Справа № 335/13401/24
Суддя: Романько О. О.
Дата ухвалення: 2025-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Романько О.О., за участі секретаря судового засідання Корсунової Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 107Б, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора поліції Шинкаренка Антона Андрійовича, Департамент патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3559429 від 27.11.2024,-

ВСТАНОВИВ:

09.12.2024 до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя звернулась ОСОБА_1 до інспектора поліції Шинкаренка Антона Андрійовича, Департамент патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3559429 від 27.11.2024.

12.12.2024 судом було винесено ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

23.12.2024 позивачем було надано клопотання про усунення недоліків.

В обґрунтування уточнених позовних вимог позивач зазначила, що 27 листопада 2024 року в м. Запоріжжі, на перехресті вул. Портова та пр. Соборний інспектором УПП в Запорізькій області лейтенантом поліції 2 взводу 1 роти 2 батальйону Шинкаренком Антоном Андрійовичем було винесено відносно неї постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері транспорту, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 3559429, згідно якої її було притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Підставою для винесення посадовою особою відповідача постанови стало нібито порушення позивачем п.9.2.б ПДР, відповідно до якого водій не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 Напрямки руху по смугах та зі смуги з якої дозволено рух лише ліворуч, здійснив рух прямо, на перехресті Н-08 та вул. Богдана Хмельницького при перестроюванні не подав світловий покажчик повороту відповідного напрямку.

У зв`язку з цим, посадовою особою відповідача прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн., яку вона вважає незаконною.

Суть постанови, яка оскаржується полягає в тому, що гр. ОСОБА_1 27 листопада 2024 керуючи автомобілем «Ford Fiesta» з номерним знаком НОМЕР_1 , на перехресті вул. Портова та пр. Соборний не виконала вимогу дорожнього знаку 5.16 Напрямки руху по смугах та зі смуги з якої дозволено рух лише ліворуч, здійснила рух прямо, на перехресті Н-08 та вул. Богдана Хмельницького при перестроюванні не подала світловий покажчик повороту відповідного напрямку, чим порушила п. 9.2.б ПДР- Порушення попереджувальних сигналів, перед перестроюванням, поворотом, розворотом. У зв`язку з цими обставинами інспектор прийшов до висновку про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та наклав штраф у розмірі 510,00 грн..

Позивач вказує, що зазначена постанова винесена безпідставно та з істотним порушенням її прав, не відповідає обставинам справи та вимогам закону, а тому підлягає скасуванню.

Як вбачається з оскаржуваної постанови серії ЕНА №3559429 від 27.11.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності в пункті 7 зазначено, що «до постанови додається: камера «Motorola».

Далі в позові зазначила, що, ці відеозаписи є єдиним доказом нібито вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Проте із продемонстрованих під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відеозаписів, на них не було зафіксовано порушення, яке вказане у постанові. На місці, так званого порушення, її ТЗ також зупинено не було. Прохання забезпечити її належною правовою допомогою під час розгляду справи про адміністративне правопорушення - залишене поза увагою. Окрім того, в оскаржуваній постанові місцем вчинення правопорушення вказано перехрестя Н-08 та вул. Богдана Хмельницького, проте по вул. Богдана Хмельницького вона рух взагалі не здійснювала, а отже відомості в постанові про адміністративне правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи, доказів її руху саме цим перехрестям - матеріали справи не містять. Відсутність доказів в п.7 постанови вказує на відсутність складу правопорушення, у зв`язку з тим, що відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Позивачем зазначено про невідповідність постанови вимогам законодавства, яке регулює оформлення матеріалів адміністративного правопорушення, а також при розгляді такої справи було порушено право позивача на захист.

Позивач прохала скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №3559429 від 27.11.2024 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. та стягнути з відповідача на її користь судовий збір.

В судове засідання позивач не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Відповідач в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. 31.12.2024 року до суду було надано відзив по справі, в якому зазначено про розгляд справи за їх відсутності (а.с.26-29). Позовні вимоги не визнають повністю, прохали відмовити в задоволенні позову, додали до матеріалів справи відеозапис.

В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч.4 ст.229 КАС України.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись із позовною заявою, відзивом на позов, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються позиції учасників справи, та перевіривши їх доказами, наданими сторонами, суд встановив наступні обставини.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що відповідно до рішення суб`єкта владних повноважень 27 листопада 2024 року о 16:19 в м. Запоріжжі, вул. Соборний, 232 водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Ford Fiesta» з номерним знаком НОМЕР_1 , на перехресті вул. Портова та пр. Соборний не виконала вимогу дорожнього знаку 5.16 Напрямки руху по смугах та зі смуги з якої дозволено рух лише ліворуч, здійснила рух прямо, на перехресті Н-08 та вул. Богдана Хмельницького при перестроюванні не подала світловий покажчик повороту відповідного напрямку, чим порушила п. 9.2.б ПДР- Порушення попереджувальних сигналів, перед перестроюванням, поворотом, розворотом, через що інспектором УПП в Запорізькій області лейтенантом поліції 2 взводу 1 роти 2 батальйону Шинкаренком Антоном Андрійовичем було винесено відносно неї постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері транспорту, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 3559429, згідно якої її було притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою та притягненням до адміністративної відповідальності, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд при розгляді позову звертає увагу на приписи ст. 251 КУпАП, якими передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд дослідивши матеріали справи зазначає, що вони не містять доказів, які б відповідали вимогам ст. ст. 73 - 76 КАС України та належно підтверджували факт допущення позивачем порушення ПДР, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Вимоги дорожнього знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах» показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них. Знак 5.16, що дозволяє поворот ліворуч з крайньої лівої смуги, дозволяє також розворот з цієї смуги. Дія знаку 5.16, встановленого перед перехрестям, поширюється на все перехрестя, якщо наступні знаки 5.16 і 5.18, установлені на ньому, не дають інших вказівок.

Пункт 9.2.б ПДР України передбачає, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Частина 2 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуються правил дорожнього руху, зокрема частини перша, друга, третя і п`ята статті 122.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Частиною 2 ст. 283 КУпАП визначено загальні вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, яка має містити інформацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння нею правопорушення.

Приписи ч. 3 ст. 283 КУпАП встановлюють, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, має містити також відомості, зокрема відомості про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Приписами ст. 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

У розумінні ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності покликань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Згідно з ст. 31 Закону «Про Національну поліцію» № 580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, перевіряти документи особи, опитувати осіб, зупиняти транспортні засоби, застосовувати технічні прилади та технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі № 338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України вказаний висновок підлягає застосуванню у цій справі.

Як зазначила у позові ОСОБА_1 , в оскаржуваній постанові місцем вчинення правопорушення вказано перехрестя Н-08 та вул. Богдана Хмельницького, проте з наданих доказів не доведено, що вона дійсно здійснювала рух по перехрестю Н-08 та вул. Богдана Хмельницького, а отже відомості в постанові про адміністративне правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи, доказів її руху саме цим перехрестям - матеріали справи не містять. Місцем розгляду справи зазначено: вул. Гребельна, буд. 2, Дніпровський район, м. Запоріжжя.

Крім того, відповідач скористався правом подання відзиву в якому зазначив, зокрема, що інспектором було встановлено факт вчинення позивачем правопорушення, про яке зазначено в оскаржуваній постанові та додано відеозапис правопорушення.

З наданого відеозапису не можливо встановити технічний засіб з якого здійснено відеофіксацію, тому походження самого відеозапису не встановлено. Також на ньому не видно номерних знаків транспортного засобу.

В п. 7 оскаржуваної постанови зазначено, що до постанови додається відео з камери «Motorola» та авто.

Зі змісту відзиву встановити ці питання не виявилося за можливе, оскільки вони в ньому не висвітлені.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» один із превентивних заходів що може застосовувати працівник поліції - це застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Нагрудна камера

Згідно з п.4 розділу ІІ наказу № 1026 під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.

Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

На транспортному засобі

Відеореєстратор може бути встановлений усередині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія.

Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

До якого саме технічного засобу віднесено камеру «Motorola» та який пристрій був встановлений на авто встановити не виявилося за можливе.

Відтак, судом встановлена відсутність належних та допустимих доказів в підтвердження вчинення нею адміністративного правопорушення.

Згідно з ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, що повинно бути доведене шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 287 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено.

Згідно із ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків. Аналізуючи норми вище наведеного законодавства, суд зазначає, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності і встановлення її вини, необхідна наявність відповідних доказів.

Суд, розглянувши матеріали справи, зазначає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП не доведена.

Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності адміністративний суд має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

З огляду на вищенаведене, враховуючи принцип презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих підстав для притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази в підтвердження вчинення нею адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим наявні правові підстави для задоволення позовної заяви та скасування постанови серії ЕНА № 3559429 від 27.11.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн., із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Разом з цим, суд звертає увагу позивача на те, що п. 5 ч. 1 ст. 213 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом КУпАП) передбачено, що органи Національної поліції уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, в тому числі, відповідно до ст. 222 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

З системного аналізу вказаних норм випливає, що розгляд справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч.2 ст.122 КУпАП, відноситься до компетенції органів Національної поліції. Працівники органів поліції, які мають спеціальні звання поліції мають накладати адміністративні стягнення та розглядають справи про адміністративні правопорушення від імені цих органів.

Отже, відповідні працівники органів поліції не можуть виступати самостійними відповідачами у таких справах, оскільки належним відповідачем є відповідний орган, на який законом покладено обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч.2 ст. 122 КУпАП.

Таким чином інспектор Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Шинкаренко Антон Андрійович не є належним відповідачем.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 26.12.2019 року у справі № 724/716/16-а (адміністративне провадження № К/9901/12750/18).

Положення ч. 3 ст. 48 КАС України передбачає, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні адміністративного позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави (ч. 4 ст. 48 КАС України). Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності.

Позивач з заявою про заміну відповідача інспектора Шинкаренка А.А. або закриття провадження в частині позовних вимог до нього не зверталася. Тому, суд вважає, що в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

А тому судові витрати позивача у виді судового збору в сумі 605,60 грн., які підтверджені документально квитанцією, необхідно стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав належним відповідачем у справі.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 48, 73, 79, 132, 139, 159, 205, 211, 217, 227, 228, 238-239, 241, 246, 250, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов за позовом ОСОБА_1 до інспектора поліції Шинкаренка Антона Андрійовича, Департамент патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3559429 від 27.11.2024 задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3559429 від 27.11.2024, прийняту інспектором Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Шинкаренком Антоном Андрійовичем, якою на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 510 гривень 00 копійок.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення складено 14.02.2025.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Інформація відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

Відповідач-2 Департамент патрульної поліції, , місце знаходження за адресою: вул. Федора Ернста, буд. 3, м. Київ, 03048.

Суддя: О.О. Романько