Справа № 520/33817/24
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2025-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2025 року № 520/33817/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Заічко О.В., розглянувши у порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язати вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 , щодо ненарахуванні та виплати додаткової грошової винагороди, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» із розрахунку 100 000,00 грн., на місяць за період з 02.05.2024р. по 07.06.2024р.;

-зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити збільшену додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» із розрахунку 100 000,00 грн., на місяць за період з 02.05.2024р. по 07.06.2024р..

На обґрунтування позову позивач посилається на те, що 20.04.2024р. під час ворожого обстрілу вогневої позиції зведеного зенітного ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_4 біля АДРЕСА_3 , він отримав вибухову травму та був направлений в військово-медичний клінічний центр Південного регіону м.Одеса, де знаходився на стаціонарному лікуванні з 20.04.2024р. по 26.04.2024р.. В подальшому з 06.05.2024р. по 07.06.2024р. находився на стаціонарному лікуванні з 06.05.2024р. по 07.06.2024р. в ДУ «Інститут отоларингології ім. проф. О.С. Коломійченка НАМН України» у м. Києві. При проведенні медичного огляду 25.06.2024р. у гарнізонній військово-лікарській комісії в/ч НОМЕР_5 постановою гарнізонної ВЛК №5391 встановлений причинний зв`язок захворювання «Поранення (контузія, травма або каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» та «Захворювання, так пов`язані з проходженням військової служби». Однак, йому не було нараховано та виплачено грошове забезпечення у належному розмірі за період знаходження з 06.05.2024р. по 07.06.2024р. на стаціонарному лікуванні в ДУ «Інститут отоларингології ім. проф. О.С. Коломійченка НАМН України» передбачене постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» із розрахунку 100 000,00 грн., на місяць

По справі було відкрито спрощене провадження в порядку, передбаченому ст. 263 КАС України та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана сторонам та отримана ними.

Відповідач надав відзив на позов, у якому позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що позивачу у відповідності до Наказу №260, було нараховано та виплачено додаткову грошову винагороду у розмірі 100 000грн. за період з 20.04.2024р. по 26.04.2024р., за час перебування на стаціонарному лікуванні в Військово-медичному клінічному центрі Південного регіону у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним з захистом Батьківщини. Наказом командира військової частини НОМЕР_4 від 29.04.2024р. №102 позивач приступив до виконання службових обов`язків та на підставі його рапорту був звільнений від виконання службових обов`язків з 29.04.2024р. по 02.05.2024р. через хворобу, а не пораненням. Військовою частиною виплачено додаткову грошову винагороду у розмірі 100 000грн. за час перебування на стаціонарному лікуванні. На підставі направлення від 02.05.2024р. №918 військової частини НОМЕР_4 позивач проходив лікування в ДУ «Інститут отоларингології ім. проф. О.С. Коломійченка НАМН України» у зв`язку з пораненням, зі скаргами на зниження слуху з обох сторін, де проходив лікування з 06.05.2024р. по 07.06.2024р..Відповідач зауважив, що у відповідності до Наказу №260 не передбачено виплату додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000грн. за час лікування наслідків поранення після того, як військовослужбовець вже повернувся до виконання службових обов`язків після отримання поранення. Додаткова грошова винагорода у розмірі 100 000грн., виплачується виключно за отримання поранення пов`язаного із захистом батьківщини та перебування на стаціонарному лікування безпосередньо після такого поранення, а не лікування в подальшому його наслідків після поверенення до виконання службових обов`язків.Період з 26.04.2024р. по 06.05.2024р. не є часом переміщення позивача з одного лікарняного закладу охорони здоровя до іншого в розумінні Наказу №260, за яке також передбачено додаткову грошову винагороду в розмірі 100 000грн..Враховуючи наведене відсутня бездіяльність військової частини щодо не нарахуванні та невиплати позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000грн. за період з 02.05.2024р. по 07.06.2024р., просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідно до ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи, зокрема, щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно вимог ст. 229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

З наявної в матеріалах справи довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 27.05.2024р. №623, наданою військовою частиною НОМЕР_4 , встановлено, що ОСОБА_1 20 квітня 2024р. одержав ВТ (20.04.24) Акуботравма, контузія. За обставин: 20 квітня 2024р. під час ворожого ракетного обстрілу вогневої позиції зведеного зенітного ракетного дивізіону середньої дальності іноземного виробництва військової частини НОМЕР_4 АДРЕСА_3 , отримав поранення під час виконання службових обов`язків пов`язаних із захистом Батьківщини. Перебував в засобах індивідуального захисту (шолом, бронежител). Підстава акт розслідування від 20 квітня 2024р. №55/110, проведеного згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_4 від 20 квітня 2024р. №486.

З наявної в матеріалах справи довідки гарнізонної військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_6 від 25.06.2024р. №5391встановлено, що старшому солдату ОСОБА_1 проведено медичний огляду гарнізонною військово-лікарської комісією військової частини НОМЕР_6 від 25.06.2024р., стан після вибухової травми 20.04.2024р., акубаротравми у вигляді хронічної посттравматичної сенсоневральної приглухуватості, СВС становить 23ю75дб. На праве вухо, 21.25дб. на ліве вухо. Поранення (контузія, травма або каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини.(Довідка про обставини травми №623 від 27 травня 2024р. видана командиром військової частини НОМЕР_4 ).Згідно з наказом Міністерства охорони здоровя України від 04.07.2007 №370 травма кваліфікується як легка. Міжхребцовий остеохондроз, деформуючий спондильоз шийного, грудного, поперекового відділів хребта, з незначним порушенням функцій. Вегето-судинна дистонія за змішаним типом з цефалічним, астенічним синдромами, пароксизмальними станами( за типом «панічних атак`анамнестично). Спондилогенна дорсалгія в стадії нестійкої ремісії. Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби. На підставі статті 64-в, 23-в, 17-в гр.ІІ Розкладу хвороб Придатний до військової служби.

Випискою військово-медичного клінічного центру Південного регіону епікризу із медичної карти стаціонарного хворого №3109 , встановлено, що ОСОБА_1 направлений в стаціонар 29.04.2024р. із клініки оториноларингології дата виписки 26.04.2024року.

На підставі направлення військової частини НОМЕР_4 від 02.05.2024р. №918 ОСОБА_1 проходив лікування в ДУ «Інститут отоларингології ім. проф. О.С. Коломійченка НАМН України» в період з 06.05.2024р. по 07.06.2024р..

Позивач стверджує, що перебував на стаціонарному лікуванні в ДУ «Інститут отоларингології ім. проф .О.С. Коломійченка НАМН України» у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, після пораненням, що пов`язано із захистом Батьківщини, у період з 06.05.2024р. по 07.06.2024р., внаслідок чого вважає, що набув право на отримання додаткової винагороди, у розмірі до 100 000 грн., відповідно до пункту 1 Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII, який також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Згідно статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до ст. З Закону України «Про Збройні Сили України» та п. 1 «Положення про Міністерство Оборони України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 р. № 671, Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.

Крім того, наведеною статтею Закону України «Про Збройні Сили України» передбачено, що до структури Збройних Сил України, зокрема входять з`єднання, військові частини, військові навчальні заклади, установи та організації.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168), установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.04.2022 № 400, яка набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року, було внесено зміни до Постанови № 168, а саме: Пункт 1 постанови доповнити абзацами такого змісту:

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії;

захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);

загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану поранень, травм), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла);.

В подальшому, Постанова № 168 була доповнена пунктом 2-1 (зміни внесені постановою Кабінету Міністрів України від 07 липня 2022 року № 793 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168), яким установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 07 липня 2022 року № 793 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168», вказаний пункт 2-1 постанови №168 підлягає застосуванню з 24 лютого 2022 року.

Відповідно до пункту 1 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 р. № 671 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 р. № 730) (далі Положення № 671), Міністерство оборони України (далі за текстом - Міноборони) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Міноборони є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику з питань національної безпеки у воєнній сфері, сферах оборони і військового будівництва у мирний час та особливий період. Міноборони є центральним органом виконавчої влади та військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили та Держспецтрансслужба.

Відповідно до пункту 8 Положення № 671 Міноборони в межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, організовує і контролює їх виконання.

Накази Міноборони, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються з урахуванням вимог Закону України Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності. Нормативно - правові акти Міноборони підлягають державній реєстрації в установленому законодавством порядку.

Накази Міноборони, видані в межах повноважень, передбачених законом, є обов`язковими для виконання центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами, місцевими держадміністраціями, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами і організаціями незалежно від форми власності і громадянами.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197, затверджено «Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» (далі - Порядок №260).

До 01.02.2023 Порядок № 260 не містив в собі норм щодо виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану, передбаченої Постановою № 168.

Наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 р. № 44, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30.01.2023 за №177/39233, набирає чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з 01 лютого 2023 року, затверджено Зміни до Порядку № 260.

Вказаними змінами Порядок №260 доповнено новим розділом XXXIV. Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану.

Пунктами 10-12 розділу XXXIV Порядку №260 передбачено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які [...] у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, (надалі - Положення № 402), видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем.

Керівниками військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000 гривень за час цієї відпустки.

Лише з 01.02.2023 Порядок №260 містить в собі умови виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану.

При цьому, згідно пункту 17 розділу І Порядку №260, який застосовується з 24 лютого 2022 року, було встановлено, що на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України. Порядок та умови виплати зазначеної винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України було встановлено рішенням Міністра оборони України, доведеним телеграмою № 248/1298 від 25.03.2022. Пунктом 8 вказаного рішення було визначено, що у період дії воєнного ««тану, військовослужбовцям, які отримали поранення (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, додаткову винагороду виплачувати у розмірі 100000 грн. за весь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Як вбачається з довідки про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 27.05.2024р. №623, наданою військовою частиною НОМЕР_4 , встановлено, що ОСОБА_1 20 квітня 2024р. одержав ВТ (20.04.24) Акуботравма, контузія. За обставин: 20 квітня 2024р. під час ворожого ракетного обстрілу вогневої позиції зведеного зенітного ракетного дивізіону середньої дальності іноземного виробництва військової частини НОМЕР_4 АДРЕСА_3 , отримав поранення під час виконання службових обов`язків пов`язаних із захистом Батьківщини. Перебував в засобах індивідуального захисту (шолом, бронежилет). Підстава акт розслідування від 20 квітня 2024р. №55/110, проведеного згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_4 від 20 квітня 2024р. №486.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (надалі - Постанова № 168) визначено, що виплата додаткової винагороди із розрахунку 100 000 грн. може бути виплачена виключно у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я. Виплату додаткової винагороди за період перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з лікуванням захворювання, навіть якщо таке захворювання пов`язане із захистом Батьківщини, Положенням № 168 не передбачено.

З наявного в матеріалах справи відзиву зазначено, що додаткова винагорода позивачу за період його перебування на стаціонарному лікуванні після травми (поранення, контузії, каліцтва), пов`язаної із захистом Батьківщини було нараховано та виплачено у розмірі 100 000грн. за період з 20.04.2024р. по 26.04.2024р., за час перебування на стаціонарному лікуванні в Військово-медичному клінічному центрі Південного регіону у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним з захистом Батьківщини. Наказом командира військової частини НОМЕР_4 від 29.04.2024р. №102 позивач приступив до виконання службових обов`язків та на підставі його рапорту був звільнений від виконання службових обов`язків з 29.04.2024р. по 02.05.2024р. через хворобу, а не пораненням.

На підставі направлення військової частини НОМЕР_4 від 02.05.2024р. №918 ОСОБА_1 проходив лікування в ДУ «Інститут отоларингології ім. проф. О.С. Коломійченка НАМН України» в період з 06.05.2024р. по 07.06.2024р..

Враховуючи, що після закінчення лікування, позивач прибув до військової частини та приступив до виконання обов`язків за посадою, нарахування та виплата додаткової винагороди із розрахунку 100000 грн. на місяць за кожне наступне лікування на протязі необмеженого періоду часу, на думку суду, суперечить встановленим вимогам закону.

За таких обставин суд приходить до висновку, що вимоги позивача є безпідставними.

Крім того, матеріали справи не містять доказів звернення позивача з рапортом до командира військової частини НОМЕР_4 з наданням копій медичних документів, з проханням про нарахування та виплату йому додаткової винагороди за період його стаціонарного лікування з 02.05.2024р. по 07.06.2024р., передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» із розрахунку 100 000,00 грн., на місяць за зазначений період.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

За приписами ч.ч. 1-2 ст. 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, з врахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з`ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, оцінюючи наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні на предмет належності, допустимості та достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, як того вимагає процесуальне законодавство, проаналізувавши норми матеріального права, які належить застосувати до спірних правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 245, 246 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язати вчинити певні дії, - залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складання у повному обсязі шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Заічко О.В.