02.2025 від ОСОБА_1 до суду надійшла заява про поновлення процесуального строку.

Суддя в період з 10.02.2025 по 14.02.2025 знаходилась на навчанні.

Заява позивача розглянута в перший день виходу судді.

В обґрунтування пропуску строку на звернення до суду позивач вказала наступне.

В період з 30.01.2020 року по 30.09.2022 року норми статті 233 Кодексу законів про працю України діяли у двох різних редакціях, а саме до та після 19 липня 2022 року. Тому період позовних вимог слід розділити на два періоди, а саме до та після 19 липня 2022 року, тобто з 30.01.2020 по 19.07.2022 року та з 20.07.2022 року по 30.09.2022 року.

В період з 30.01.2020 по 19.07.2022 року підлягають застосуванню норми статті 233 Кодексу законів про працю України які діяли у даний період, а саме до 19.07.2022 року згідно яких, строк звернення до суду не був обмеженим.

Вирішуючи питання строків звернення до суду в частині позовних вимог в період з 20.07.2022 року, ключовим є встановлення, факту коли роботодавець суб`єкт владних повноважень здійснив належне письмове повідомлення про нараховане та виплачене грошове забезпечення (заробітну плату) саме з розшифровкою за видами виплат із зазначенням відрахувань та те що належить до виплати.

Відомості щодо нарахованого та виплаченого грошового забезпечення були надіслані відповідачем простим листом Укрпошта (додаток 3 до позовної заяви), який було отримано 20.12.2024 року В свою чергу позивач звернувся до адміністративного суду з позовною заявою 14.01.2025 року, тобто у тримісячний термін, який обчислював з дня отримання від відповідача відомостей про нараховане та виплачене грошове забезпечення.

При розгляді заяви позивача про поновлення строку звернення до суду, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

У ч. 2 ст. 122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" від 01.07.2022 № 2352-IX внесені зміни до норм КЗпП України. Зокрема, ч.ч. 1 та 2 ст. 233 КЗпП України викладені в новій редакції, згідно якої працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (ст. 116 КЗпП України).

Відповідно до нової редакції ст. 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених ст. 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (ст. 116 КЗпП України), минуло не більше одного року.

Судом також враховано, що за п. 1 глави XIX "Прикінцеві положення" КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Карантин в Україні, пов`язаний з COVID-19, діяв з 12.03.2020 та закінчився 30.06.2023.

Верховний Суд визначає принцип добросовісності - як загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. У суб`єктивному значенні добросовісність розглядається як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків. Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб. Зловживання правом- це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право (постанова Верховного Суду від 08.05.2018 у справі № 910/1873/17).

Позивачка була звільнена із служби за п. 7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» з 30.09.2022 року.

Оскільки позивач була звільнена після 19.07.2022, до неї не підлягає застосуванню редакція КЗпП України до 19.07.2022, якою було передбачено можливість звернення з позовом до суду про стягнення належної заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

При цьому, при звільненні 30.09.2022 позивач отримала грошовий атестат №4 від 30.09.2022, а отже була обізнана із нарахованими і виплаченими їй сумами.

На підтвердження факту отримання ОСОБА_2 грошового атестату, Державною установою ««П`ятихатська виправна колонія (№122)» надано витяг з журналу реєстрації виданих грошових атестатів №3-31, в якому наявний підпис позивачки про отримання грошового атестату.

Суд зазначає, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Враховуючи, що на час звільнення позивач була обізнана з нарахованими і виплаченими їй грошовими сумами, на момент звернення з позовом , в Україні не діяв карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, суд приходить до висновку, що у позивача було достатньо часу задля звернення до суду, натомість позивач своїм правом не скористалася.

Заява позивача не містить посилання на обґрунтовані, поважні причини пропуску строку звернення до суду, а доводи позивача не спростовують позиції суду щодо наявності підстав для обмеження права на звернення до суду тримісячним строком.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу. Зазначені норми права визначають підстави для залишення адміністративного позову без розгляду у разі пропуску строку звернення до суду без поважних причин.

Згідно частин 3, 4 ст.123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Враховуючи викладене в його сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення адміністративного позову без розгляду.

Керуючись статтями 123, 240, 241, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду у справі №160/1006/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної установи «П`ятихатська виправна колонія (№122)» про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії - - відмовити.

Клопотання Державної установи «П`ятихатська виправна колонія (№122)» про залишення позовної заяви без розгляду у справі №160/1006/25 -задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної установи «П`ятихатська виправна колонія (№122)» про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України

Суддя О.В. Врона