Справа № 580/11788/23
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2025-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 лютого 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Коротких А.Ю.,

Єгорової Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12.02.2024 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ від 24.11.2023 №641 "Про застосування до працівників УПП в Черкаській області ДПП дисциплінарного стягнення" в частині накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ від 13.12.2023 №1700 о/с "По особовому складу" щодо звільнення позивача зі служби в поліції;

- поновити позивача на службі в поліції на посаді інспектора взводу №1 роти №3 батальйону УПП в Черкаській області ДПП в спеціальному званні старшого лейтенанта поліції з 14.12.2023.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 12.02.2024 у задоволенні позову відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що звільнення позивача є неправомірним.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 з 27.10.2017 проходив службу в органах Національній поліції.

Наказом від 28.08.2023 №1105 о/с позивача призначено на посаду інспектора взводу №1 роти №3 батальйону управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції.

Наказом від 13.12.2023 №1700 о/с позивача звільнено зі служби в поліції на підставі п.6. ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Суд першої інстанції встановив, що звільненню позивача передував наказ від 24.11.2023 №641 о/с «Про застосування до працівників УПП в Черкаській області ДПП дисциплінарного стягнення», яким до позивача відповідно до п.7 ч.3 ст.13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось у порушенні вимог пунктів 1, 2 ч.1 ст.18 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII), Присяги працівника поліції, визначеної ч.1 ст.60 Закону №580-VIII, ст.ст.38, 42 Закону України «Про запобігання корупції», п.п.1, 2, 5, 6, 11, 13 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абз.2, 3, 6 п.1 Розділу 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179.

Підставою прийняття цього наказу став затверджений 26.10.2023 начальником Департаменту патрульної поліції висновок службового розслідування за фактом внесення до ЄРДР відомостей від 13.07.2023 №0000220 за ознаками скоєння командиром взводу патрульної поліції в місті Умань управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_2 та інспектором взводу №1 роти №3 батальйону управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.2 ст.345 КК України (далі - висновок службового розслідування).

У висновку службового розслідування зазначено, що 27.09.2023 за вх.№86105 (вих.№9662/41/24/03-2023 від 27.09.2023) на адресу Департаменту патрульної поліції надійшла доповідна записка начальника УПП в Черкаській області ДПП майора поліції Кокоби О. М. про те, що 27.09.2023 близько 06.00 працівники Черкаського управління Департаменту внутрішньої безпеки спільно з слідчими Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві прибули з обшуком, відповідно до ухвали Печерського районного суду м. Києва про надання дозволу у кримінальному провадженні від 13.07.2023 за №0000220, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 345 Кримінального кодексу України, на проведення обшуку в адміністративній будівлі та підсобних приміщеннях УПП в Черкаській області ДПП, за адресою: м. Черкаси, вул. Лесі Українки, 21 та на стаціонарному посту поліції в місті Умань, який знаходиться на 210 км автодороги М-05 «Київ-Одеса».

Із матеріалів клопотання встановлено, що командир взводу патрульної поліції в місті Умань УПП в Черкаській області ДПП лейтенант поліції ОСОБА_2, за попередньою змовою з інспектором взводу №1 роти №3 батальйону УПП в Черкаській області ДПП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 , та іншими на даний час не встановленими досудовим розслідуванням особами, налагодили злочинну схему розкрадання зі службових автомобілів паливно-мастильних матеріалів, що виділяються УПП в Черкаській області ДПП для виконання службових обов`язків, в умовах воєнного стану.

Старшим слідчим Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві Шкутою А. 27.09.2023 оголошено про підозру лейтенанту поліції ОСОБА_2 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України.

Відповідно до змісту вказаної підозри, ОСОБА_3 повідомлено про те, що він підозрюється у перевищенні службових повноважень, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, що супроводжувались насильством, вчиненого групою осіб без попередньої змови між собою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28, ч.2 ст.365 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно в червні 2023 року Інспектори взводу патрульної поліції в місті Умань УПП в Черкаській області ДПП ОСОБА_6 та ОСОБА_4 дізналися про протиправну діяльність службових осіб патрульної поліції в місті Умань УПП в Черкаській області ДПП, у зв`язку з чим останній ( ОСОБА_4 ) доповів про факти заволодіння чужого майна (паливно-мастильних матеріалів) шляхом зловживання службовим становищем службовими особами взводу патрульної поліції начальнику УПП в Черкаській області майору поліції ОСОБА_5 .

За місцем проживання поліцейського взводу патрульної поліції в м. Умань УПП в Черкаській області ДПП сержанта поліції ОСОБА_6 , 01.07.2023 приблизно о 07:20 год. на власному автомобілі марки «Інфініті», номерний знак НОМЕР_1 приїхав інспектор взводу патрульної поліції в місті Умань УПП в Черкаській області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_1., який запропонував ОСОБА_6 сісти до вказаного автомобіля щоб поговорити, на що останній погодився.

Після того, як ОСОБА_6 сів на переднє пасажирське сидіння вказаного автомобіля, ОСОБА_1 почав рух у невідомому напрямку. Водночас, під час руху ОСОБА_1 перебуваючи за кермом вказаного автомобіля, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, перевищуючи службові повноваження, почав наносити ОСОБА_6 , який сидів на передньому пасажирському сидінні, удари кулаком правої руки в область голови та тулуба.

Після того, ОСОБА_1 привіз ОСОБА_6 на територію СТО, що розташоване поблизу комплексу відпочинку «Амарант» за адресою: Черкаська обл., м. Умань, вул. Європейська, 53 куди невдовзі приїхав командир взводу патрульної поліції в м. Умань УПП в Черкаській області ОСОБА_2 , який в порушення повноважень наданих Законом, а саме ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», разом з ОСОБА_1 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, перевищуючи службові повноваження почали наносити ОСОБА_6 удари в район тулуба та голови.

У подальшому, ОСОБА_2 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, перевищуючи службові повноваження, зняв з однострою ОСОБА_6 металевий карабін, надягнув його собі на кулак та наніс останньому не менше чотирьох ударів в область ребер.

Відповідно до висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи Уманського міжрайонного відділення СМЕ Черкаського обласного бюро судово-медичної експертизи №312 від 10.07.2023 встановлено, що у ОСОБА_6 , виявлено: синець в ділянці нижньої повіки лівого ока, косе садно в ділянці передньої поверхні правого передпліччя в верхній третині, поверхневі садна в ділянці основи правої кисті по тильній поверхні, які відносяться до легких тілесних ушкоджень; тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому 9 ребра по середньо-пахвинній лінії справа без зміщення уламків, що відноситься до категорії ушкоджень середньої тяжкості.

Таким чином, ОСОБА_2 , підозрюється у перевищенні службових повноважень, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, що супроводжувались насильством, вчиненого групою осіб без попередньої змови між собою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України.

Старшим слідчим Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_7 27.09.2023 оголошено про підозру старшому лейтенанту поліції ОСОБА_1 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28, ч.2 ст.365 КК України.

Відповідно до змісту вказаної підозри, ОСОБА_1 повідомлено про те, що він підозрюється у перевищенні службових повноважень, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, що супроводжувались насильством, вчиненого групою осіб без попередньої змови між собою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України.

Дослідженням змісту вказаної підозри встановлено, що її зміст та суть відповідають підозрі, оголошеній того ж дня ОСОБА_2 .

Разом з тим, відповідно до змісту підозри, 05.07.2023 приблизно о 19.00 год. до стаціонарного посту, який розташований на ділянці дороги М05 Київ-Одеса, 210-8 кілометр, де ніс службу Інспектор взводу патрульної поліції в м. Умань УПП в Черкаській області ДПП ОСОБА_4, на власному автомобілі марки «Інфініті» номерний знак НОМЕР_1 приїхав інспектор вказаного взводу ОСОБА_1 , який запропонував ОСОБА_4 підвезти його додому, на що останній погодився.

Під час поїздки ОСОБА_1 достовірно знаючи, що відповідно до п. 1- 4 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень, виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні, адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_1 перебуваючи за кермом вказаного автомобіля, діючи умисно, перевищуючи службові повноваження, передбачені Законом наніс ОСОБА_4 , який сидів на передньому пасажирському сидінні, один удар кулаком правої руки (тильною стороною) в район щелепи, після чого почав хаотично наносити йому удари рукою по голові.

У подальшому, у зв`язку з тим, що швидкість автомобіля була незначною, ОСОБА_4 відчинив передні пасажирські двері вказаного автомобіля та вискочив на дорогу.

Після того, ОСОБА_1 вийшов з вказаного автомобіля та діючи умисно, перевищуючи службові повноваження, продовжив наносити ОСОБА_4 удари кулаками в область тулуба та голови, після чого перекинув останнього через себе та намагався відібрати табельну вогнепальну зброю.

Відповідно до висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи від 10.07.2023 №313 у ОСОБА_4 виявлено тілесні ушкодження, а саме: дрібні садна задньої поверхні правого ліктьового суглобу, синець середньої третини лівого плеча по передньо-внутрішній поверхні, два синці внутрішньої поверхні правого плеча, синець в проекції правого підребер`я по середньо-ключичній лінії, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_1 , підозрюється у перевищенні службових повноважень, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, що супроводжувались насильством, вчиненого групою осіб без попередньої змови між собою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України.

Проаналізувавши зібрані під час службового розслідування матеріали у їх сукупності та викладені вище правові норми, дисциплінарною комісією встановлено, що старший лейтенант поліції ОСОБА_1 та лейтенант поліції ОСОБА_2 , підозрюються у перевищенні службових повноважень, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, що супроводжувались насильством, вчиненого групою осіб без попередньої змови між собою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.28, ч.2 ст.365 КК України, чим допустили поведінку, яка була сприйнята як підстава підозрювати їх у корупційному правопорушенні, що ганьбить високе звання поліцейського та підриває авторитет поліції. Таку поведінку неможливо вважати гідною посади поліцейського та такою, що сприяє посиленню довіри громадян до Національної поліції України.

Враховуючи те, що поведінка працівника Національної поліції України завжди і за будь-яких обставин має бути бездоганною, відповідати високим стандартам професіоналізму і морально-етичним принципам стража правопорядку, скоєння встановлених службовим розслідування протиправних дій лейтенанта поліції ОСОБА_3 та старшого лейтенанта поліції ОСОБА_11 , є проявом зухвалого ігноруванням вимог законодавства України, за висновком службового розслідування, є усі підстави для притягнення останніх до дисциплінарної відповідальності та застосування найсуворішого виду дисциплінарного стягнення.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про обґрунтованість дій відповідача щодо притягнення його до дисциплінарної відповідальності та обраного виду стягнення у вигляді звільнення зі служби.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» (преамбула названого Закону).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Згідно частини другої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Відповідно до частини першої статті 64 згаданого Закону особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

Згідно частин статті 38 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, під час виконання своїх службових повноважень зобов`язані неухильно додержуватися вимог закону та загальновизнаних етичних норм поведінки, бути ввічливими у стосунках з громадянами, керівниками, колегами і підлеглими.

За змістом статті 42 цього Закону особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, сумлінно, компетентно, вчасно, результативно і відповідально виконують службові повноваження та професійні обов`язки, рішення та доручення органів і осіб, яким вони підпорядковані, підзвітні або підконтрольні, не допускають зловживань та неефективного використання державної і комунальної власності.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 №1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських (далі - Правила етичної поведінки). Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України. Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування (абзац 2 пункту 1 Правил).

Згідно пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен:

- неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

- професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами;

- поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України;

- у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків;

- неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України;

- виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку, не допускати дискримінації в будь-якій формі;

- поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати;

- контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку;

- мати охайний зовнішній вигляд, бути у встановленій формі одягу;

- дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики;

- зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

- інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно із частинами першою, другою статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

За визначенням, наведеним у частині першій статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3, 5, 6, 11, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;

За правилами статті 11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Згідно із частинами першою-третьою статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

За правилами частин першої-четвертої, шостої та десятої статті 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до частини п`ятнадцятої статті 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України за результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.

Згідно із частинами першою, третьою статті 19 цього Дисциплінарного статуту у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Положеннями частин сьомої та восьмої цієї ж статті передбачено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Згідно із частиною четвертою статті 22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади та звільнення із служби в поліції, застосовані до поліцейського, який перебуває у відпустці чи на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності), виконуються (реалізуються) після його прибуття до місця проходження служби.

Верховний Суд у постанові від 09.05.2024 у справі № 420/1491/23 вказав, що підставою для застосування до поліцейського дисциплінарних стягнень є вчинення дій, що порушують службову дисципліну. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини працівника органів поліції, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого керівник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні порушника складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтувавши при цьому своє рішення у відповідному наказі, зокрема, в частині обрання виду стягнення серед установлених законом.

У свою чергу, адміністративний суд у силу вимог частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо.

Вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності, передбачає необхідність з`ясовувати склад саме дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію, ці ж самі дії особи отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи, або іншого виду юридичної відповідальності. Адміністративний суд під час розгляду справи на підставі встановлених ним обставин повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

Судом першої інстанції встановлено, що доводи стосовно вчинення позивачем дисциплінарного проступку першочергово базуються на матеріалах кримінального провадження № 0000220.

Адміністративний суд у силу вимог частини третьої статті 2 КАС в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо.

Правова оцінка судами правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинна полягати насамперед в тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно у діях особи є ознаки дисциплінарного проступку та установлені законом підстави для застосування до неї дисциплінарного стягнення.

Вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності, передбачає необхідність з`ясовувати склад дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію, ці ж самі дії особи отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.

Такий підхід до вирішення питання про правомірність притягнення осіб до дисциплінарної відповідальності застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, а також Верховним Судом у постановах від 07.02.2020 у справі № 260/1118/18, від 28.02.2020 у справі № 825/1398/17, від 06.03.2020 у справі № 804/1758/18 та від 20.10.2020 у справі № 340/1502/19.

Відповідач вбачав склад дисциплінарного проступку позивача у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій несумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських. Нехтування позивачем вимогами Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, Дисциплінарного статуту та Правилами поведінки, на переконання відповідача, призвело до скоєння ним проступку проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції і її працівників в очах громадськості, порушує етику поведінки поліцейського та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків і проходження служби у Національній поліції України.

У цьому аспекті варто зауважити, що вчинки, які дискредитують працівників поліції та, власне, органи Національної поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті. Отже, дискредитація звання поліцейського за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет органів Національної поліції і її працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Так, як зазначалося, підставою притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності слугували факти перевищенні ним службових повноважень, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, що супроводжувались насильством, вчиненого групою осіб без попередньої змови між собою.

Так, висновком службового розслідування встановлено нанесення позивачем тілесних ушкоджень поліцейському взводу патрульної поліції в м. Умань УПП в Черкаській області ДПП сержанту поліції ОСОБА_6 та інспектору взводу патрульної поліції в м. Умань УПП в Черкаській області ДПП старшому лейтенанту поліції ОСОБА_4 .

Опитаний під час службового розслідування поліцейський взводу патрульної поліції в місті Умань УПП в Черкаській області ДПП сержант поліції ОСОБА_6 (далі - ОСОБА_6 ) по суті заданих питань повідомив, що 01.07.2023 близько 07.10 до його місця проживання, а саме адреса: АДРЕСА_1 , на власному автомобілі марки «Інфініті», номерний знак НОМЕР_1 приїхав ОСОБА_1 , який запропонував опитуваному сісти до вказаного автомобіля щоб поговорити, на що останній погодився.

Після того, як ОСОБА_6 сів на переднє пасажирське сидіння вказаного автомобіля, ОСОБА_1 почав рух у невідомому напрямку. Водночас, під час руху ОСОБА_1 , попрохав щоб опитуваний надав оглянути табельну зброю на, що опитуваний погодився та дістав свій пістолет «Форт -17» з кобури при цьому від`єднав від нього магазин. ОСОБА_1 даний пістолет оглянув та разом з магазином поклав у дверну ліву карту передньої дверці автомобіля та останні продовжили рух.

Під час руху ОСОБА_1 почав вимагати від ОСОБА_6 щоб той йому все розповів, що говорив лейтенанту поліції ОСОБА_12 , старшому лейтенанту поліції ОСОБА_13 , старшому лейтенанту поліції ОСОБА_14 , молодшому лейтенанту поліції ОСОБА_15 та сержанту поліції ОСОБА_16 про своє невдоволення щодо їхніх дій, на що ОСОБА_6 відмовився (напередодні ОСОБА_6 говорив з вище вказаними особами про своє невдоволення, що де хто (осіб не вказував) може приходити на робоче місце о 09.00, йти з роботи о 16.00, крім робочих змін можеш отримати наряд поза чергою та і за неналежне використання бензину). В цей час ОСОБА_1 почав наносити ОСОБА_6 удари по обличчю, потилиці.

Прибувши на територію СТО, що розташоване поблизу комплексу відпочинку «Амарант» за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 з ОСОБА_1 вийшли з автомобіля та ОСОБА_1 наніс ОСОБА_6 удар по обличчю на, що останній почав від нього тікати. В подальшому ОСОБА_1 дістав з дверної карти магазин від табельної вогнепальної зброї ОСОБА_6 та почав погрожувати, що викине його на закинуту територію. Підійшовши ближче до ОСОБА_1 . ОСОБА_6 схопив опитуваного за одяг та разом впали на землю, при цьому ОСОБА_6 намагався стримувати ОСОБА_1 щоб не отримувати від нього тілесних ушкоджень, але ОСОБА_1 в свою чергу схопив ОСОБА_6 за одяг, припідняв від землі і знову кинув.

В подальшому ОСОБА_6 піднявся і відбіг від ОСОБА_1 на 10 метрів і в цей час до ОСОБА_1 хтось зателефонував та він відповів на даний телефонний дзвінок, словами: «Приїжджай де ми на літаки дивилися».

Через 10 хвилин на місце події під`їхав службовий автомобіль марки «Тойота Пріус», за кермом якого знаходився старший лейтенант поліції ОСОБА_17 , а на передньому пасажирському сидінні знаходився ОСОБА_2 . З автомобіля вийшов лише ОСОБА_2 . В цей час ОСОБА_1 розпочав кричати на ОСОБА_2 зі словами: «Нащо ти його сюди взяв?». В подальшому ОСОБА_1 крикнув старшому лейтенанту поліції ОСОБА_18 щоб той від`їхав з даного місця та став неподалік оптової бази на, що останній залишив місце події.

Як тільки підійшов ОСОБА_2 йому відразу ОСОБА_1 сказав: «Ти знаєш, що він про нас говорить? Що ми розкрадаємо пальне». Після даних слів ОСОБА_2 наніс ОСОБА_6 рукою один удар в область грудей та влучив в карабін, який був закріплений на куртці. Після чого надів карабін собі на праву руку та почав наносити опитуваному удари в район тулуба, ударів було чотири. Після останнього удару ОСОБА_6 впав на землю та відразу підвівшись відбіг від них. ОСОБА_2 наказав ОСОБА_6 підійти до них, після чого, втрьох сіли до салону автомобіля ОСОБА_1 марки «Інфініті», номерний знак НОМЕР_1 . ОСОБА_6 сів на заднє сидіння та ОСОБА_1 повернув опитуваному пістолет, але без магазину з набоями та всі разом направилися до місця проживання ОСОБА_6 . Близько 08.15 прибувши до місця проживання ОСОБА_6 , йому наказали йти відпочивати на що він попрохав повернути магазин з набоями, але ОСОБА_1 сказав, що поверне його пізніше.

Опитаний під час службового розслідування поліцейський взводу патрульної поліції в місті Умань УПП в Черкаській області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4 ) повідомив, що 05.07.2023 близько 19.10 по завершенню денної робочої зміни ОСОБА_1 запропонував ОСОБА_4 дістатись до м. Умань із СП «Умань» на його власному транспортному засобі з мотивацією, що хоче щось поговорити з опитуваним.

Після чого, ОСОБА_4 сів до автомобіля ОСОБА_1 та здійснили рух по а/д М-05 «Київ - Одеса» в напрямку м. Одеса з метою здійснення розвороту до м. Умань. З початку руху транспортного засобу в них розпочався діалог на тему, з якою ОСОБА_4 звернувся раніше до начальника управління та під`їжджаючи до АЗС «Амік» при розвороті ОСОБА_1 розпочав проявляти агресію по відношенню до ОСОБА_4 та наносити удари в область голови та тулуба. Під час руху транспортного засобу ОСОБА_4 намагався покинути салон автомобіля та випав з нього.

В подальшому, ОСОБА_1 вибіг з автомобіля та намагався ОСОБА_4 силоміць із нанесенням ударів затягнути до салону автомобіля, мовляв при цьому, що розмову не завершено. Під час даної бійки повз проїжджали вантажівки, водії яких в подальшому повідомили працівників поліції на СП «Умань».

Після чого, на місце події прибув екіпаж патрульної поліції в складі якого перебував майор поліції ОСОБА_19 та лейтенант поліції ОСОБА_20 . ОСОБА_4 вдалося заховатися від побоїв ОСОБА_1 в службовому транспортному засобі.

Оцінюючи наведені обставини, колегія суддів враховує, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки.

Службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими нормативними актами передбачені. Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

З тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, слідує, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Вказана правова позиція висвітлена в постанові Верховного Суду від 14.03.2023 у справі № 320/1206/21 та у постанові Верховного Суду від 03.04.2024 у справі № 420/9503/22.

Дисциплінарний проступок полягає у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських. Така оцінка відповідача пов`язана із діями, які були виявлені під час досудового розслідування в рамках кримінального провадження.

Відсутність вироку суду про визнання його винним у інкримінованому кримінальному правопорушенні не є підставою для скасування спірних наказів, оскільки позивача звільнено не за вчинення злочину, а за порушення службової дисципліни. Зокрема в наказі про звільнення вказаний пункт 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», а не пункт 10 цієї норми, відповідно до якої поліцейський може бути звільнений у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення, зокрема, кримінального правопорушення.

Суд апеляційної інстанції вкотре наголошує, що законодавець розрізняє окремі види юридичної відповідальності поліцейського за вчинення протиправних діянь, зокрема, у розрізі кримінального та дисциплінарного аспектів.

Кримінальна відповідальність поліцейського настає у випадках вчинення ним кримінального правопорушення, а порядок застосування такого виду юридичної відповідальності визначено Кримінально-процесуальним кодексом України. Натомість, як визначено частиною другою статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Дисциплінарна та кримінальна відповідальність поліцейського є окремими видами юридичної відповідальності, порядок та підстави притягнення поліцейських до конкретного виду юридичної відповідальності здійснюється за окремими процедурами, урегульованими різними нормативно-правовими актами.

Поняття «службова дисципліна» містить в собі не лише обов`язок особи належним чином виконувати свої службові обов`язки, а і обов`язок дотримуватися положень чинного законодавства України та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 10.04.2021 у справі №420/241/20.

У контексті спірних правовідносин в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Дискредитація звання рядового і начальницького складу національної поліції за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби. Вчинки, що дискредитують працівників національної поліції та власне національна поліція, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Проходження служби в поліції, зважаючи на її специфіку та підвищену увагу суспільства, вимагає від особи надзвичайної дисциплінованості та відповідальності за свої дії та вчинки. Поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Позивач, перебуваючи на службі у Національній поліції України, повинен бути взірцем та прикладом для громадян як в робочий так і позаробочий час, та в силу своїх службових обов`язків, зобов`язаний не допускати вчинків, що ганьблять звання працівника поліції або підривають авторитет поліції, та які носять корисливий або протиправний характер.

Таким чином, сам факт пред`явлення підозри поліцейському, його можливе притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення жорстоких, насильницьких дій щодо іншої особи призводить до підриву авторитету та довіри громадян до поліції. Те що підозрюваним у цьому кримінальному провадженні є саме позивач свідчить про порушення ним Правил етичної поведінки поліцейських, Дисциплінарного статуту та вимог Закону України «Про Національну поліцію».

Аналогічний підхід застосований Верховним Судом у постанові від 15.08.2024 у справі № 420/5700/23.

Враховуючи тяжкість проступку, його наслідки, які фактично підривають довіру та авторитет до органів Національної поліції України, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів суду апеляційної інстанції підтримує висновок суду першої інстанції про правомірність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та, як наслідок, правомірність його звільнення. Тому, підстави для скасування вказаних рішень відсутні.

Також, оскільки звільнення позивача визнано судом правомірним, то відсутні також і підстави для задоволення похідних вимог щодо поновлення позивача на посаді.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12.02.2024 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких

Суддя Н.М. Єгорова