Справа № 560/174/25
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2025-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/174/25
УХВАЛА

14 лютого 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просила:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області вчинені від 02.09.2024 року щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п.7-1 розділу XV "Прикінцевих положень" ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" протиправними;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області врахувати ОСОБА_1 період роботи з 20.08.1991 по 25.08.1999 рр. на посаді вчителя математики, фізики та креслення в V-ІХ класах у Паберешській неповній середній школі Демянського району Новгородської області на території російської федерації, період роботи з 15.02.2022 по 20.09.2022рр. на посаді асистента вчителя в Балинському ліцеї до спеціального педагогічного стажу та провести нарахування та виплату ОСОБА_1 , грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 лютого 2025 року адміністративний позов - задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо розгляду у встановленому порядку заяви ОСОБА_1 від 20.08.2024 щодо виплати одноразової грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.08.2024 щодо виплати одноразової грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням висновків, викладених в цьому судовому рішенні. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

До суду надійшла заява від представника позивача про ухвалення додаткового рішення, в якій просить: ухвалити додаткове рішення по справі № 560/174/25, в якому вирішити питання щодо позовних вимог: "Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області врахувати ОСОБА_1 період роботи з 20.08.1991 по 25.08.1999 рр. на посаді вчителя математики, фізики та креслення в У-ІХ класах у Паберешській неповній середній школі Демянського району Новгородської області на території російської федерації, період роботи з 15.02.2022 по 20.09.2022рр. на посаді асистента вчителя в Балинському ліцеї до спеціального педагогічного стажу".

Представник позивача зазначає, що рішенням суд позбавив позивачку її законного права на дану виплату. Оскільки суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.08.2024р.. однак відповідач наголошував, що у позивачки недостатньо пільгового стажу через не врахування стажу роботи з 20.08.1991 по 25.08.1999 рр. на посалі вчителя математики, фізики та креслення в V-ІХ класах у Паберешській неповній середній школі Демянського району Новгородської області на території російської федерації через відсутність довідки про форму власності закладу.

Дослідивши подану заяву та додані до неї документи, суд дійшов наступних висновків.

Частинами першою, третьою статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що прийняв рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі, у том самому порядку, що й судове рішення. Відповідно до положень КАС України розгляд питання про прийняття додаткового рішення може проводитись без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною 4 статті 252 КАС України про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Процесуальний інститут додаткового судового рішення дає можливість виправити помилки суду, спричинені недотриманням вимог до судового рішення, зокрема, щодо наявності в ньому відповіді на всі заявлені вимоги позивача, наявності суджень суду щодо способу виконання судового рішення у випадку, коли такі судження є необхідними, вирішення питання про судові витрати. Водночас, додаткове судове рішення не може змінювати суті основного рішення, оскільки воно є його невід`ємною складовою.

Водночас, у рішенні Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 лютого 2025 року, що у разі звернення особи до пенсійного органу з заявою про призначення (перерахунок) пенсії, останній (після визначення за принципом екстериторіальності структурний підрозділ органу, що призначає пенсію) зобов`язаний розглянути подану заяву із документами та прийняти відповідне рішення щодо призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Крім того, пунктом 3.1 Порядку №22-1 визначено, що саме орган, що призначає пенсію, надає роз`яснення підприємствам, установам, організаціям та особам з питань призначення та виплати пенсій; у разі необхідності - бланки документів.

Відповідно до пункту 4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Згідно матеріалів справи, 20.08.2024 ОСОБА_1 звернулася із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій.

За результатами розгляду заяви відповідач протягом 10 днів після надходження останньої відповідного рішення по суті не прийняв. Натомість 02.09.2024 відповідач розглянув заяву як звернення, та листом надав відповідь.

Суд зазначає, що зміст поданої позивачкою заяви очевидно дає змогу оцінити намір заявника.

Отже, зазначений лист не може оцінюватись як належна правова відмова, оскільки питання вирішене не у встановленому законом порядку, так як не визначено за принципом екстериторіальності структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, і відповідне рішення таким органом не прийняте.

Відсутність належним чином оформленого рішення відповідача про виплату або відмову у виплаті одноразової грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій, не зважаючи на надіслання заявнику листа, свідчить про те, що пенсійний фонд не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом.

Аналогічний за змістом правовий висновок викладено Верховним Судом в постанові від 21 грудня 2020 року в справі № 229/4165/17.

Отже, жодного рішення за результатами розгляду заяви позивача не приймалось, а оформлено лист, який позивач сприйняв як відмову. Проте вказаний лист неможливо ототожнювати із рішенням суб`єкта владних повноважень про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій.

З урахуванням відсутності відповідного рішення відносно позивачки, суд не може надавати оцінку мотивам, викладеним відповідачем у листі від 02.09.2024 року № 15768-14221/Р-03/8-2200/24.

Частиною 2 ст. 9 КАС України врегульовано, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 10 частини другої статті 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Тобто, законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

У спірному випадку відповідач не вказав на недоліки поданої заяви, не забезпечив розгляд заяви позивачки за принципом екстериторіальності, що також призвело до того, що рішення по суті заяви не прийнято.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у спірному випадку, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивачки, необхідно вийти за межі заявлених позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов`язання останнього повторно розглянути заяву позивачки від 20.08.2024 року щодо виплати одноразової грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій, з врахуванням висновків, викладених у цьому судовому рішенні.

Аналогічний правовий висновок викладено Сьомим апеляційним адміністративним судом в постанові від 30 вересня 2024 року по справі № 560/9304/24.

Відтак, оскільки рішення територіального підрозділу Головного управління пенсійного фонду України, що є обов`язковим для прийняття суб`єктом владних повноважень, про відмову в виплаті грошової допомоги та в зарахуванні спірних періодів роботи до пільгового стажу на час розгляду адміністративної справи не існувало, то і спору щодо зарахування спірних періодів на час звернення позивача у цій справі до суду не існує, оскільки відповідне рішення ще не було прийнято. Водночас, судовому захисту підлягає лише порушене право.

При цьому суд зазначає, що незгода з правовим обґрунтуванням судового рішення є підставою для апеляційного оскарження.

Відтак, враховуючи те, що суду було необхідно вийти за межі заявлених позовних вимог та задоволити їх в той спосіб, що сприяв би ефективному захисту прав, свобод та інтересів позивачки, а також те, що питання щодо розподілу судових витрат вирішено, визначено спосіб виконання судового рішення, то суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для ухвалення додаткового рішення у справі.

Таким чином, заява про ухвалення додаткового судового рішення не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі № 560/174/25 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддя П.І. Салюк