Справа № 380/12128/24
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2025 рокусправа № 380/12128/24
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М., розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - ГУ ПФУ у Львівській області, відповідач) з такими вимогами:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у проведенні розрахунку підвищення пенсії та невиплаті підвищення пенсії ОСОБА_1 , як члену сім`ї репресованих осіб, яких у подальшому було реабілітовано, у розмірі, передбаченому пунктом "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ, із розрахунку 25 відсотків від мінімальної пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок підвищення пенсії, нарахування та виплату ОСОБА_1 , згідно із пунктом "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ, із розрахунку 25 відсотків від мінімальної пенсії за віком, починаючи з 29.04.2024.

Позивач не погоджується з відмовою відповідача здійснити йому підвищення до пенсії як члену сім`ї реабілітованої особи, яку було примусово переселено у розмірі, передбаченому статтею 47 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та п. «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із розрахунку 25% мінімальної пенсії за віком, встановленого статтею 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідач позов не визнає. Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, просить суд відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Пояснив, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області та отримує пенсію за віком на підставі Закону № 1058. 29.04.2024 року звернувся до територіального органу ПФУ із заявою щодо встановлення підвищення до пенсії як члену сім`ї реабілітованої особи, яку було примусово переселено у розмірі 25%, проте рішенням ГУ ПФУ у Львівській області йому було відмовлено у такому перерахунку, оскільки відповідно до наданих документів позивач не був ні репресованою особою, ні примусово переселеною особою. Крім того, звертає увагу суду, що надане до заяви посвідчення реабілітованого, видане Львівською обласною радою, не відповідає зразку посвідчення про пільги реабілітованих, затвердженому Постановою № 48 «Про заходи щодо реалізації Закону Української РСР «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні».

Суд з`ясував зміст заяв по суті спору, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності і встановив такі фактичні обставини справи і відповідні їм спірні правовідносини:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Новокузнецьк Кемеровської області РРФСР (а.с. 10), батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно до довідки Прокуратури Львівської області про реабілітацію № 13/5924-92 від липня 1992 року, виданої про те, що громадянка ОСОБА_4 засуджена 09.07.1945 року військовим трибуналом військ НКВС Дрогобицької області за ст.54-1«а», 54-2 КК УРСР на десять років позбавлення волі з конфіскацією майна, заарештована 04.04.1945 року, звільнена 01.06.1956 року; на підставі статті 1 Закону Української РСР від 17.04.1991 «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» громадянка ОСОБА_4 реабілітована з поверненням конфіскованого майна або його вартості (а.с. 11).

Згідно довідки Міністерства внутрішніх справ СРСР № 093786 від 23.06.1956 року, яка видана ОСОБА_5 про те, що вона утримувалася в місцях ув`язнення МВД з 04.04.1945 року по 01.06.1956 року, звідки звільнена за рішенням постійної сесії Верховного Суду Комі АССР умовно-достроково та направлена до місця проживання в м.Воркута Комі АССР (а.с. 12).

Згідно довідки Міністерства внутрішніх справ СРСР № 089220 від 23.04.1956 року, яка видана ОСОБА_2 про те, що він утримувалася в місцях ув`язнення МВД з 11.06.1947 по 22.04.1956, звідки звільнений у зв`язку із відбуттям строку покарання з урахуванням зарахування робочих днів, з поразкою у правах на 5 років починаючи з 22.04.1956 та направлений до місця проживання в м. Воркута (а.с. 13).

Львівська обласна рада видала ОСОБА_1 посвідчення № 145/23-П від 12.07.2018 на підтвердження статусу реабілітованої особи та наявності на території Львівської області права на пільги, передбачені рішеннями Львівської обласної ради та Законом України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» (а.с. 8).

ОСОБА_1 29.04.2024 року звернулася до органу ПФУ із заявою про здійснення перерахунку підвищення до пенсії як члену сім`ї репресованих осіб - на 25% мінімальної пенсії за віком, відповідно до пункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням від 06.05.2024 року № 84 ГУ ПФУ у Львівській області відмовило ОСОБА_1 в перерахунку пенсії, оскільки відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Орджонікідзенським ЗАГСом 07.01.1963, ОСОБА_1 народився в місті Новокузнецьк Кемерівської області (а.с. 17).

При прийнятті рішення суд керується такими нормами права:

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років» від 17.04.1991 № 962-XII (далі - Закон № 962-XII, в редакції від 05.05.2018, чинній на час отримання позивачем посвідчення реабілітованого, що діє на території Львівської області, реабілітованими визнаються особи: 1) які до 24 серпня 1991 року були обвинувачені або яким було призначено покарання за рішенням позасудового органу незалежно від діяння або мотивів обвинувачення чи призначення покарання; 2) стосовно яких до 24 серпня 1991 року були здійснені репресії у формах, визначених статтею 2 цього Закону, за рішенням іншого репресивного органу, якщо встановлено факт здійснення репресій проти таких осіб з класових, національних, політичних, релігійних, соціальних мотивів; 3) стосовно яких до 24 серпня 1991 року були здійснені репресії за рішенням іншого репресивного органу, якщо встановлено недоведеність вини таких осіб у скоєнні злочину або адміністративного правопорушення; 4) які до 24 серпня 1991 року були арештовані, перебували під вартою і яким було пред`явлено обвинувачення за статтями законодавчих актів, передбачених пунктами 1-5, за законодавчими актами, передбаченими пунктами 6-14, за діяння, передбачені пунктами 15-22 статті 3 цього Закону, якщо справи проти таких осіб були припинені під час слідства, попереднього (досудового) слідства або закриті за відсутності події злочину, відсутності складу злочину, недоведеності участі особи у вчиненні злочину; 5) стосовно яких до 24 серпня 1991 року за рішенням іншого репресивного органу були здійснені репресії у формах, визначених статтею 2 цього Закону, за недонесення (неповідомлення) про вчинення або підготовку до вчинення іншою особою діяння, за яке законодавством, що діяло до 24 серпня 1991 року, було передбачено кримінальну або адміністративну відповідальність, за умови що особа, якій призначено покарання за вчинення або підготовку до вчинення такого діяння, була реабілітована в установленому порядку.

Стаття 13 Закону № 962-ХІІ передбачає, що потерпілими від репресій визнаються:

1) чоловік або дружина репресованої особи, який/яка на момент здійснення репресії перебували у шлюбі з репресованою особою;

2) діти репресованої особи, у тому числі усиновлені, які у віці до 18 років залишилися без батька, матері (усиновлювача) внаслідок здійснення репресій проти батька, матері (усиновлювача) або які народилися не пізніше ніж через 10 місяців з дня арешту батька, матері, або які народилися у місці позбавлення волі, на засланні, висланні під час перебування репресованої особи у місці позбавлення волі, на засланні, висланні, залишення репресованої особи для роботи у таборах Народного комісаріату внутрішніх справ у становищі вільнонайманого без права виїзду з прикріпленням до районів табору-будівництва, закріплення репресованої особи за будівництвом згідно з директивою Народного комісара внутрішніх справ та Прокурора СРСР від 29 квітня 1942 року № 185, або які народилися у матері, яку було примусово безпідставно поміщено до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, під час перебування матері у такому психіатричному закладі, або які у віці до 18 років перебували, незалежно від тривалості, у спецприймальниках чи розподільниках, спеціальних будинках малюка чи дитячих будинках репресивних органів, або які внаслідок здійснення репресії проти батька, матері були примусово позбавлені імен, включаючи родові імена;

3) інші особи, які на момент здійснення репресії спільно проживали, були пов`язані спільним побутом з репресованою особою або перебували на утриманні репресованої особи.

Відповідно до частини 8, 9 статті 6 Закону № 962-ХІІ реабілітованим, які мають право на передбачені цим Законом пільги, видається посвідчення єдиного зразка, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Видача цього посвідчення проводиться за місцем проживання виконавчими органами відповідних сільських, селищних, міських рад, у тому числі обраними об`єднаними територіальними громадами.

Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання реалізації Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років» від 19 травня 2021 р. № 535 затверджений зразок посвідчення реабілітованої особи.

Відповідно до пункту 2 Постанови № 535 установлено, що посвідчення реабілітованого, видане до набрання чинності цією постановою за зразком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 24 червня 1991 р. № 48 «Про заходи щодо реалізації Закону Української РСР «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» (ЗП УРСР, 1991 р., № 6, ст. 51), є дійсним протягом строку його дії.

Відповідно до пункту 2.6 Порядку № 22-1 при призначенні до пенсій надбавок, допомог, додаткової пенсії, компенсації, пенсії за особливі заслуги перед Україною та підвищень відповідно надаються документи про визнання заявника реабілітованим або членом його сім`ї, якого було примусово переселено (для підвищення пенсії згідно з пунктом «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення»)

Пунктом 2.13 Порядку № 22-1 За документ, який засвідчує, що особа визнана реабілітованою, приймається посвідчення реабілітованого. Для реабілітованих осіб, потерпілих від репресій, зазначених в пунктах 5-7 статті 2 Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», приймаються довідки органів внутрішніх справ, видані на підставі наявних у них відповідних документів (постанови про вислання, особистих справ на висланих осіб тощо), а за відсутності таких документів - довідки районних комісій з поновлення прав реабілітованих, видані на підставі встановленого факту переселення.

Відповідно до пункту г) статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІІ репресованим особам, яких у подальшому було реабілітовано, призначені пенсії підвищуються на 50 процентів, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - на 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону № 1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Частиною четвертою цієї статті визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений частинами першою - третьою цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Підпунктом 2 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 № 654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» (далі - Постанова № 654) установлено, що з 01.09.2008 громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачуються замість пенсії, підвищення проводиться в розмірі 54,4 гривні, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - 43,52 гривні.

Відповідно до пункту 6 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до прийняття відповідного закону до пенсій, передбачених цим Законом, установлюються надбавки та здійснюється їх підвищення згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення». Зазначені надбавки та підвищення встановлюються в розмірах, що фактично виплачувалися на день набрання чинності цим Законом з наступною індексацією відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення. Виплата їх здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

При прийнятті рішення суд керується такими мотивами:

- позивач ОСОБА_1 звернувся до органу ПФУ із заявою від 29.04.2024 року про зміну розміру підвищення до пенсії згідно з пунктом «г» статті 77 Закону № 1788, додав до заяви: свідоцтво про народження від 07.01.1963 серії НОМЕР_2 , копію посвідчення 145/23-П (а.с.8), довідки про утримання в місцях ув`язнення МВС ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (а.с.12,13) та довідку про реабілітацію ОСОБА_3 та вважає надані документи достатніми для позитивного вирішення його прохання;

- ГУ ПФУ у Львівській області рішенням від 06.05.2024 № 84 відмовило в перерахунку пенсії з мотивів того, що позивач, відповідно до наданого свідоцтва про народження, народився в місті Новокузнецьк Кемерівської області, тобто не є членом сім`ї, якого було примусово переселено.

Оцінюючи підстави прийняття рішення про відмову у перерахунку пенсії суд керується такими мотивами:

І. Додані позивачем довідки та свідоцтво про народження підтверджують, що його батьки ОСОБА_2 із 1947 році та ОСОБА_3 із 1945 року були засуджені та утримувалася в місцях ув`язнення МВС. Батько позивача ОСОБА_2 був звільнений з ув`язнення 22.04.1956 року з пониженням в правах на 5 років починаючи із 22.04.1956 року, а мати ОСОБА_3 була звільнена 01.06.1956 року, що підтверджується довідками № 089220 та № 093786 (а.с. 12, 13). Позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Новокузнецьк, Кемеровської області (а.с. 10). Отже, позивач народився вже після звільнення його батьків з місць ув`язнення МВД (від звільнення батьків минуло більше шести років).

Таким чином, позивач у розмінні статті 12 та 13 Закону № 962-ХІІ не є ані реабілітованою особою, ані потерпілим від репресій, оскільки народився вже після того, як його репресовані батьки були звільнені з місць ув`язнення МВД. Суд враховує, що позивач не надав будь-яких доказів того, що його батько та/або мати примусово утримувалися в м.Новокузнецьк Кемеровської області РРФСР після їх звільнення та до моменту народження позивача. З огляду на ці обставини надані позивачем архівні документи підтверджують статус його батьків як реабілітованих, проте не підтверджують статусу ОСОБА_1 як потерпілого від репресій відповідно до Закону № 962-XII (в редакції, що діє з 05.05.2018).

Отже, надані позивачем документи свідчать про те, що ОСОБА_1 не має підстав для встановлення підвищення до пенсії на підставі пункту «г» статті 77 Закону №1788. З огляду на наведені мотиви суд дійшов висновку, що ГУ ПФУ у Львівській області прийняло обґрунтоване та законне рішення від 06.05.2024 № 84 про відмову у перерахунку пенсії

ОСОБА_1 відповідно до частини 8, 9 статті 6 Закону № 962-ХІІ реабілітованим, які мають право на передбачені цим Законом пільги, видається посвідчення єдиного зразка, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Видача цього посвідчення проводиться за місцем проживання виконавчими органами відповідних сільських, селищних, міських рад, у тому числі обраними об`єднаними територіальними громадами.

Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання реалізації Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років» від 19 травня 2021 р. № 535 (далі - Постанова № 535) затверджений зразок посвідчення реабілітованої особи (а.с.31). Відповідно до пункту 2 Постанови № 535 установлено, що посвідчення реабілітованого, видане до набрання чинності цією постановою (до 02.06.2021) за зразком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 24 червня 1991 р. № 48 «Про заходи щодо реалізації Закону Української РСР «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» (ЗП УРСР, 1991 р., № 6, ст. 51) (далі - Постанова № 48), є дійсним протягом строку його дії (а.с. 32).

Позивач покликається на підтвердження свого статусу особи, що має право на підвищення до пенсії на підставі пункту «г» статті 77 Закону № 1788 на посвідчення, видане 12.07.2018. У випадку відповідності особи, що його отримала, вимогам Закону № 962-XII, таке посвідчення повинно відповідати зразку, затвердженому в Постанові № 48, а саме:

1) називатися «посвідчення реабілітованого»;

2) бути виданим виконавчим органом відповідної сільської, селищної, міської ради;

2) містити такі обов`язкові реквізити:

- «Пред`явник цього посвідчення має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні»;

- «Посвідчення безстрокове і діє на всій території України».

Натомість до заяви про перерахунок пенсії від 29.04.2024 року позивач долучив «Посвідчення реабілітованого та потерпілого від політичних репресій» № 145/23-П від 12.07.2018 року (а.с.8), видане Львівською обласною радою, відповідно до якого «Пред`явник цього посвідчення на території Львівської області має право на пільги, передбачені рішеннями Львівської обласної ради та Законом України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні».

Суд констатує, що це посвідчення не підтверджує статусу ОСОБА_1 як реабілітованого/потерпілого від репресій в розумінні Закону № 962-ХІІ, оскільки:

- Львівська обласна рада представляє спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст і не є виконавчим органом відповідної сільської, селищної, міської ради, а тому не наділена повноваженнями видавати посвідчення реабілітованого на підставі статті 6 Закону № 962-ХІІ у формі, визначеній Постановами №№ 48, 535;

- позивач станом на 12.07.2018 не відповідав визначеним Законом № 962-ХІІ умовам для визнання його ні «реабілітованим», ні «потерпілим від політичних репресій»;

- посвідчення № 145/23-П від 12.07.2018 не відповідає формі посвідчення, яка на підставі Закону № 962-ХІІ була визначена Постановою №48, ані за назвою, ані за змістом, а також не містить вказівки про те, що це посвідчення діє на всій території України.

Суд враховує, що Львівська обласна рада в рамках реалізації програми соціальної підтримки окремих категорій громадян Львівської області, яка фінансувалася із обласного бюджету, прийняла нормативно-правові акти локального рівня, якими з метою підвищення соціального захисту мешканців Львівської області певних категорій визначала додаткові критерії визнання їх реабілітованими чи потерпілими від політичних репресій, що не були передбачені Законом № 962-ХІІ. Напр., рішенням №850 від 10.03.2009 "Про визнання громадян потерпілими від політичних репресій", визначено нові (не визначені законом) критерії, за якими Львівська обласна рада визнала мешканців Львівської області особами, потерпілими від політичних репресій; в 2011 році прийняла рішення №280 від 20.10.2011 "Про посвідчення для реабілітованих і потерпілих від політичних репресій" та затвердила його зразок (а.с.33-34). В рішеннях Львівської обласної ради щодо виплат адресних допомог та затвердження комплексних програм соціальної підтримки громадян Львівська обласна рада розмежовує пільги, що надаються певним категоріям осіб в залежності від їх статусу: 1) підтверджується посвідченнями, виданими за формою, визначеною Постановами №№ 48, 535; 2) підтверджується посвідченнями, виданими Львівською обласною радою для отримання визначених нею (радою) доплат та/або пільг (рішення № 167 від 13.07.2021, № 209 від 30.09.2021; а.с.35-37).

Отже, «посвідчення реабілітованого та потерпілого від політичних репресій», видане Львівською обласною радою на виконання її власних рішень, діє лише на території Львівської області та є підставою для отримання соціальної допомоги у формі та обсязі, визначених самою Львівською обласною радою за рахунок коштів її бюджету.

Водночас це посвідчення, що не відповідає формі та змісту посвідчення, передбаченого Постановами №№ 48, 535, не є підставою для підтвердження статусу «реабілітованої» чи «потерпілої від репресій» особи в розумінні Закону № 962-XII та, відповідно, не є підставою для встановлення підвищення до пенсії на підставі пункту «г» статті 77 Закону № 1788.

Підсумовуючи наведені мотиви суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 , тому у їх задоволенні слід відмовити.

Суд не здійснює розподіл судових витрат відповідно до норм статті 132 КАС України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а сторони не надали суду доказів понесення інших видів судових витрат.

Керуючись ст.ст. 19-20, 22, 25-26, 90, 139, 229, 241-246, 250, 251, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Судові витрати не розподіляти.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

СуддяМоскаль Ростислав Миколайович