Справа № 280/11484/24
Суддя: Прудивус Олег Васильович
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

17 лютого 2025 року Справа № 280/11484/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прудивуса О.В. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовною заявою: Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (, 69002, м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 75, офіс 226)

до: Комунальної установи «Пологівський ліцей «Основа» Пологівської міської ради Пологівського району Запорізької області (, 69032, м. Запоріжжя, провулок Туристський, буд. 5)

про: стягнення суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2023 році.

10.12.2024 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (далі позивач) до Комунальної установи «Пологівський ліцей «Основа» Пологівської міської ради Пологівського району Запорізької області (далі відповідач), в якому позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача суму адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2023 році у розмірі 267 806,59 грн.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідно до Розрахунку сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2023 рік, надісланого відповідачу, середньооблікова чисельність штатних працівників, що працювали у відповідача, за рік склала 67 осіб. Отже, середньооблікова чисельність осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого у ст. 19 Закону України від 21.03.1991 № 875-XII «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», у відповідача повинна складати 3 особи. Позивач зазначає, що оскільки у відповідача у звітному періоді була працевлаштована лише 1 особа з інвалідністю, останній повинен сплатити відповідну суму адміністративно-господарських санкцій у розмірі 244 886,29 грн. та пеню у розмірі 22 920,30 грн. З огляду на викладені обставини, позивач просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

Право позивача на звернення до суду з позовами про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю передбачене ст. 20 Закону України від 21.03.1991 № 875-XII «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні».

Ухвалою судді Запорізького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення її недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Позивачем було усунуто недоліки позовної заяви у встановлений строк.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 03.01.2025 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження).

16.01.2025 судом отримано відзив на позовну заяву (вх.№2410 від 16.01.2025), в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки за приписами ч. 1 ст. 20 Закону України від 21.03.1991 № 875-XII «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» положення вказаної статті в частині застосування адміністративно-господарських санкцій не поширюються на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів. Так, за твердженням відповідача, він з 05.03.2003 був включений до Реєстру неприбуткових установ та організацій з ознакою неприбутковості 0048. З 23.05.2024 ознака неприбутковості відповідача була змінена на 0031 (бюджетні установи). Отже, на думку, відповідача у нього відсутній законодавчий обов`язок сплачувати адміністративно-господарські санкції та пеню за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю. З огляду на викладені обставини, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У зв`язку з розглядом даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши матеріали і з`ясувавши обставини адміністративної справи, дослідивши всі наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивача зареєстровано як юридичну особу державну організацію 07.02.2022 (а.с.22). Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідача зареєстровано як юридичну особу комунальну організацію 10.01.2003 (а.с.6).

Позивачем в автоматизованому режимі з використанням даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності було здійснено визначення підприємств, установ та організацій, які використовують найману працю та не забезпечили виконання у 2023 році нормативу робочих місць. До вказаного переліку був віднесений, у тому числі, відповідач.

У березні 2024 року позивач склав щодо відповідача Розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативну робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2023 рік (а.с.5).

Згідно з даними вказаного Розрахунку середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу за 2023 рік становить 67 осіб; норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю склав 3 особи; середньооблікова чисельність штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність, склала 1 особу; фонд оплати праці штатних працівників становить 8 203 690,73 грн.; середня річна заробітна плата штатного працівника становить 122 443,15 грн.

Виходячи з вказаних показників, позивачем була розрахована сума коштів адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2023 рік, яка склала 244 886,29 грн. (а.с.5).

Розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативну робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2023 рік, був розміщений позивачем в електронному кабінеті відповідача на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією квитанції від 07.03.2024 (а.с.5).

Крім того, у зв`язку з простроченням відповідачем строків сплати адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2023 році, який на дату подання даної позовної заяви становив 234 календарних дні, позивач нарахував відповідачу пеню у розмірі 22 920,30 грн. (а.с.4).

Оцінюючи наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2023 році у загальному розмірі 267 806,59 грн. (244 886,29 грн. (сума коштів адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2023 рік) + 22 920,30 грн. (пеня) = 267 806,59 грн.), суд виходить із такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 8 ст. 69 Господарського кодексу України (далі ГК України) підприємство з правом найму робочої сили забезпечує визначену відповідно до закону кількість робочих місць для працевлаштування неповнолітніх, інвалідів, інших категорій громадян, які потребують соціального захисту. Відповідальність підприємства за невиконання даної вимоги встановлюється законом.

Закон України від 21.03.1991 № 875-XII «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» (далі Закон України від 21.03.1991 № 875-XII) визначає основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України від 21.03.1991 № 875-XII підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України від 21.03.1991 № 875-XII для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, у кількості одного робочого місця.

У ч. 9 ст.19 Закону України від 21.03.1991 № 875-XII законодавець визначив, що порядок контролю за виконанням нормативу робочих місць та перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, щодо виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі шляхом його зарахування, визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень ч.ч.10-12 ст.19 Закону України від 21.03.1991 № 875-XII центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, здійснює перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, щодо виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі шляхом його зарахування.

Керівники підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, у разі незабезпечення виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю несуть відповідальність у встановленому законом порядку.

Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю щороку до 10 березня в автоматизованому режимі з використанням даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності здійснює визначення підприємств, установ та організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, які не забезпечили виконання у попередньому році нормативу робочих місць, визначеного згідно з частиною першою цієї статті, та надсилає їм розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік, обчислених відповідно до статті 20 цього Закону.

Розрахунок надсилається у формі електронного документа через електронні кабінети підприємств, установ та організацій, фізичних осіб, які використовують найману працю, на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України у формі та порядку, визначених Фондом соціального захисту осіб з інвалідністю спільно з Пенсійним фондом України (ч.ч.14-15 ст. 19 Закону України від 21.03.1991 № 875-XII).

Слід зазначити, що за приписами ст. 20 Закону України від 21.03.1991 № 875-XII підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим ст. 19 Закону України від 21.03.1991 № 875-XII, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів (ч. 1 ст. 20).

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк (ч. 2 ст. 20).

Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого ч. 1 ст. 19 Закону України від 21.03.1991 № 875-XII (ч. 4 ст.20).

Із аналізу положень ст. 20 Закону України від 21.03.1991 № 875-XII вбачається, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим ст. 19 Закону України від 21.03.1991 № 875-XII, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції. При цьому, порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені.

Разом з ч. 1 ст. 20 Закону України від 21.03.1991 № 875-XII законодавець регламентував, що відповідні положення не поширюються на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Наведені вище положення законодавства у відповідній сфері правовідносин очевидно засвідчують, що підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів звільняються від обов`язку сплати адміністративно-господарських санкцій навіть у випадку не забезпечення визначеного нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю.

Аналогічний правозастосовний підхід є усталеним на рівні національної правозастосовної практики та міститься, зокрема у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.11.2024 по справі № 620/8797/24, яка за предметом свого правового регулювання є дотичною даному публічно-правовому спору (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 123209145).

Так, судом встановлено, що позивач в автоматизованому режимі з використанням даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності визначив підприємства, установи та організації, які використовували найману працю та при цьому не забезпечили виконання у 2023 році нормативу робочих місць. До вказаного переліку позивачем був віднесений відповідач. У березні 2024 року позивачем був складений Розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативну робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2023 рік, згідно з яким відповідач повинен сплатити позивачу відповідні кошти у розмірі 244 886,29 (а.с.5). Також відповідачу була нарахована пеня за прострочення строків сплати грошового зобов`язання у розмірі 22 920,30 грн. (а.с.4).

Розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативну робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2023 рік, був розміщений позивачем в електронному кабінеті відповідача на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України, про що свідчить наявна у матеріалах справи копія квитанції від 07.03.2024 (а.с.5).

Поряд із цим, у контексті оцінки спірних правовідносин суд приймає до уваги доводи відповідача в частині того, що він за своєю організаційно-правовою формою є комунальною організацією, тобто неприбутковою бюджетною установою, яка повністю фінансується із місцевого бюджету, про що свідчить наявна у матеріалах справи копія Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.6).

Також суд дослідив долучені відповідачем до відзиву на позовну заяву копії Витягу з Реєстру неприбуткових установ та організацій від 23.05.2024 (а.с.108), рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 23.05.2024 № 009 (а.с.109), Звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації за 2023 рік (а.с.110-112) та Довідки про включення розпорядника бюджетних коштів (одержувача бюджетних коштів) до Єдиного реєстру розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів від 09.01.2025 (а.с.114).

З копії Витягу з Реєстру неприбуткових установ та організацій від 23.05.2024 вбачається, що відповідач був включений до реєстру неприбуткових установ та організацій 05.03.2003 (а.с.108). Саме з цієї дати визначається строк безперервної реєстрації відповідача як неприбуткової організації.

Згідно з Довідкою про включення розпорядника бюджетних коштів (одержувача бюджетних коштів) до Єдиного реєстру розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів відповідач включений до вказаного реєстру 13.01.2021 з присвоєнням коду 060544 (а.с.114).

Поряд із цим, рішенням Головного управління ДПС у Запорізькій області від 23.05.2024 № 009 з 23.05.2024 змінено ознаку неприбутковості відповідача на 0031 бюджетні установи (а.с.109).

Наведені вище документи очевидно засвідчують, що відповідач є комунальною неприбутковою установою, яка повністю утримується за рахунок коштів місцевого бюджету, а відтак, в силу приписів ч. 1 ст. 20 Закону України від 21.03.1991 № 875-XII, звільняється від обов`язку сплати адміністративно-господарських санкцій за незабезпечення визначеного нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю. Будь-яких доказів зворотнього позивачем не надано.

З огляду на викладені обставини у їх сукупності, суд доходить висновку щодо відсутності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2023 році у розмірі 267 806,59 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України.

Позивач не довів обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. У свою чергу, відповідач надав суду докази на спростування обставин, якими позивач обґрунтував свої позовні вимоги.

Таким чином, адміністративний позов, на переконання суду, є необґрунтованим, а відтак, у його задоволенні слід відмовити.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суд дійшов висновку щодо необґрунтованості позовних вимог, а також враховуючи, що позивач виступає у даній справі в якості суб`єкта владних повноважень, підстави для вирішення питання щодо розподілу суми судового збору відсутні.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 2, 6, 8 10, 14, 90, 241 246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю у задоволенні адміністративного позову Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (, 69002, м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 75, офіс 226) до Комунальної установи «Пологівський ліцей «Основа» Пологівської міської ради Пологівського району Запорізької області (, 69032, м. Запоріжжя, провулок Туристський, буд. 5) про стягнення суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2023 році у розмірі 267 806,59 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі та підписано 17 лютого 2025 року.

Суддя О.В. Прудивус