Справа № 360/649/22
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року справа №360/649/22

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024 року у справі № 360/649/22 (головуючий суддя у І інстанції Борзаниця С.В.) за позовом адвоката Доброреза Віталія Вікторовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Луганській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу від 12 січня 2022 року № 222344, якою за порушення законодавства про автомобільний транспорт до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 17 000,00 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що постанова є протиправною, оскільки з боку позивача відсутні порушення законодавства, а відповідачем не враховані пояснення, надані водієм ТЗ під час проведення перевірки.

Позивач дійсно є власником транспортного засобу, щодо якого було проведене перевірку, із водієм транспортного засобу ОСОБА_2 , що керував транспортним засобом укладено договір № 3 від 01.12.2021 про надання послуг водія автотранспортного засобу, проте жодних перевезень пасажирів або вантажів транспортним засобом, що були зазначені відповідачем в постанові, водій ОСОБА_2 не здійснював.

Водій повертався на транспортному засобі з міста Харкова до міста Сєвєродонецьк після його ремонту, про що водій і зазначав у своїх поясненнях при перевірці, проте ці пояснення не було взято до уваги відповідачем.

Жодних доказів скоєння порушення позивачем відповідачем не зазначено.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024 року позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Луганській області Державної служби України з безпеки на транспорті № 222344 від 12.01.2022 про застосування адміністративно-господарського штрафу у сумі 17 000,00 грн.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 992,40 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Перевіркою встановлено, що під час перевезення пасажирів за маршрутом «Харків-Сєвєродонецьк» легковим автомобілем на замовлення була відсутня копія договору із замовником транспортних послуг.

Таким чином, надання договору № 3 від 01.12.2021 року пізніше, а не під час перевірки, не має доказового значення, що такий договір був під час перевірки.

Суд першої інстанції безпідставно зазначив, що відповідачем у акті перевірки не зазначено кількість пасажирів та їх персональні дані, оскільки форма акту проведення перевірки, яка є додатком до Порядку № 1567, не містить граф для відображення кількості пасажирів та їх персональних даних.

В обґрунтування своїх доводів посилається на правові позиції Верховного Суду, викладені в постанові від 23.11.2023 у справі № 340/4637/22.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Апеляційним судом витребувано у Луганського окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП Діловодство спеціалізованого суду.

Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему Електронний суд матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.

Отже, враховуючи зазначені листи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі Електронний суд.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) з 14.05.2021 був зареєстрований як фізична особа-підприємець, види економічної діяльності: 49.32 Надання послуг таксі (основний); 49.39 Інший пасажирський наземний транспорт, н.в.і.у; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 49.42 Надання послуг перевезення речей (переїзду), що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 15.10.2024.

На підставі направлення на рейдову перевірку від 29.11.2021 № 015059 співробітниками Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки у період з 29.11.2021 по 05.12.2021 проводились рейдові перевірки, зокрема, на адміністративній території міста Харкова та Харківської області.

Відповідно до акту № 302859 03.12.2021 державним інспектором Сердюк В.С. здійснено перевірку транспортного засобу марки MERCEDES, номерний знак: НОМЕР_2 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію: НОМЕР_3 та встановлено порушення, відповідальність за яке передбачена статтею 60 Закону України Про автомобільний транспорт, а саме: абзац 3 частини першої перевезення пасажирів за маршрутом Харків Сєвєродонецьк легковим автомобілем на замовлення за відсутності на момент перевірки документів визначених статтею 39 Закону України Про автомобільний транспорт, а саме: копії договору із замовником транспортних послуг.

В графі пояснення водія про причини порушень зазначено: ознайомлений.

Водій транспортного засобу ОСОБА_2 .

Відомостей щодо пасажирів, їх кількості, а також їх пояснення щодо підстав та умов перебування в транспортному засобі в акті та відзиві на позов не зазначено та суду не надано.

З договору № 3 від 01.12.2021 про надання послуг водія автотранспортного засобу встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 та фізична особа ОСОБА_2 уклали договір про надання послуг водія автотранспортного засобу з перевезення пасажирів в обсязі та на умовах, передбачених цим договором в строк з 01 грудня 2021 року по 31 грудня 2021 року, ТЗ: MERCEDES, державний номер: НОМЕР_2 .

Повідомлення № 107704/4.3/24-2Т від 22.12.2021 про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, виявленого під час рейдової перевірки, 04 січня 2022 року з 9.00 до 14.00 направлено на адресу позивача рекомендованим листом № 000.

Під час розгляду зазначеної справи позивач був присутній, що підтверджується його підписом в повідомленні № 107704/4.3/24-2Т від 22.12.2021.

За результатами розгляду справи відповідачем прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 222344 від 12.01.2022 за порушення статті 39 Закону України Про автомобільний транспорт, а саме: відсутність на момент проведення перевірки копії договору з замовником транспортних послуг, якою до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 17 000 грн, передбачений частиною першою абзацу 3 статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт.

Копію зазначеної постанови отримано позивачем особисто 12.01.2021, що підтверджується записом про отримання та підписом позивача на постанові.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що відповідачем не надано належних доказів на підтвердження вчинення позивачем правопорушення, за яке на нього накладено адміністративно-господарський штраф постановою від 12 січня 2022 року № 222344.

Оцінка суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 року № 2344-III (далі - Закон № 2344, в редакції, чинній на час проведення перевірки 03.12.2021) автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - це перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.

Як передбачено частиною першою статтею 33 Закону № 2344 автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Згідно зі статтею 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до статті 910 Цивільного кодексу України за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов`язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов`язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення. Укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідно квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів).

Аналіз наведених норм законодавства свідчить, що:

- відповідальність у вигляді адміністративно-господарського штрафу передбачена саме за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 Закону № 2344-III;

- копія договору із замовником транспортних послуг обов`язково повинна бути наявною у водія юридичної особи або у водія фізичної особи - підприємця, що здійснює перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення.

Тобто відповідальність за наявність копії договору із замовником послуг при перевезенні пасажирів легковими автомобілями на замовлення несуть саме перевізники, які надають такі послуги з перевезення пасажирів.

На підставі статті 34 Закону № 2344 автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону, а також інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного та санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв; організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, який визначено центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Частиною першою статті 39 Закону № 2344 визначено, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Відповідно до частин 2-12 статті 39 Закону № 2344 серед обов`язкових документів, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення, для водія автобуса визначено, зокрема, посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, а також інші документи, передбачені законодавством України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 № 176 було затверджено Правила надання послуг пасажирського автомобільного транспорту (далі Правила в редакції, чинній на час проведення перевірки).

Згідно з пунктами 104 та 105 цих Правил для надання послуг з перевезення легковими автомобілями на замовлення (далі - перевезення на замовлення) автомобільний перевізник зобов`язаний використовувати транспортні засоби, які належать йому на праві власності чи користування, що підтверджується відповідними реєстраційними документами, а також мати відповідну ліцензію і ліцензійну картку на кожен автомобіль.

Організація перевезення на замовлення здійснюється за договором, який укладається між автомобільним перевізником, автомобільним самозайнятим перевізником та суб`єктом господарювання, у письмовій формі і повинен містити інформацію про основні характеристики обслуговування, відповідальність сторін, форму та строк проведення розрахунку, марку та клас транспортного засобу, його облаштування, наявність додаткового технічного обладнання.

Таким чином, водій, який здійснює перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення, повинен мати при собі, серед іншого, копію договору із замовником транспортних послуг.

Згідно з пунктом 15 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок № 1567 в редакції, чинній на час проведення перевірки) при проведенні рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону № 2344-III документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 1567 виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

Абзацом першим пункту 21 Порядку № 1567 передбачено, що у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Відповідно до абзацу 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-III до автомобільних перевізників за порушення законодавства про автомобільний транспорт застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем не надано жодного належного доказу, що на момент перевірки позивач надавав послуги з перевезення пасажирів на замовлення: що транспортний засіб використовувався позивачем на момент перевірки у будь-яких комерційних цілях.

Отже, за наведених обставин відсутні докази здійснення перевезення позивачем пасажирів на замовлення, а також доказів використання транспортного засобу в будь-яких інших комерційних цілях.

Лише факт здійснення позивачем підприємницької діяльності у сфері надання послуг з перевезення пасажирів за відсутності інших належних доказів надання таких послуг не є автоматичною підставою для визнання позивача таким, що порушив приписи ст. 39 Закону № 2344 та притягнення його до відповідальності на підставі абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344.

Таким чином, висновок відповідача, що 03 грудня 2021 року позивач здійснював перевезення пасажирів на замовлення без відповідних документів є бездоказовим.

Суд не приймає посилання апелянта на правові позиції Верховного Суду, викладені в постанові від 23.11.2023 у справі № 340/4637/22, оскільки вони викладені за інших обставин, ніж ті, що наявні в справі, що розглядається.

Так в справі № 340/4637/22 обставини свідчать, що під час перевірки автомобільним перевізником надано товарно-транспортну накладну № 742953 від 11 липня 2022 року, у якій автомобільним перевізником зазначено «ПП ОСОБА 1». Проте позивачем до суду надано товарно-транспортну накладну № 742953 від 11 липня 2022 року, у якій автомобільним перевізником зазначено ТОВ «ДАСТІК». Позивач указував на те, що саме ця товарно-транспортна накладна була дійсною в момент проведення спірної перевірки. Тобто, спір в цій справі стосувався саме визначення, яку саме транспортну-накладну необхідно вважати поданою контролюючому органу під час проведення перевірки.

Між тим, в справі за позовом ОСОБА_1 позивач взагалі заперечує перевезення будь-яких пасажирів транспортним засобом в день перевірки, а відповідачем не надано жодного доказу спростування цих тверджень позивача, зокрема фотофіксації транспортного засобу.

Проте, відповідальність за абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344 настає за відсутності на момент проведення перевірки документів, зокрема, копії договору з замовником транспортних послуг, саме під час перевезення пасажирів та вантажів.

З огляду на викладене, постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу від 12 січня 2022 року № 222344 є протиправною та підлягає скасуванню.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Як визначено пунктом 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує для фізичних осіб та фізичних осіб-підприємців - тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Таким чином зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 139, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024 року у справі № 360/649/22 залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024 року у справі № 360/649/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 17 лютого 2025 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 17 лютого 2025 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.А. Блохін

Е.Г. Казначеєв