Справа № 520/27812/24
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2025 р. № 520/27812/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Полях Н.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (, вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків, 61057) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 27.09.2024 року №2-2034-UA0028556 про нарахування ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 98,83 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що оскаржуване рішення відповідача є протиправним та таким, що на думку позивача, підлягає скасуванню.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Сторони були належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у спірних правовідносинах він діяв згідно чинного законодавства.

28.10.2024 позивачем до суду були подані відповіді на відзив та 31.10.2024 позивач подав до суду заяву, в якій просив при розгляді справи прийняти до уваги відповідь на відзив на позов у справі № 520/27812/24 за позовом ОСОБА_1 , до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення, яка була зареєстрована 28.10.2024 за №01-26/106788/24, при цьому відповідь подану повторно та зареєстровану 28.10.2024 за №01-26/106791/24 залишити без уваги.

Керуючись приписами ст. 171, 257, 262 КАС України, суд зазначає, що розгляд позовної заяви здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З огляду на вказане вище, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи згідно із приписами ст. 258 КАС України, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , є власником квартири АДРЕСА_2 , загальна площа квартири складає 65,9кв.м.

Контролюючим органом було сформовано податкове повідомлення рішення від 28.06.2024 року №1-2034- UA0028556 з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2023 рік на суму 296,48грн.

В адміністративному позові позивач посилається на те, що зміст податкового повідомлення рішення від 28.06.2024 року №1-2034-UA0028556 свідчить, що сумарна загальна площа належних позивачу об`єктів житлової нерухомості, взята для розрахунку податку складає 65,9 кв.м., а сума податкового зобов`язання визначена у розмірі 296,48грн., тобто після зменшення бази оподаткування на 60 кв.м., нарахування здійснено на площу 5,9 кв.м. за період з 01.01.2023 по 31.03.2023 та з 01.07.2023 по 31.12.2023, за період з 01.04.2023 по 30.06.2023 нарахування відсутнє, що, на думку позивача, дає підстави вважати що в цей період застосована ставка на рівні 0% відповідно до п.8 Додатку 1 до Рішення ХМР від 22.02.2017 №542/17 (в редакції від 30.04.2024), згідно якого за період з 01 квітня 2023 року по 30 червня 2023 року встановлено ставку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що перебуває у власності фізичних осіб, на рівні 0 відсотків.

Крім того, позивачем зазначено, що в порушення п.3 Додатку1 до Рішення ХМР від 22.02.2017 №542/17 не була застосована ставка податку у розмірі 0% як до об`єкту (квартири) загальна площа якого не перевищує 85 кв.м.

13.09.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою для проведення звірки даних, зокрема щодо розміру ставки податку та нарахованої суми податку, а також здійснення перерахунку і скасування податкового повідомлення-рішення від 28.06.2024.

27.09.2024 контролюючим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення №2-2034-UA0028556 про визнання суми податкового зобов`язання податок на нерухмайно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 98,83 грн.

Позивач вважає, що вказане податкове повідомлення-рішення прийняте в порушення вимог чинного законодавства (незастосування діючих ставок податку, які встановлені Харківською міською радою), а сума податкового зобов`язання у розмірі 98,83грн. нарахована безпідставно.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України № 2755-VI від 02.12.2010 (далі за текстом - ПК України).

У відповідності до пп.1.1 ст. 1 ПК України, зазначений кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Відповідно до пп.4.1.1 п. 4.1 статті 4 ПК України кожна особа зобов`язана сплачувати встановлені цим Кодексом, законами з питань митної справи податки та збори, платником яких вона є згідно з положеннями цього Кодексу. Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 статті 16 ПК України передбачений обов`язок платника податків сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку та строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (п.36.1 статті 36 ПК України).

Підстави, порядок обчислення та справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, передбачені статтею 266 ПК України.

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України визначено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування, відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України, стали об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх частка.

Підпунктами 266.3.1 та 266.3.2. пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України передбачено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно пп. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України, база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується, зокрема, для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів.

Підпунктом 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 ПК України визначено, що сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями).

Згідно пп.12.3.4 п.12.3 ст.12 Податкового кодексу України, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Відповідно до положень Податкового кодексу України, на підставі ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", керуючись ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", на 11 сесії Харківської міської ради прийнято рішення від 22.02.2017 №542/17 "Про місцеві податки і збори у місті Харкові", яким зокрема, встановлено на території міста Харкова на 2017 рік та наступні роки місцеві податки і збори. Згідно п.4 рішення №542/17 набирало чинності з 01.03.2017.

Так, додатком 1 рішення від 22.02.2017 року №542/17 визначено, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у відсотках до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. м бази оподаткування (п.1 додатку №1); ставка податку для об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних (крім об`єктів, визначених п.3) та юридичних осіб, встановлюється у розмірі 1 відсоток (п.2 додатку №1); ставка податку для об`єктів житлової нерухомості, зокрема, квартири/квартир незалежно від їх кількості загальною площею до 85 кв. м, що перебувають у власності фізичних осіб, встановлюється у розмірі 0 відсотків (п.3 додатку №1).

При цьому, у п.4 рішення Міської ради №542/17 указано, що це рішення набирає чинності з 01.03.2017 та є чинним на день прийняття вказаного рішення.

З матеріалів справи судом встановлено, що у власності позивача перебуває квартира АДРЕСА_2 , загальна площа якої складає 65,9 кв.м.

В автоматичному режимі з урахуванням рішення 25 сесії 8 скликання Харківської міської ради від 30.04.2024 № 564/24 «Про пільги з місцевих податків» контролюючим органом було сформовано податкове повідомлення рішення від 28.06.2024 року №1-2034- UA0028556 з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2023 рік на суму 296,48грн.

Зі змісту відзиву на позовну заяву вбачається, що зазначене податкове повідомлення рішення мало розрахунок суми податку за 9 місяців: (площа 60 кв.м.) * ставка від мінімальної заробітної плати на 01.01.2023)/12*9. Тобто, як зазначає відповідач, відповідно до абз. «а» пп. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 ПК України, база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, у тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшена для квартири/квартир незалежно від їх кількості на 60 кв. метри.

Крім того, представник відповідача у відзиві зазначає, що вказане податкове повідомлення рішення було самостійно скасовано контролюючим органом в зв`язку з прийняттям Харківською міською радою Харківської області рішення від 19.08.2024 № 633/24 «Про продовження дії пільг з місцевих податків».

Тобто, скасування попереднього податкового повідомлення рішення, як зазначає відповідач, не є застосуванням ГУ ДПС ставки на рівні 0% відповідно до п.8 Додатку 1 до Рішення ХМР від 22.02.2017 №542/17, а є виконанням рішення ХМР від 19.08.2024 № 633/24 «Про продовження дії пільг з місцевих податків».

Оскільки періодом про визначення позивачу податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є саме 2023 рік, попереднє податкове повідомлення - рішення ГУ ДПС від 28.06.2024 року №1-2034-UA0028556 з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2023 рік на суму 296,48грн було скасовано, тобто відкликано самостійно та винесено нове (спірне) податкове повідомлення рішення від 27.09.2024 року №2-2034-UA0028556 з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2023 рік на суму 98,83 грн з урахуванням Рішення 29 сесії 8 скликання від 19.08.2024 № 633/24 Харківської міської ради «Про продовження дії пільг з місцевих податків».

Таким чином, контролюючий орган посилається на те, що саме рішення Харківської міської ради Харківської області від 19.08.2024 №633/24 було підставою для скасування попереднього податкового повідомлення - рішення.

Нове (спірне) податкове повідомлення рішення від 27.09.2024 року №2-2034-UA0028556 також містить розрахунок суми податку, тільки вже за 3 місяці: (площа 60 кв.м.) * ставка від мінімальної заробітної плати на 01.01.2023)/12*3.

Отже, контролюючим органом відповідно до об`єкту житлової нерухомості позивача застосовано пільгу у розмірі 60 м2.

Суд зазначає, що відповідно до пп.266.5.1 п.266.5 ст.266 Податкового кодексу України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Згідно пп.12.3.4 п.12.3 ст.12 Податкового кодексу України, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Відповідно до положень Податкового кодексу України, на підставі ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", керуючись ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", на 11 сесії Харківської міської ради прийнято рішення від 22.02.2017 №542/17 "Про місцеві податки і збори у місті Харкові", яким зокрема, встановлено на території міста Харкова на 2017 рік та наступні роки місцеві податки і збори. Згідно п.4 рішення №542/17 набирало чинності з 01.03.2017.

Так, додатком 1 рішення від 22.02.2017 року №542/17 визначено, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у відсотках до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. м бази оподаткування (п.1 додатку №1); ставка податку для об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних (крім об`єктів, визначених п.3) та юридичних осіб, встановлюється у розмірі 1 відсоток (п.2 додатку №1); ставка податку для об`єктів житлової нерухомості, зокрема, квартири/квартир незалежно від їх кількості загальною площею до 85 кв. м, що перебувають у власності фізичних осіб, встановлюється у розмірі 0 відсотків (п.3 додатку №1).

При цьому, у п.4 рішення Міської ради №542/17 указано, що це рішення набирає чинності з 01.03.2017р.

Таким чином, у силу дії запровадженої Харківською міською радою пільги з квартир площею до 85,00 кв.м. підлягає справлянню податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за ставкою 0% з 01.03.2017.

Як вже було встановлено судом, у власності позивача станом на 2023 рік обліковувалося наступне майно:

- квартира АДРЕСА_2 , загальна площа якої складає 65,9 кв.м.

Виходячи з цього, загальний розмір об`єктів житлової нерухомості, що перебували у власності позивача станом на 2023 рік, складав 65,9 кв.м.

Тобто, площа квартири, належна позивачу, не перевищувала 85,00 кв.м.

Пунктом 3 рішення встановлено, що місцеві податки та збори на території міста Харкова справляються відповідно до норм Податкового кодексу України, з урахуванням ставок та пільг, встановлених п. 2 цього рішення. Об`єкт оподаткування, платники податку, податковий період та інші обов`язкові елементи податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, транспортного податку, плати за землю, єдиного податку, збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору визначаються відповідно до норм Податкового кодексу України.

У пунктах 1, 2 Додатку 1 до рішення ХМР від 22.02.2017 №542/17 зазначено, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у відсотках до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. м бази оподаткування.

Ставка податку для об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних (крім об`єктів, визначених п. 3) та юридичних осіб, встановлюється у розмірі 1 відсоток.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що контролюючим органом відповідно до вимог ПК України, до об`єктів житлової нерухомості позивача застосовано пільгу щодо зменшення бази оподаткування на 60 кв. м.

Положеннями пп.266.4.2 п.266.4. ст. 266 Податкового кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями).

У свою чергу, пунктом 3 Додатку 1 до рішення ХМР від 22.02.2017 №542/17 визначено, що ставка податку для об`єктів житлової нерухомості, зокрема, квартири/квартир незалежно від їх кількості загальною площею до 85 кв.м, що перебувають у власності фізичних осіб, встановлюється у розмірі 0 відсотків.

Зважаючи на те, що загальна площа квартири позивача, яка стала об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2023 рік, становить 65,9 кв.м., то відповідно ставка податку відносно таких квартир, власниками яких є фізичні особи (в даному випадку, позивач) встановлюється в розмірі 0 відсотків.

Судом встановлено, що з метою продовження дії податкових пільг, відповідно до Податкового кодексу України, постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1477 «Про затвердження Порядку та умов надання у 2024 році додаткової дотації з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення повноважень органів місцевого самоврядування на деокупованих, тимчасово окупованих та інших територіях України, що зазнали негативного впливу у зв`язку з повномасштабною збройною агресією російської федерації» (зі змінами), розпорядження Кабінету Міністрів України від 25.07.2024 № 685-р «Про затвердження розподілу обсягу додаткової дотації з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення повноважень органів місцевого самоврядування на деокупованих, тимчасово окупованих та інших територіях України, що зазнали негативного впливу у зв`язку з повномасштабною збройною агресією російської федерації, за II квартал 2024 року», на підставі ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», керуючись ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Харківська міська рада прийняла рішення від 19.08.2024 №633/24 «Про продовження дії пільг з місцевих податків».

Так, відповідно до п.1.1 вказаного рішення до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 № 542/17 «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» внесено такі зміни: викладено пункти 7, 8 додатка 1 у такій редакції: за період з 01 квітня 2024 року по 31 грудня 2024 року встановити ставку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що перебуває у власності юридичних осіб, на рівні 0 відсотків; за період з 01 квітня 2023 року по 31 грудня 2023 року встановити ставку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що перебуває у власності фізичних осіб, на рівні 0 відсотків.».

Враховуючи викладені обставини, суд звертає увагу на те, що нове рішення Харківської міської ради від 19.08.2024 № 633/24 прийнято з метою продовження дії податкових пільг, відповідно до Податкового кодексу України, постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1477 «Про затвердження Порядку та умов надання у 2024 році додаткової дотації з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення повноважень органів місцевого самоврядування на деокупованих, тимчасово окупованих та інших територіях України, що зазнали негативного впливу у зв`язку з повномасштабною збройною агресією російської федерації» (зі змінами), розпорядження Кабінету Міністрів України від 25.07.2024 № 685-р «Про затвердження розподілу обсягу додаткової дотації з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення повноважень органів місцевого самоврядування на деокупованих, тимчасово окупованих та інших територіях України, що зазнали негативного впливу у зв`язку з повномасштабною збройною агресією російської федерації, за II квартал 2024 року».

При цьому, як зазначалося, до квартири, яка належна позивачу на праві власності та стала об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у 2023 році, площею 65,9 кв.м., застосовується ставка податку у розмірі 0 відсотків.

Будь-яких інших ставок податку у спірний період на об`єкти оподаткування квартир, площею до 85,00 кв.м., не встановлено.

З урахуванням наведеного, у відповідача були відсутні підстави для незастосування пільги з квартири, площею до 85,00 кв.м., яка належна позивачу на праві власності, за ставкою 0% з 01.03.2017.

Суд зазначає, що право позивача на застосування податкової пільги із прийняттям рішення Харківської міської ради від 19.08.2024 № 633/24 «Про продовження дії пільг з місцевих податків», не є обмеженим і позивач має право на податкові пільги з податку на нерухоме майно на умовах, що були визначені у попередньому рішенні від 22.02.2017 №542/17 «Про місцеві податки і збори у м.Харкові».

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що спірне податкове повідомлення-рішення не ґрунтується на вимогам чинного законодавства та є необґрунтованим, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для його скасування.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Так, на виконання цих вимог відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірність винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Водночас докази, подані позивачем, підтверджують обставини, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог, та не були спростовані відповідачем.

З огляду на те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності прийнятого ним рішення, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів позивача), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Отже, суд дійшов до висновку про задоволення позову.

Керуючись ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (, вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків, 61057) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 27.09.2024 №2-2034-UA0028556 про нарахування ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 98,83 грн.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 17 лютого 2025 року.

Суддя Н.А. Полях