Справа № 200/6898/23
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2025-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

з питань зміни способу і порядку виконання судового рішення

18 лютого 2025 року Справа №200/6898/23

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Голошивець І.О., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Короля В.В. та заяву позивача про зміну способу та порядку виконання рішення по справі №200/6898/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 07.02.2024 року по справі №200/6898/23 було вирішено: адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () щодо зменшення раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 90% до 70% відповідних сум грошового забезпечення, при перерахунку пенсії на підставі рішення Донецького окружного адміністративного суду прийнятого по справі №200/1657/23 починаючи з 01.12.2019 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () здійснити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) перерахунок пенсії, з урахуванням основного розміру пенсії у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення з часу припинення відповідного права, тобто з 01.12.2019 та виплатити заборгованість, що утворилась у зв`язку і з цим.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 859,00 грн.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду по справі №200/6898/23 від 29 березня 2024 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 лютого 2024 року в справі №200/6898/23 - повернуто заявникові.

Отже, рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/6898/23 від 07.02.2024 року набрало законної сили 29.03.2024 року відповідно до ухвали Першого апеляційного адміністративного суду.

11 квітня 2024 року по справі були видані виконавчі листи.

У лютому 2025 року на адресу суду від представника Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Короля В.В. надійшла заява про вирішення питання про зміну способу та порядку виконання рішення по справі №200/6898/23, шляхом зміни способу та порядку виконання рішення суду, що виражається у стягненні з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 перерахованої та невиплаченої різниці в пенсії за період з 01.12.2019 по 30.04.2024 року, яка складає 197 375,23 грн.

Вищезазначена заява була вмотивована наступним: - «[…]. На примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі-відділ) перебуває виконавчий лист 200/6898/23, виданий Донецьким окружним адміністративним судом 11.04.2024 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії, з урахуванням основного розміру пенсії у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення з часу припинення відповідного права, тобто з 01.12.2019 та виплатити заборгованість, що утворилась у зв`язку із цим.

Головним управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у своєму листі від 31.01.2025 за вих. № 0500-0408-5/8660 повідомлено, здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 у розмірі 20826,49 грн. (розмір пенсії до перерахунку складав 16588,10 грн). та нарахована сума доплати за результатами перерахунку згідно Рішення суду з урахуванням виплачених сум за період з 01.12.2019 по 30.04.2024 складає 197375,23 грн. […]. Оскільки Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області рішення про перерахування виконано але кошти в розмірі 197375,23 грн. ОСОБА_1 не сплачено та відповідно до ч.3 ст.33 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення. […]. Таким чином, з тексту листа Боржника вбачається факт невиконання рішення у повному обсязі та наявності обставин, що істотно ускладнюють своєчасне виконання рішення або роблять його неможливим. […]. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. […]. За таких обставин, з метою усунення обставин, що ускладнюють виконання рішення суду, недопущення порушення строків здійснення виконавчого провадження й забезпечення належного виконання рішення, є необхідність у зміні та встановленні способу і порядку виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.04.2024 по справі № 200/6898/23 у вигляді стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Україна, Донецька обл., місто Слов`янськ, площа Соборна, будинок, 3, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) перерахованої та невиплаченої різниці в пенсії за період з період з 01.12.2019 по 30.04.2024 складає 197375,23 грн.».

Представником відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у своїй заяві було надано клопотання, в якому він просив розглянути заяву у судовому засіданні без його участі.

Представником Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України було належним чином повідомлено сторін по справі про надіслання ним до суду заяви про зміну способу та порядку виконання рішення суду, що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету Користувача ЄСІТС: №2623893 від 05.02.2025 року; №2623894 від 05.02.2025 року.

17 лютого 2025 року від ОСОБА_1 позивача по справі №200/6898/23 надійшла заява, в якій він просив суд - заяву від 05.02.2025 року про заміну способу і порядку виконання рішення суду в адміністративній справі №200/6898/23 - задовольнити. Замінити спосіб і порядок виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду по адміністративній справі №200/6898/23 за його позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, встановивши новий спосіб виконання рішення: «Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , перераховану та невиплачену йому різницю в пенсії за період з 01.12.2019 по 30.04.2024 року у сумі 197 375,23 грн.».

Позивач також просив розглянути дану заяву без його участі.

Дана заява позивача була вмотивована наступним: - «[…]. Згідно листа боржника, останнім нарахована сума невиплаченої різниці в пенсії за період з 01.12.2019 року по 30.04.2024 року в сумі 197375,23 грн. Посилаючись на обов`язковість виконання судових рішень, державний виконавець зазначив, що рішення суду виконано тільки частково, а не в повному обсязі, у зв`язку з обставинами, які не залежать від боржника, а саме через відсутність бюджетних коштів відповідного призначення для здійснення виплат згідно рішення суду. З огляду на викладені обставини, рішення суду не може бути виконано своєчасно і в повному обсязі в поряду та у спосіб визначений в судовому рішенні. Вважаю необхідним при розгляді заяви врахувати положення статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», згідно з якою виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Прошу задовольнити заяву від 05.02.2025 року про заміну способу і порядку виконання рішення суду в адміністративній справі як таку, що є обґрунтованою та направлена на забезпечення належного виконання рішення суду. […]. Тому я, ОСОБА_1 позивач у справі (стягувач у виконавчому провадженні) підтверджую цією заявою свою згоду на зміну способу виконання судового рішення. […].».

Відповідач по справі Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області було повідомлено про надходження даної заяви належним чином, що підтверджується наявною реєстрацією кабінету «Електронний суд», про що свідчить відповідна відмітка «доставлено» та зазначена дата 06.02.2025 року та наявність квитанції про надіслання представником заявника даної заяви до зареєстрованого Електронного кабінету Користувача ЄСІТС.

Станом на час винесення відповідної ухвали від відповідача будь-яких заяв та заперечень на адресу суду не надходило.

Згідно з рекомендаціями Ради суддів України від 02.03.2022 в умовах воєнного стану режим роботи кожного суду визначається окремо. Рекомендовано судам за можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через залучення до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя.

Враховуючи активні бойові дії на території Донецької області та з метою недопущення випадків загрози життю, здоров`ю і безпеці учасників справи, режим роботи суду встановлений наступним чином:

- прийом вхідної кореспонденції та процесуальних документів здійснюється судом в підсистемі «Електронний суд» або через офіційну електронну адресу суду;

- розгляд справ у судових засіданнях за участю сторін не здійснюється до усунення обставин, які в умовах воєнної агресії проти України зумовлюють загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів, суддів та працівників апарату суду.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов до висновку, що розгляд заяви представника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та заяви позивача про встановлення зміни способу та порядку виконання рішення суду по справі №200/6898/23 провести у порядку письмового провадження без виклику учасників справи за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши документи, надані на підтвердження обставин, викладених у заяві, матеріали адміністративної справи, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.378 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Відповідно до приписів ч.2 ст.378 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Приписами ч.3 ст.378 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

05.10.2016 набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі -Закон № 1404-VIII).

Відповідно до частини 3 статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII), за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

За приписами ст.124, ч.3 ст.129-1 Конституції України, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України, а обов`язковість рішень суду визнається однією з основних засад судочинства.

Обов`язковість судових рішень гарантується, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод: право на судовий захист було б примарним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове судове рішення залишалося недіючим на шкоду одній зі сторін. Якщо органи влади відмовляються виконувати чи затримують виконання судових рішень, гарантії статті 6, якими користується особа на час судової стадії розгляду, втрачають зміст.

Судові рішення, що набрали законної сили, а також ті, що підлягають негайному виконанню, є обов`язковими для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягають виконанню на всій території України.

Згідно з частинами 1, 2 статті 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

У разі якщо рішення суду, зазначені в частині першій цієї статті, не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, державний виконавець зобов`язаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судові рішення, що набрали законної сили, а також ті, що підлягають негайному виконанню, є обов`язковими для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягають виконанню на всій території України.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, а також статтями 14 та 370 КАС України.

Зазначені висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 23 квітня 2020 року у справі №560/523/19, від 1 лютого 2022 року у справі 420/177/20 та від 18 травня 2022 року у справі №140/279/21.

Подібний підхід був застосований Верховним Судом у постанові від 26 січня 2021 року у справі №611/26/17, у якій Суд зазначив, що обов`язковість судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантовано статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтями 129, 129-1 Конституції України, статтями 2, 14, 370 КАС України та статтею 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів. Обов`язковість судового рішення означає, що таке рішення буде виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (у точній відповідності до приписів мотивувальної та резолютивної частин рішення).

Суд зазначає, що в адміністративному судочинстві обов`язковість виконання судового рішення має особливо важливе значення, оскільки, виходячи із завдань адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання судового рішення, зазвичай, боржником в якому є держава в особі її компетентних органів, а тому адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші пов`язані процесуальні засоби, повинні максимально сприяти реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.

Зазначені висновки Суду узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 1 лютого 2022 року у справі №420/177/20 та ухвалах від 26 січня 2021 року у справі №611/26/17, від 7 лютого 2022 року у справі №200/3958/19-а.

Частиною 3 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

З аналізу положень ч.3 ст.378 Кодексу адміністративного судочинства України суд робить висновок, що підставою для застосування правил цієї норми є настання обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Тобто, зміна способу і порядку виконання рішення суду - це прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими судом. Отже, суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, однак не змінюючи при цьому його змісту, або ж відмовити в задоволенні такої заяви.

Подібна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 червня 2019 року у справі № 800/203/17. З наведеної норми вбачається, що суд може змінити спосіб або порядок виконання рішення лише у виняткових випадках, за наявності обставин, що ускладнюють його виконання за умови надання достатніх доказів наявності таких обставин.

Отже, під зміною способу і порядку виконання рішення необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленому раніше порядку і способом. При цьому, змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Так, саме поняття «спосіб» і «порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб.

Отже, передумовою для прийняття судом рішення про зміну способу або порядку виконання судового рішення, є наявність обставин, які унеможливлюють або ускладнюють виконання рішення у спосіб чи порядок, які первинно визначені в рішенні суду.

Обґрунтовуючи необхідність зміни способу та порядку виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07.02.2024 у справі 200/6898/23, Відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції зазначив, що у 29.04.2024 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої, в порядку передбаченому ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» скеровано сторонам виконавчого провадження, що підтверджується наявною в матеріалах заяви копією листа за вих.№6985/6986 від 29.04.2024 року скерованого на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Відповідно до наявної в матеріалах заяви копії Постанови про відкриття виконавчого провадження від 29.04.2024 року серії ВП №74881056, начальником Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції Филиппенко Г.О. було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом Донецького окружного адміністративного суду №200/6898/23 виданим від 11.04.2024 року про: Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () здійснити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) перерахунок пенсії, з урахуванням основного розміру пенсії у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення з часу припинення відповідного права, тобто з 01.12.2019 та виплатити заборгованість, що утворилась у зв`язку і з цим.

Заявник зазначив, що: - «[…]. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області у своєму листі від 31.01.2025 за вих. № 0500-0408-5/8660 повідомлено, здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 у розмірі 20826,49 грн (розмір пенсії до перерахунку складав 16588,10 грн). та нарахована сума доплати за результатами перерахунку згідно Рішення суду з урахуванням виплачених сум за період з 01.12.2019 по 30.04.2024 складає 197375,23 грн. […]. Оскільки Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області рішення про перерахування виконано але кошти в розмірі 197375,23 грн. ОСОБА_1 не сплачено та відповідно до ч.3 ст.33 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення. Відповідно до статті 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. Згідно з частиною першою та другою статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України». Згідно з пунктами 20 та 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень с порушенням бюджетного законодавства. Крім того. Верховний Суд у постановах від 07.11.2019 у справі № 420/70/19, від 23.04.2020 у справі № 560/523/19 та від 24.01.2018 у справі N. 405/3663/13-а дійшов висновку, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів. Таким чином, з тексту листа Боржника вбачається факт невиконання рішення у повному обсязі та наявності обставин, що істотно ускладнюють своєчасне виконання рішення або роблять його неможливим. […].».

Представником Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в якості доказів не виконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області рішення суду по справі №200/6898/23 було надано на адресу суду копію листа відповіді від 31.01.2025 №0500-0408-5/8660 на виконання вимоги від 29.01.2025 року №1778 (ВП №74881056) відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції, в якому було зазначено наступне: - «[…]. Рішенням суду зобов`язано Головне управління здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії, з урахуванням основного розміру пенсії у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення з часу припинення відповідного права, тобто з 01.12.2019 та виплатити заборгованість, що утворилась у зв`язку і з цим. 1. На виконання Рішення суду Головним управлінням здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 у розмірі 20826,49 грн (розмір пенсії до перерахунку складав 16588,10 грн). 2. Нарахована сума доплати за результатами перерахунку згідно Рішення суду з урахуванням виплачених сум за період з 01.12.2019 по 30.04.2024 складає 197375,23 грн. Відповідно до статті 8 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. Згідно з Положенням про Пенсійний фонд України, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 № 280 «Про затвердження Положення про Пенсійний фонд України», бюджет Пенсійного фонду України затверджує Уряд України. Таким чином, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України органом, який реалізує означену політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України. Відповідно до статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства (підпункти 20, 24 пункту 1 статті 116 Бюджетного кодексу України № 2456 - VI від 8 липня 2010 року). Таким чином, виплата пенсії за Рішенням суду, за період з 01.12.2019 по 30.04.2024 у загальній сумі 197375,23 грн буде здійснено в межах бюджетних асигнувань, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням судів за рахунок коштів Державного бюджету України. З метою дотримання вимог діючого законодавства при реалізації рішень суду Головним управлінням в межах закріплених повноважень 30.01.2025 вих. №0500-0408-5/8301 направлено запит до Пенсійного фонду України, як до розпорядника коштів вищого рівня, щодо надання додаткового фінансування для забезпечення виплати суми заборгованості за Рішенням суду. Відповідь від Пенсійного фонду України до Головного управління не надходила. Відповідно до вимог частини 2 статті 39 Закону України від 02.06.2016 №1404 «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404) постанова про закінчення виконавчого провадження з означених підстав виноситься в день настання відповідних обставин або коли державному виконавцю стало відомо про ці обставини. Головне управління звертає Вашу увагу, що нецільове використання бюджетних коштів, видання нормативно-правових або розпорядчих актів, які змінюють доходи і видатки бюджету всупереч встановленому законом порядку, а також примус посадових осіб суб`єкта владних повноважень до дій всупереч частини 2 статті 19 Конституції України передбачають кримінальну відповідальність. […].».

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області просив з урахуванням вищенаведеного закінчити виконавче провадження у зв`язку з фактичним виконанням Рішення суду в межах функціональних повноважень.

Вказане, на думку заявника, свідчить про те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області добровільно не виконало рішення суду, оскільки кошти в розмірі 197 375,23 грн. ОСОБА_1 відповідачем виплачені не були, що в даному випадку свідчить про наявність обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, або роблять його неможливим та є потреба у зміні способу виконання відповідного судового рішення.

З приводу вищезазначеного суд зазначає наступне.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Суд вже зазначав, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (частина 3 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України).

Тобто, виключною правовою підставою для прийняття судом рішення про встановлення або зміну способу або порядку виконання судового рішення є наявність обставин, які унеможливлюють або ускладнюють його виконання у спосіб чи порядок, які первинно визначені в рішенні суду.

При цьому під зміною способу і порядку виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання в раніше встановлений порядок і спосіб.

Разом з тим, здійснення судом зміни порядку чи способу виконання рішення не повинно змінювати способу захисту порушеного права, обраного судом при вирішенні справи.

Аналогічні правові висновки щодо застосування норм права викладено у постановах Верховного Суду від 30.01.2018 у справі №281/1820/14-а, від 16.05.2018 у справі №556/2609/14-а, від 12.04.2018 у справі №759/1928/13-а.

Відтак, зміною способу та порядку виконання судового рішення є прийняття судом нових заходів з метою реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. При цьому суд може змінити порядок і спосіб виконання судового рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Резолютивна частина рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07.02.2024 у справі №200/6898/23 має зобов`язальний характер щодо вчинення певних дій, але судом при розгляді справи не вирішувалися позовні вимоги майнового характеру щодо стягнення певної суми коштів.

Отже, зміна способу виконання рішення суду запропонованим заявником чином щодо стягнення конкретної суми коштів, потягне зміну рішення по суті, що не відповідає інституту зміни способу його виконання. Змінивши спосіб виконання такого рішення із зобов`язання перерахувати та виплатити пенсію на стягнення конкретної суми пенсії, буде змінено рішення по суті, з виходом при цьому за межі позовних вимог та вирішенням питання, що не було предметом дослідження судом при розгляді справи по суті, тоді як зміна на підставі ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права.

Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 30.07.2019 по справі № 281/1618/14-а, у якій також зазначено, що зміна способу і порядку виконання рішення суду про зобов`язання органу ПФУ здійснити виплату на стягнення такої виплати є незаконною.

Судові рішення про стягнення коштів і про зобов`язання боржника вчинити дії (перерахувати та/чи виплатити пенсію) є різними видами рішень, які виконуються в різному порядку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.09.2019 у справі №440/85/19.

Суд зазначає, що зобов`язання відповідача вчинити певні дії зі сплати заборгованості по пенсії і стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень певного розміру грошових коштів за конкретний період є різними за своєю суттю способами захисту прав та інтересів позивача, які обираються позивачем при поданні позову, а судом при ухваленні рішення.

Належних доказів щодо ускладнення або неможливість виконання судового рішення державним виконавцем не надано, а зазначені заявником обставини, які обумовили подання вказаної заяви не є винятковими, які б вказували про ускладнення або неможливість виконання судового рішення.

Резолютивна частина рішення суду у даній справі має зобов`язальний характер, тому зміна способу виконання рішення із зобов`язання здійснити виплату заборгованості по пенсії на стягнення суми цієї заборгованості фактично призведе до зміни рішення по суті з виходом при цьому за межі позовних вимог та вирішенню питання, що не було предметом дослідження судом при розгляді справи по суті, що не передбачено статтею 378 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про відсутність обґрунтованих та доведених підстав для задоволення заяви про встановлення способу і порядку виконання судового рішення у справі № 200/6898/23 у вигляді стягнення, тому у задоволенні цієї заяви слід відмовити.

Керуючись статтями 243, 248, 256, 294, 295, 297, 378 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Короля В.В. та заяви позивача про зміну способу та порядку виконання рішення по справі №200/6898/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Повний текст ухвали складений та підписаний 18 лютого 2025 року.

Ухвала набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя І.О. Голошивець