Справа № 460/5079/24
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2025-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

18 лютого 2025 рокуЛьвівСправа № 460/5079/24 пров. № А/857/30983/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача - Носа С.П.,

суддів - Кухтея Р.В., Шевчук С.М.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Носа С.П. та суддів Кухтея Р.В., Шевчук С.М. у справі за апеляційною скаргою фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року у справі №460/5079/24 за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Восьмого апеляційного адміністративного суду перебуває адміністративна справа № 460/5079/24 за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 листопада 2024 року визначено склад суду: головуючий суддя - Нос С.П., склад колегії суддів - Кухтей Р.В., Шевчук С.М.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2025 визнано заявлений ОСОБА_1 відвід головуючого судді Носа Степана Петровича та суддів Кухтея Руслана Віталійовича, Шевчук Світлани Михайлівни у адміністративній справі № 460/5079/24 необґрунтованим та передано заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Носа Степана Петровича та суддів Кухтея Руслана Віталійовича, Шевчук Світлани Михайлівни для вирішення питання відводу іншому складу суду у порядку, встановленому частиною 1 статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2025 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Носа С.П. та суддів Кухтея Р.В., Шевчук С.М. у адміністративній справі № 460/5079/24 - відмовлено.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.02.2025 у задоволенні клопотання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про розгляд справи за його участю у відкритому судовому засіданні відмовлено та призначено справу №460/5079/24 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними дій до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

14.02.2025 на адресу апеляційного суду вдруге надійшла заява ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Носа С.П. та суддів Кухтея Р.В., Шевчук С.М. у адміністративній справі № 460/5079/24.

Дана заява мотивована тим, що колегія суддів безпідставно відмовила позивачу у розгляді справи у відкритому судовому засіданні за його участю. Апелянт посилається на п.2 ч.4 ст.12 КАС України, згідно якого виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Оскільки позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення моральної шкоди в розмірі 3 (три) мільйони грн., то на його думку, дана справа повинна розглядатись виключно у відкритому судовому засіданні.

Вирішуючи подану заяву, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною 1 статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду.

Відповідно до частини 1 статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з частиною 3 статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим.

Як зазначено Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 10 лютого 2021 року у справі № 9901/224/20, головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. ЄСПЛ зазначає, що "у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду". Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». У випадку ж самовідводу сам суддя повинен бути переконаним, що є достатньо фактів, які свідчать про його безсторонність.

Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими» (рішення ЄСПЛ від 9 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» (Belukha v. Ukraine), заява № 33949/02).

Не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

За правилами ч. 4 ст. 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

З приводу наведених у заяві про відвід доводів позивача, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі, зокрема, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 10.07.2024 суд перейшов до розгляду справи №460/5079/24 в порядку письмового провадження.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 23.10.2024 у задоволенні клопотання позивача про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження відмовлено та того ж дня прийнято рішення по суті в порядку письмового провадження.

Таким чином, суд апеляційної інстанції керуючись положеннями ст.311 КАС України прийняв рішення розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Надаючи оцінку запереченням позивача з цього приводу, суд виходить з того, що приписами п. 2 ч. 4 ст. 12 КАС України передбачено, що виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Аналогічного змісту приписи містить і норма п. 2 ч. 4 ст. 257 КАС України, на яку посилається позивач.

Аналізуючи зміст процитованих норм процесуального закону, суд зазначає, що не будь-які абстрактні вимоги щодо розміру відшкодування шкоди, які заявляє особа, можуть змінювати порядок позовного провадження в адміністративній справі, а лише ті, які об`єктивно свідчать про наявність хоча б якихось ознак її заподіяння оскарженими рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

Заявлення позивачем у даному спорі вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 3 (три) мільйони грн. не змінює характер спірних правовідносин, які стосуються вирішення спору незначної складності, тоді як обґрунтованість вимоги про відшкодування такої шкоди підлягає доведенню особою, яка її заявляє.

Крім того, відповідно до п.2 прикінцевих положень ЗУ «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах», яким п.2 ч.4 ст.12 КАС України викладено в редакції на яку посилається позивач, установлено, що позовні заяви і апеляційні скарги, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Апеляційний суд зазначає, що позовна заява у цій справі подана 14.05.2024, тобто до вказаних вище змін у КАС України, які набрали чинності 19.07.2024, а тому розгляд даної справи здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності вказаним вище Законом.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції відхиляє твердження позивача ОСОБА_1 щодо існування обставин, що свідчать про упередженість чи необ`єктивність головуючого судді Носа С.П., членів колегії суддів Кухтея Р.В. та Шевчук С.М.

Наведені позивачем обставини, на переконання апеляційного суду, не викликають сумнівів у незалежності та безсторонності головуючого судді Носа С.П. та суддів Кухтея Р.В., Шевчук С.М., що свідчить про безпідставність заявленого відводу.

Керуючись статтями 36, 40, 311, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати заявлений ОСОБА_1 відвід головуючого судді Носа Степана Петровича та суддів Кухтея Руслана Віталійовича, Шевчук Світлани Михайлівни у адміністративній справі № 460/5079/24 необґрунтованим.

Передати заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Носа Степана Петровича та суддів Кухтея Руслана Віталійовича, Шевчук Світлани Михайлівни для вирішення питання відводу іншому складу суду у порядку, встановленому частиною 1 статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
С. М. Шевчук