Справа № 380/1131/25
Суддя: Кисильова Ольга Йосипівна
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

17 лютого 2025 рокусправа № 380/1131/25

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Кисильова О.Й., перевіривши виконання вимог статей 160-161 КАС України за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 (даліпозивач) звернувся до суду із позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у незастосуванні пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" у редакції чинній з 29.01.2020 при обчисленні позивачу в період з 29.01.2020 до 23.12.2022 включно розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, а саме: не визначення розміру посадового окладу та окладу за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,14 вказаної постанови;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок грошового забезпечення та доплатити позивачу за період з 29.01.2020 по 31.12.2020 включно, належні з урахуванням проведених раніше виплат суми грошового забезпечення, обчисленого із розмірів посадового окладу 5886,00 грн на місяць та окладу за військовим званням в період з 29.01.2020 по 31.12.2020 1598,00 грн. на місяць, визначених з урахуванням пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" в редакції чинній з 29.01.2020 шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, а саме: встановленого Законом України від 14.11.2019 № 294-IX "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 01.01.2020 на відповідні тарифні коефіцієнти;

за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 включно належні з урахуванням проведених раніше виплат суми грошового забезпечення, обчисленого із розмірів посадового окладу 6356,00 грн на місяць та окладу за військовим званням 1725,00 грн на місяць, визначених з урахуванням пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" у редакції чинній з 29.01.2020 шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, а саме: встановленого Законом України від 15.12.2020 № 1082-IX "Про Державний бюджет України на 2021 рік" на 01.01.2021 на відповідні тарифні коефіцієнти;

за період з 01.01.2022 по 23.12.2022 включно належні з урахуванням проведених раніше виплат суми грошового забезпечення, обчисленого із розмірів посадового окладу 6947,00 грн на місяць та окладу за військовим званням 1886,00 грн на місяць, визначених з урахуванням пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" в редакції чинній з 29.01.2020 шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, а саме: встановленого Законом України від 02.12.2021 № 1928-IX "Про Державний бюджет України на 2022 рік" на 01.01.2022 на відповідні тарифні коефіцієнти,

а також за період з 29.01.2020 по 23.12.2022 включно належні з урахуванням проведених раніше виплат суми грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення, обчисленого із розмірів посадового окладу в період з 29.01.2020 по 31.12.2020 - 5886,00 грн на місяць,

з 01.01.2021 по 31.12.2021 - 6356,00 грн на місяць, з 01.01.2022 по 23.12.2022 - 6947,00 грн на місяць, та розміру окладу за військове звання в період з 29.01.2020 по 31.12.2020 - 1598,00 грн на місяць, з 01.01.2021 по 31.12.2021 - 1725,00 грн, з 01.01.2022 по 23.12.2022 - 1886,00 грн на місяць, визначених з урахуванням пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" в редакції чинній з 29.01.2020 шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, а саме: встановленого Законом України від 14.11.2019 № 294-IX "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 01.01.2020, Законом України від 15.12.2020 № 1082-IX "Про Державний бюджет України на 2021 рік" на 01.01.2021 та Законом України від 02.12.2021 № 1928-IX "Про Державний бюджет України на 2022 рік" на 01.01.2022 на відповідні тарифні коефіцієнти;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по день її фактичної виплати відповідно до Закону України від 19.10.2000 № 2050-III "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплат, затвердженого постановою Кабінетів Міністрів України від 21.02.2001 № 159, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.

Ухвалою від 27.01.2025 позовна заява залишена без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків.

Ухвалою від 04.02.2025 позивачу продовжений строк на усунення недоліків позовної заяви - протягом п`яти днів із дня отримання цієї ухвали.

На виконання вимог ухвали від 27.01.2025 про залишення позову без руху, позивач 29.01.2025 подав клопотання про поновлення строку звернення до суду, яке обґрунтовано тим, що проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , позивач зобов`язаний був дотримуватись вимог наказів, у тому числі й усного наказу командира від 24.02.2022, яким встановлений бойовий режим роботи та розпорядок дня. Виконуючи завдання в складі військової частини НОМЕР_1 , позивач об`єктивно не мав можливості виконати процесуальні дії в межах встановленого законом проміжку часу.

Зважаючи на наведене, просить поновити строк звернення до суду із позовними вимогами щодо спірного періоду з 19.07.2022 по 23.12.2022.

Вирішуючи питання поновлення позивачу строку звернення до суду, суддя враховує таке.

Частинами 1-3 статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого згаданим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи згаданим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів..

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення згаданим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 згаданого Кодексу.

Однак, положення статті 122 КАС України не містять норми, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці (грошового забезпечення військовослужбовців).

Вирішуючи питання про те, якою нормою закону слід керуватися при розгляді цієї справи, суд, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, наголошує, що положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Так, частиною першою статті 233 КЗпП (у редакції, яка набула чинності з 19.07.2022) встановлено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Отже, до 19.07.2022 КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06.04.2023 у справі № 260/3564/22, від 19.01.2023 у справі № 460/17052/21 та від 25.04.2023 у справі № 380/15245/22.

Із позовної заяви вбачається, що позивач не погоджується із бездіяльністю відповідача щодо не нарахування грошового забезпечення з 29.01.2020 по 23.12.2022, з урахуванням прожиткового мінімуму доходів громадян встановленого для працездатних осіб станом на 1 січня того року, в якому проводилось нарахування.

Таким чином, на спірні правовідносини щодо нарахування грошового забезпечення з 29.01.2020 до 19.07.2022 розповсюджуються положення ч. 2 ст. 233 КЗпП України (у редакції, чинній до 19.07.2022), відтак, право позивача на звернення до суду із цим позовом за період з 29.01.2020 до 19.07.2022 не обмежується будь-яким строком.

Суддя зауважує, що відповідно до пункту першого глави XIX Прикінцевих положень КЗпП України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 № 383 "Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 року № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року № 1236" дію карантину через COVID-19 продовжено до 30 червня 2023 року.

Щодо періоду з 19.07.2022 по 23.12.2022, то суддя зауважує, що при вирішенні питання дотримання позивачем строку звернення до суду слід застосовувати положення ч. 2 ст. 233 КЗпП України, якою визначено тримісячний строк звернення до суду.

Варто відмітити, що строк звернення до суду із цією частиною позовних вимог, з урахуванням положень глави XIX Прикінцевих положень КЗпП України, закінчився 01.07.2023 (з урахуванням того, що 01.07.2023 є вихідним днем, то останнім днем для подання позовної заяви є 03.07.2023).

Надаючи оцінку доводам позивача про поновлення строку звернення до суду, суддя дійшла висновку, що наведені позивачем підстави для поновлення строку звернення до суду не є поважними.

Так, зі змісту позовної заяви встановлено, що позивач звільнений зі служби у в/ч НОМЕР_1 з 23.12.2022.

Поважність причини пропуску строку звернення до суду позивач обгрунтовує тим, що, проходячи військову службу у в/ч НОМЕР_1 , зобов`язаний був дотримуватися наказів командування, зокрема, усного наказу командира від 24.02.2022 щодо встановлення бойового режиму роботи.

Втім, суддя відмічає, що у клопотанні про поновлення строку звернення до суду позивач не наводить жодних обставин та не надає жодних доказів наявності поважних причин, які перешкоджали позивачу звернутися до суду після звільнення з в/ч НОМЕР_1 , тобто після 23.12.2022, а також після 03.07.2023 (закінчення строку звернення, з урахуванням положень глави XIX Прикінцевих положень КЗпП України).

Як зазначено вище, останнім днем для звернення до суду з вимогами про зобов`язання відповідача перерахувати грошове забезпечення є 03.07.2023.

До суду із цим позовом ОСОБА_1 звернувся 21.01.2025, тобто через півтора року після закінчення строку звернення до суду.

Беручи до уваги наведенні у клопотанні доводи позивача, суддя зауважує, що після звільнення з військової служби позивач мав об`єктивну можливість подати позов у межах встановленого строку. Військова служба завершилася до моменту звернення, а бойовий режим під час проходження служби у в/ч НОМЕР_1 , на який посилається позивач, не міг перешкоджати зверненню до суду протягом тривалого часу після звільнення 23.12.2022.

Таким чином, покликання на виконання військового наказу, як підставу для пропуску строку, не є обґрунтованим, оскільки позивач мав достатньо часу після завершення служби для реалізації свого права на судовий захист.

Відповідно до правових позицій Верховного Суду, тривала бездіяльність позивача не може вважатися поважною причиною для поновлення строку.

Згідно із п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених ч.2 ст.123 цього Кодексу.

Частиною другою статті 123 КАС України, передбачено, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Зважаючи на відсутність поважних причин пропуску позивачем строку звернення до суду, позовну заяву в частині позовних вимог за період з 20.07.2022 23.12.2022 належить повернути позивачеві.

Керуючись ч. 4 ст. 169, ст. ст. 243, 248 КАС України

у х в а л и л а :

Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, повернути позивачеві в частині позовних вимог щодо:

- визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у незастосуванні пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" у редакції чинній з 29.01.2020 при обчисленні позивачу, в період з 20.07.2022 до 23.12.2022 включно, розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, а саме: не визначення розміру посадового окладу та окладу за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,14 вказаної постанови;

- зобов`язання військової частини НОМЕР_1 провести перерахунок грошового забезпечення та доплатити позивачу за період з 20.07.2022 по 23.12.2022 включно, належні з урахуванням проведених раніше виплат суми грошового забезпечення, обчисленого із розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених з урахуванням пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" у редакції чинній з 29.01.2020 шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, на відповідні тарифні коефіцієнти;

- зобов`язання військової частини НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення за період з 20.07.2022 по день її фактичної виплати відповідно до Закону України від 19.10.2000 № 2050-III "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплат, затвердженого постановою Кабінетів Міністрів України від 21.02.2001 № 159, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяКисильова Ольга Йосипівна