Справа № 280/11533/24
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2025-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

14 лютого 2025 року Справа № 280/11533/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10, м. Хмельницький, 29013, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, 158-Б, м. Запоріжжя, 69057, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі відповідач), в якому позивач (з урахуванням уточнень) просить суд:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 27 серпня 2024 року № 50 про відмову у призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових умовах з 13 вересня 2024 року з зарахуванням періоду робити з 03 квітня 2003 року по 02 вересня 2013 року згідно з пільговою довідкою від 14 червня 2021 року №32, виданою ПАТ «Будівельно-монтажне управління «Запопріжстальбуд-1».

В обґрунтування позовних вимог вказано, що позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», при цьому рішенням відповідача від 27 серпня 2024 року № 50 відмовлено у такому призначенні, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу та до пільгового стажу не зараховано період роботи з 03 квітня 2003 року по 02 вересня 2013 року згідно з пільговою довідкою від 14 червня 2021 року № 32, виданою ПАТ «Будівельно-монтажне управління «Запоріжстальбуд -1» оскільки згідно повідомлення від 17 червня 2020 року №01/21/37 дана організація ліквідована. Позивач вважає вказане рішення протиправним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки записи трудової книжки та надані документи підтверджують наявність у позивача необхідного пільгового стажу. З огляду на вказане позивач просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 16 грудня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/11533/24. Призначено розгляд справи без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Такж, вказаною ухвалою судді від ГУ ПФУ в Хмельницькій області та ГУ ПФУ в Запорізькій області витребувано засвідчені належним чином копії матеріалів звернення позивача із заявою про призначення пенсії, копію оскаржуваного рішення, а також детальний розрахунок стажу позивача, проведеного за наслідками розгляду його звернення.

Вищезазначена ухвала судді доставлена до особистого кабінету відповідача в підсистемі «Електронний суд» 16 грудня 2024 року. Правом на подання відзиву у строк, встановлений ухвалою судді від 16 грудня 2024 року відповідач не скористався.

25 грудня 2024 року від представника третьої особи до суду разом із витребуваними доказами через особистий кабінет в підсистемі «Електронний суд» подано пояснення, в обгрунтувнаня яких вказано, що оскаржуване рішення є правомірним та таким, що винесено у відповідності вимог чинного законодавства, оскільки у позивача відсутній необхідний пільговий стаж. Вказує про відсутність підстав для зарахування до пільгового стажу заявлених позивачем періодів роботи, оскільки пільгова довідка від 14 червня 2021 року №32 видана «Будівельно-монтажним управлінням «Запоріжбуд-1» подана позивачем з підприємства яке ліквідовано, тому зарахувати до пільгового стажу періоди роботи з 03 квітня 2003 року по 02 вересня 2013 року не має законних підстав. У задоволенні позову просить відмовити.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до оргінв пенсійного фонду України із заявою від 19 серпня 2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-ІV, яка з руахуванням принципу екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 27 серпня 2024 року №50 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із відстуністю необхідного пільгового стажу.

Згідно вказаного рішення вік заявника становить 51 рік 11 місяців 6 днів, страховий стаж 33 роки 7 місяців 21 день, а пільговий відсутній.

За вказаним рішенням до пільгового стажу позивача за Списком № 1 не врахований період роботи з 03 квітня 2003 року по 02 вересня 2013 року, оскільки пільгова довідка від 14 червня 2021 року №32 видана «Будівельно-монтажним управлінням «Запоріжбуд-1» подана позивачем з підприємства яке ліквідовано, тому зарахувати до пільгового стажу періоди роботи з 03 квітня 2003 року по 02 вересня 2013 рокуне має законних підстав.

Також, вказаним рішеняи позивача повідомлено що, для зарахування вказаного періоду на пільгових умовах позивачу необхідно звернутись із відповідною заявою та документами на підтвердження пільгового стажу на Комісію з питань підтвердження стажу роботи на посадах дають право пенсії на пільгових умовах.

Позивач не погоджується із вказаним рішенням відповідача про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та вважає його таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, що і стало підставою для звернення з даною позовною заявою до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Закон Украхни «Про пенсійне забезпечення» від 05 листпоада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон №1788-ХІІ) врегульовував питання пенсійного забезпечення непрацездатних громадян України до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон №1058-IV) (01 січня 2004 року).

Пунктом «а» статті 13 Закону №1788-ХІІ передбачена можливість і умови виходу на пенсію за віком на пільгових умовах працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць.

Аналогічне право передбачене статтею 114 Закону №1058-ІV. Так за приписами частини першої статті 114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 24 років 6 місяців у чоловіків і не менше 19 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Таким чином, умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту 1 частини другої статті 114 Закону №1058-IV є досягнення громадянином відповідного віку, наявність відповідного страхового та пільгового стажу, зайнятість на роботах та посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, протягом повного робочого дня.

Згідно з пунктом 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Статтею 62 Закону №1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

За змістом пункту 2 Порядку застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року №1451/11731; далі - Порядок №383), під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Пунктом 3 Порядку №383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Згідно з пунктом 10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку №637.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року №22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846; далі Порядок №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1 зі змінами).

Підпунктом 5 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 установлено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах: довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видана підприємством, установою, організацією відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу (у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах згідно з пунктами 1-6, 8 частини другої, частиною третьою статті 114 Закону та пунктом 23 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону). У разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника пільговий стаж підтверджується комісією з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, згідно з Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року №18-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2006 року за №1231/13105 (далі - Порядок 18-1). Орган, що призначає пенсію, додає рішення цієї комісії; документи про проведення атестації робочих місць за умовами праці відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442 «Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» (для зарахування до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, періодів роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 або із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, після 21 серпня 1992 року).

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 (набула чинності з 21 серпня 1992 року; далі - Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Основним документом, що трудову діяльність, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток 5 до Порядку №637). Тобто, законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах. Надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Така ж правова позиція викладена Верховним Судом (постанови від 27 лютого 2020 року у справі №577/2688/17, від 31 березня 2020 року у справі №446/656/17, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17, від 10 грудня 2020 року у справі №195/840/17, від 18 травня 2021 року у справі №229/2330/17).

Основними документами, які підтверджують пільговий стаж - період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до списків, після 21 серпня 1992 року є трудова книжка/уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій (їх правонаступників) згідно з додатокм 5 до Порядку №637 та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці, якими можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із зазначенням наказу про атестацію.

З рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 27 серпня 2024 року № 50 вбачається, що до пільгового стажу позивача не зараховано період роботи з 03 квітня 2003 року по 02 вересня 2013 року.

З копії трудової книжки серії НОМЕР_2 від 03 версеня 1991 року, яка додана до заяви про призначення пенсії, встановлено, що позивач 03 квітня 2003 року прийнятий слюсарем-ремонтником 4 розряду спеціалізованого участку № 13 по ремонту металургійного і прокатного обладнання ВАТ «Будівельно-монтажне управління «Запоріжстальбуд-1» (наказ № 118). Згідно наказу від 12 листопада 2003 року № 1277 на підставі результатів робочих місць за умовами праці ця професія дає право на пільгове пенсійне забезпечення по списку № 1. 01 вересня 2010 року позивачу присвоєний 5 розряд слюсаря-ремонтника (наказ №232п). 16 травня 2011 року ВАТ «Будівельно-монтажне управління «Запоріжстальбуд-1» перейменоване в Публічне акціонерне товариство «Будівельно-монтажне управління «Запоріжстальбуд-1». 02 версеня 2013 року позивача звільнено а власним бажанням.

Професія «слюсарі-ремонтники» віднесена до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36 (розділ ІІ № 2а-3б розділу ІІІ, підрозділ 1, 2,3, позиція 3.1а-3, 3.2.а-3, 3.3а-3б).

У трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 03 версеня 1991 року наявні відомості про право на пільгове пенсійне забезпечення у спірний період, а саме наявний штамп про проведення результів атестації згідно наказу № 1277 від 12 листопада 2003 року, згілно якого посада позивача дає йому право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку № 1.

Суд наголошує, що наявність у трудовій книжці позивача відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах за Списком №1, яка є основним документом на підтвердження стажу особи, свідчить про можливість зарахування органом пенсійного фонду спірного періоду роботи до пільгового стажу за Списком №1 на підставі записів трудової книжки.

Окрім того, для зарахування спірного періоду до пільгового стажу для визначення права на пенсію осіб, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 позивачем до відповідача було надано уточнюючу довідку а від 14 червня 2021 року №32 ПАТ «Будівельно-монтажним управлінням «Запоріжбуд-1» видану та підписану арбітражним керуючим, ліквідатором 32 ПАТ «Будівельно-монтажне управління «Запоріжбуд-1», згідно якої позивач у період з 03 квітня 2003 року по 02 вересня 2013 року працював у ВАТ «Будівельно-монтажне управління «Запоріжстальбуд-1» на посаді слюсаря-ремонтника по ремонту металургійного обладнання і прокатного обладнання з повним робочим днем, яка з урахуванням розділу ІІ № 2а-3б розділу ІІІ, підрозділу 1, 2,3, позиції 3.1а-3, 3.2.а-3, 3.3а-3б постанови Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36 віднесена до посад, за якими працівники мають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1.

Суд зазначає, що вказана довідка містить інформацію про умови та характер виконуваної роботи, зайнятість повний робочий день, атестацію робочого місця (про яку не зазначено і в трудовій книжці) на посаді слюсаря-ремонтника. З огляду на зазначену в довідці інформацію така є підставою для зарахування спірного періоду роботи позивача до пільгового стажу.

Суд враховує, що згідно повідомлення від 17 червня 2020 ркоу № 01-21/37 ПАТ «Будівельно-монтажне управління «Запоріжбуд-1» є ліквідоване без правонаступників. При цьому, вказане повідомлення містить інформацію що документи підприємства до архівної установи не передані у зв`язку із відстуністю вільного місця в архівній установі. Тобто, усі документи, після ліквідації підприємства залишились у ліквідованій установі, арбітражний керуючий якої і видав вищезазначену довідку.

При цьому, з матеріалів справи вбчається, що до звернення до органів пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії позивач неодноразово звертався до Архіного управління Запорізької міської ради із заяви про видачу уточнюючих довідок відповідно до Порядку № 637, відомостей про роботу, атестації підприємства та інших даних, однак листами Архівного управління Запорізької міської ради від 20 листопада 2023 року № 04-25/Т-1986 та від 05 грудня 2023 року № 04-25/Т-2077 позивача повідомлено про те, що докумети

ПАТ «Будівельно-монтажне управління «Запоріжбуд-1» до архіного управління не надходили.

З урахуванням пункту 20 Порядку 637 уточнюючі довідки видаються підприємствами, установами, організаціями або їх правонаступниками.

З огляду на те, що ПАТ «Будівельно-монтажне управління «Запоріжбуд-1» ліквідоване без визначення правонаступника, а документи до архівної устранови не передавались, що позбавило позивача можливості отримати відповідну довідку в аріхвній установі, єдиною особою яка мала можливість видати позивачу уточнюючу довідку від імені підприємства, у зв`язку із наявністю у неї відповідних первинних документів підприємства, був арбітражний керуючий ПАТ «Будівельно-монтажне управління «Запоріжбуд-1», який, з урахувнаням Кодексу України з процедур банкрутства був розпорядником майна підприємтсва до закінчення процедури ліквідації та з урахуванням положень цього кодексу, в тому числі його статті 12, мав можливість видати позивачу уточнюючу довідку. Суд зазначає, що видана позивачу довідка № 32 від 14 червня 2021 року відповідає змісту, формі та вимогам, встановленим пунктом 20 Порядку № 637, що відповідачем та третьою особою не заперечується.

Відтак, на думку суду, вказана довідка мала бути врахована відповідачем, разом з трудовою книжкою, під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії на пільгових умоваї по Списку № 1.

Також, у вказаному рішененні відповідач вказує, що спірний період роботи можливо зарахувати звернення позивача до Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1 із наданням відповідної заяви та документами на підтвердження пільгового стажу.

Вимога відповідача щодо звернення до Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1 як вбачається зі змісту оскаржуваного в даній справі рішення та пояснень третьої особи установлена підпунктом 5 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1, який кореспондується із абзацом восьмим пункту 20 Порядку №637, яким установлено, що у разі відсутності правонаступника, а також у разі знищення архівів у зв`язку з воєнними (бойовими) діями підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи, а також до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням із Мінсоцполітики та Мінфіном.

Затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року №18-1 Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, визначає процедуру підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи, зокрема, для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлену для окремої категорії працівників, у разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника.

Згідно з пунктом 2 Порядку №18-1 його дія поширюється на осіб, які працювали: на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років та періодів роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії (далі - Комісії). Комісії створюються при головних управліннях Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких обов`язково включаються представники органів соціального захисту населення, органів Пенсійного фонду України, Державної служби України з питань праці. До складу Комісії за згодою включаються представники профспілок та організацій Спільного представницького органу репрезентативних всеукраїнських об`єднань профспілок на національному рівні та регіональних організацій роботодавців та їх об`єднань (пункти 3, 4 Порядку №18-1).

Відповідно до пункту 6 Порядку №18-1 основним завданням Комісії є розгляд заяв про підтвердження стажу роботи та прийняття за результатами їх розгляду рішень про підтвердження (відмову в підтвердженні) стажу роботи.

Як установлено пунктом 11 Порядку №18-1 із заявою про підтвердження стажу роботи (додаток 2) заявник (його законний представник або представник, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (далі - його представник)) може звернутись до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду України незалежно від території обслуговування цього органу.

Рішення Комісій можуть бути оскаржені в Пенсійному фонді України або в судовому порядку (пункт 15 Порядку №18-1).

Суд звертає увагу органу пенсійного фонду, що особа, якою не надано уточнюючу довідку про пільговий характер роботи звертається до Комісії з урахуванням Порядкку №18-1 дій для підтвердження стажу роботи на пільгових умовах за відсутності відповідних відомостей про це у трудовій книжці.

При цьому, як зазначалось у ріішенні раніше, і трудова книжка позивача, і уточнююча довідка підприємства, видана арбітражним керуючим, містять усі необхідні відомості для зарахування спірного періоду роботи до пвльгового стажу позивача, що виключає обов`язкове звернення до Комісії із відповідною заявою та документами на підтвердження пільгового стажу та спростовує доводи відповідача в цій частині.

Окрім того, оскаржуване рішення не містить іфнормації, які документи має надати позивач до органів пенсійного фонду з метою зарахування спірного періоду роботи до його пільгового стажу, врховуючи, що трудова книжка ним вже надавалась до заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, підприємство, на якому позивач працював ліквідоване без правонаступників, а документи до архівної установи не передавались, з урахуванням повідомлення, на яке в оскражуваному рішенні посилається відповідач.

З огляду на такі обставини та наведене правове регулювання у ГУ ПФУ в Хмельницькій області були відсутні підстави для незарахування позивачу до пільгового стажу за Списком №1 період роботи з 03 квітня 2003 року по 02 версеня 2013 ркоу на посаді слюсаря-ремонтника по ремонту металургійного і прокатного обладнання у ВАТ «Будівельно-монтажне управління «Запоріжстальбуд-1».

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 50 від 27 серпня 2024 року про відмову ОСОБА_2 у призначені пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 з підстав відстуності пільгового стажу та необхідністю обов`язкового звернення до Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

З приводу позовної вимоги щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 1 та обраного способу захисту порушеного права суд виходить із наступного.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правового захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Так, порядок приймання оформлення та розгляду документів, поданих для призначення (перерахунку пенсії) встановлений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим Постановою Правління ПФУ 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Мінюсті України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок).

Відповідно до абзацу 13 пункту 4.2 вказаного Порядку після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до пунктів 4.3, 4.10 Порядку створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Разом з цим, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, вихід за межі позовних вимог можливий, але повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, на захист яких поданий позов.

При цьому, адміністративний суд, з урахуванням фактичних обставин, зобов`язаний здійснити ефективне поновлення порушених прав, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій. Для цього адміністративний суд наділений відповідними повноваженнями, зокрема, частиною 4 статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Аналіз зазначених норм, у їх взаємозв`язку зі статтями 2, 5 КАС України, свідчить про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача, що зумовлює необхідність їх відновлення належним способом у тій мірі, у якій вони порушені. Зміст вимог адміністративного позову, як і, відповідно, зміст постанови, має виходити з потреби захисту саме порушених прав, свобод та інтересів у цій сфері.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача є визнаня протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області від 27 серпня 2024 року № 50 про відмову у призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_2 до пільгвого стажу період робити з 03 квітня 2003 року по 02 вересня 2013 року у ВАТ «Будівельно-монтажне управління «Запопріжстальбуд-1» (з урахуванням перейменування у ПАТ «Будівельно-монтажне управління «Запопріжстальбуд-1»), у зв`язку із чим повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1 від 19 серпня 2024 року.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Доказів, які б спростували доводи позивача, відповідач суду не надав. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Відповідно до частини 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в сумі 1211,20 грн.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. Враховуючи, вказане, з урахуванням положень частини 3 статті 139 КАС України, судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду підлягає стягненню в сумі 605,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 139, 243-246, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 27 серпня 2024 року № 50 про відмову у призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_2 до пільгового стажу період робити з 03 квітня 2003 року по 02 вересня 2013 року у ВАТ «Будівельно-монтажне управління «Запопріжстальбуд-1» (з урахуванням перейменування у ПАТ «Будівельно-монтажне управління «Запопріжстальбуд-1»), у зв`язку із чим повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1 від 19 серпня 2024 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 14 лютого 2025 року.

Суддя Д.В. Татаринов