Справа № 240/28831/23
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2025-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/28831/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шимонович Роман Миколайович

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

12 лютого 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Мацького Є.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, у якому просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті страхової виплати відповідно до ст. 36 Закону України від 23.09.1999 №1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (Закон №1105-XIV), у вигляді одноразової грошової допомоги як члену сім`ї потерпілого у сумі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату, у зв`язку зі смертю чоловіка ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити нарахування та виплату страхової виплати відповідно до ст. 36 Закону №1105-XIV, у вигляді одноразової грошової допомоги як члену сім`ї потерпілого у сумі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату, у зв`язку зі смертю чоловіка ОСОБА_2 .

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 10.09.2024 позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10.09.2024 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що реєстрація позивача не співпадає з місцем реєстрації померлого ОСОБА_2 , а тому, згідно п. 5.1 розділу V Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 № 11, позивач не має права на одноразову допомогу на сім`ю; як законному представнику дитини померлого призначено одноразову допомогу в розмірі 53600 грн. на кожну дитину та щомісячну страхову виплату в розмірі 4082,11 грн на кожну дитину з 13.06.2023 до їх повноліття.

Позивач не подала відзиву або письмових пояснень на апеляційну скаргу.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2024, з урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 2007 року перебувала в шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 10.02.2017 та має двох дітей: ОСОБА_3 , 2008 року народження та ОСОБА_4 , 2010 року народження.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 16.06.2023.

Згідно складеного Центрально-Західним міжрегіональним управлінням Держаної служби з питань праці акту форми Н-1/П від 06.07.2023 спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 13.06.2023 о 10 год. 20 хв. у Філії "Словечанське лісове господарство" ДП "Ліси України", нещасний випадок (смерть ОСОБА_2 ) є таким, що пов`язаний з виробництвом.

Позивач звернулась до відповідача із заявою з метою отримання страхової виплати у зв`язку зі смертю чоловіка, проте листом від 12.09.2023 ГУ ПФУ в Житомирській області відмовило позивачу у виплаті страхової виплати (одноразової допомоги у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві), оскільки місце реєстрації позивача не співпадає з місцем реєстрації померлого.

Вважаючи невиплату вказаної страхової виплати протиправною, позивач звернулась до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті страхової виплати відповідно до ст. 36 Закону №1105-XIV, у вигляді одноразової грошової допомоги як члену сім`ї потерпілого у сумі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату, у зв`язку зі смертю чоловіка ОСОБА_2 є протиправною, а для належного захисту прав позивача необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити нарахування та виплату страхової виплати відповідно до ст. 36 Закону №1105-XIV, у вигляді одноразової грошової допомоги як члену сім`ї потерпілого у сумі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату, у зв`язку зі смертю чоловіка ОСОБА_2 .

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону №1105-XIV уповноваженим органом управління в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку є Пенсійний фонд України.

За приписами статті 30 Закону № 1105-XIV страховими виплатами є грошові суми, які уповноважений орган управління виплачує застрахованій особі чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України "Про охорону праці".

До страхових виплат належить, зокрема, одноразова грошова допомога як члену сім`ї потерпілого (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого).

Відповідно до ч.3 ст. 35 Закону № 1105-XIV право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один із батьків померлого чи інший член сім`ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли восьмирічного віку.

Пунктом 1 ч.5 ст. 36 Закону № 1105-XIV передбачено, що у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві його сім`ї виплачується одноразова допомога його сім`ї у сумі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату.

Відповідно до п. 5.1 розділу V Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 № 11, на який посилається відповідач, як на підставу відмови у виплаті позивачу вказаної страхової виплати, для отримання одноразової допомоги на сім`ю дружиною (чоловіком) або дитиною, реєстрація їх місця проживання повинна співпадати з реєстрацією місця проживання померлого потерпілого.

Закон №1105-XIV не містить вимоги, згідно з якою право на отримання вказаної страхової виплати мають члени сім`ї, реєстрація місця проживання яких повинна співпадати з реєстрацією місця проживання померлого потерпілого.

Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає."

Частинами 1, 2 ст. 21 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану; проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Матеріали справи містять довідку Словечанської сільської ради Коростенської міської ради Житомирської області від 28.09.2023 №865 про те, що позивач проживала разом із чоловіком ОСОБА_2 та двома синами ОСОБА_3 , 2008 року народження та ОСОБА_4 , 2010 року народження до дня його смерті чоловіка однією сім`єю.

Відповідачем доказів того, що позивач з ОСОБА_2 та дітьми станом на 13.06.2023 не були однією сім`єю, не надано.

Як обґрунтовано вказав суд першої інстанції, у даному випадку факт того, що реєстрація місця проживання позивачки та дітей не співпадає з реєстрацією місця проживання ОСОБА_2 , не свідчить, що така сім`я перестала бути сім`єю та відповідно втратила право на отримання страхових виплат внаслідок настанням 13.06.2023 страхового випадку.

Оскільки позивач з 2007 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 та у шлюбі народилося двоє синів ОСОБА_3 , 2008 року народження та ОСОБА_4 , 2010 року народження, відповідач безпідставно не здійснив позивачу вказану страхову виплату.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Сушко О.О. Мацький Є.М.