Справа № 200/208/25
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2025-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

14 лютого 2025 року Справа №200/208/25

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Олішевська В.В., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1

до відповідача: військової частини НОМЕР_1

про: визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 про:

- визнати противоправною бездіяльність військової частини щодо непризначення та непроведення службового розслідування, з метою встановлення обставин травми, отриманої 20.03.2022, передбаченого окремим дорученням Головнокомандувача ЗС України від 20.04.2023 №25488/С;

- зобов`язання провести службове розслідування з метою встановлення обставин травми, отриманої 20.03.2022, передбачене окремим дорученням Головнокомандувача ЗС України від 20.04.2023 №25488/С;

- визнання протиправною бездіяльність щодо ненадання довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), отриманої 20.03.2022, передбаченої Додатком №5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402;

- зобов`язання за результатом службового розслідування надати довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), отриманої 20.03.2022 року, передбаченої Додатком №5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402.

Ухвалою суду від 20 січня 2025 року позовну заяву залишено без руху.

Встановлено позивачу десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали на усунення недоліків шляхом надання суду заяви про поновлення строку звернення до суду з даним позовом із зазначенням підстав поважності пропущення такого строку.

24 січня 2025 року представником позивача до суду надано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду з даним позовом.

Розглянувши дану заяву, суд дійшов висновку щодо неповажності підстав пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 31 січня 2025 року продовжено строк усунення виявлених судом недоліків позовної заяви ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії залишити без руху.

Встановлено позивачу десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали на усунення недоліків шляхом надання суду заяви про поновлення строку звернення до суду з даним позовом із зазначенням підстав поважності пропущення такого строку.

10 лютого 2025 року представником позивача до суду надана заява про поновлення пропущеного строку звернення до суду, мотивована наступним.

Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

08.10.2024 адвокатом направлено до військової частини НОМЕР_1 заяву про проведення службового розслідування.

Відповідно до відповіді від 18.10.2024, службове розслідування по факту поранення ОСОБА_1 не проводилося, оскільки відсутні факти, що підтверджують вказані обставини, надати довідку про обставини поранення не вбачається можливим.

Позивач не могла звернутись до суду у встановлений законом строку у зв`язку із довготривалим отриманням від відповідача відповіді на адвокатські запити представника позивача.

Встановивши обставини справи, адвокатом було встановлено протиправну бездіяльність відповідача та подано позовну заяву, в строк, передбачений ч. 4 ст. 122 КАС України.

Позивач не знав чи було проведене службове розслідування у нього не виникало підстав для звернення до суду оскільки тільки після отриманої відповіді було встановлено, що право позивача було порушене.

ОСОБА_1 дізналася про своє порушене право тільки відповідно до листа відповідача з 18.10.2024.

Також представник позивача зазначив, що відповідно до Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України від 24.03.1999 № 548-XIV, довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) складається начальником медичної служби військової частини, як правило, після проведення відповідного розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми. У разі якщо травма (поранення, контузія, каліцтво) військовослужбовця спричинена діями противника, відповідне розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва) не проводиться (Стаття 260 Статуту внутрішньої служби ЗС України). Термін видачі довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) у цьому випадку п`ять днів. Службове розслідування може бути призначене в разі потреби з`ясувати обставини, які мають значення для прийняття рішення командиром та визначення причиннонаслідкового зв`язку загибелі, поранення (контузії, травми, каліцтва) військовослужбовця (перебування в стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння, вчинення адміністративного чи кримінального правопорушення, самокаліцтва тощо) відповідно до статті 260 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України. Отже, терміни видачі довідки про обставини травми будуть залежати від строків з`ясування обставин, які мають значення для прийняття рішення командиром та видання за фактом поранення наказу командира військової частини про поранення військовослужбовця. Точний строк на проведення розслідування законодавцем не встановлено.

Також представник позивача зазначає, що у позивача відсутній обов`язок дізнаватися чи було видано довідку про обставини такої травми, позивач був травмований та перебував на стаціонарному лікуванні, що також додатково перешкоджало у зверненні до суду.

Таким чином з боку відповідача має місце триваюче правопорушення, яке припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Відповідно до ст. 122 КАС для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється 6-місячний строк, який, якщо не встановлено інше (3 місяці), обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відповідно до 4. ст. 122 КАСУ, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний Документ сформований в системі «Електронний суд» 10.02.2025 4 строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Позивач скористався правом на вирішення спору у досудовому порядку звернення позивача у 3-ох місячний строк після отримання від відповідача відповіді є обгрунтованим. Таким чином, дата отримання відповіді 18.10.2024 є єдиною датою з якої починає обчислюватись строк, оскільки саме з цього дня повинна та могла дізнатись про своє порушене право.

Розглянувши подану заяву, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалось судом в ухвалі від 20 січня 2025 року, позивач отримала травму у березні 2022 року, про що свідчить довідка ВЛК від 15.12.2023, з військової служби позивача звільнено 05.08.2022, проте із позовом щодо проведення службового розслідування та видачу довідки про обставини травми позивач звернулась до суду 13.01.2025.

03.01.2024 представник позивача звертався до відповідача із адвокатським запитом, у якому, зокрема, просив надати інформацію про проведення службового розслідування за фактом отримання позивачем поранення 04.08.2022.

Із заявою про проведення службового розслідування представник позивача звернувся до відповідача 08.10.2024.

Відповідно до частини п`ятої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Суд зазначає, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. За загальним правилом початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Питання застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України, було неодноразовим предметом розгляду Верховним Судом, зокрема у справі № 340/341/23 (постанова від 21 вересня 2023 року) та у справі № 480/6083/23 (постанова від 18 липня 2024 року), де Верховний Суд зазначив, що:

«Порівняльний аналіз словоформ «дізналася» та «повинна була дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів. При зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом місяця від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів».

Також, в постановах від 21 вересня 2023 року у справі № 340/341/23 та від 18 липня 2024 року у справі № 480/6083/23 Верховний Суд зазначив:

«Установлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Предметом розгляду у цій справі є неправомірна, на думку позивача, бездіяльність відповідача щодо непроведення службового розслідування з метою встановлення обставин травми, отриманої 20.03.2022.

Представником позивача не наведено жодних об`єктивних непереборних обставин які б не залежали від волі позивача та стали перешкодою її звернення до суду за захистом її прав, та взагалі перешкодили їй вчиняти дії щодо з`ясування питання щодо проведення службового розслідування та видачі спірної довідки, у розумні строки.

Щодо доводів представника позивача стосовно визначення дати, коли позивач дізнався про порушення свого права, з покликанням на лист відповідача 18.10.2024, суд зазначив, що вказана дата свідчить виключно про час, коли позивач почала вчиняти дії направлені на реалізацію свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо реалізації свого права, а є лише фактично штучно створеною новою часовою передумовою звернення з позовом до суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.11.2023 року у справі № 520/12478/22.

Суд звертає увагу, що позивачем була отримана травма в березні 2022 року, на стаціонарному лікуванні позивач перебувала з 22.08.2022 року по 09.09.2022 року тобто за 2 роки до того моменту, коли вона почала вживати дії направлені на з`ясування обставин щодо проведення службового розслідування та отримання спірної довідки.

На момент отримання позивачем травми приписами ст. 87, 260 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України від 24.03.1999 № 548-XIV (в редакції чинній станом на березень 2022 року), начальник медичної служби бригади відповідає за організацію та проведення лікувально-профілактичних, санітарно-гігієнічних і протиепідемічних заходів у бригаді, своєчасне надання необхідної медичної допомоги травмованим (пораненим) та хворим.

На доповнення вимог, викладених у статтях 82-84 цього Статуту, начальник медичної служби бригади зобов`язаний: […] за результатами проведеного службового розслідування щодо отримання військовослужбовцем поранення (травми, отруєння) складати довідку встановленого зразка про обставини одержання поранення (травми, отруєння). Довідку про поранення (травму, отруєння) в усіх випадках подавати до закладу охорони здоров`я, в якому лікується поранений (травмований), після проведення службового розслідування, але не пізніше 10 діб після отримання поранення (травми, отруєння).

У разі якщо обстановка не дозволяє надати довідку про травму (каліцтво, поранення, контузію) до направлення пораненого військовослужбовця на лікування поза розташуванням військової частини, вона надсилається до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, до якого приписаний військовослужбовець, який отримав травму (каліцтво, поранення, контузію), протягом 30 днів з дня отримання травми (каліцтва, поранення, контузії) або протягом 30 днів з дня надходження відповідної вимоги територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відтак, про порушення свого права щодо проведення службового розслідування позивач мала дізнатись не пізніше 10 днів після отримання травми.

Таким чином, строк звернення до суду з даним позовом має обчислюватись саме з моменту виникнення у відповідача обов`язку на проведення службового розслідування у зв`язку із пораненням позивача, а не з моменту відповіді на його звернення.

Суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача.

Крім того, Верховний Суд в постанові від 31.03.2021 по справі №240/12017/19 відступив від раніше викладених висновків та вказав що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку.

Відтак, обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформовано практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, а поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 01.06.2023р. у справі № 300/4156/22 суд не наділений повноваженнями щодо самостійного визначення чи пошуку обставин, що зумовили об`єктивну неможливість позивача у визначений законодавством строк реалізувати своє право на подання позову.

Разом з тим, судом враховано висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 29.11.2024 у справі №120/359/24 щодо застосування положень статей 122, 123 КАС України у правовідносинах, пропуск процесуального строку у яких пов`язаний з призовом до Збройних Сил України для виконання конституційного обов`язку із захисту суверенітету і незалежності Держави Україна: проходження особою військової служби, призваною по мобілізації у Збройні Сили України, може бути підставою для поновлення строку звернення до суду з кількох причин, пов`язаних із особливим статусом військовослужбовців та характером їхньої служби:

1) обмеження доступу до правової допомоги: під час служби військовослужбовці можуть перебувати у віддалених, в тому числі й небезпечних місцях, де відсутній доступ до адвокатів чи інших правових ресурсів, що обмежує можливість своєчасного звернення до суду;

2) виконання обов`язків служби: військовослужбовці, особливо в умовах воєнного стану, часто перебувають у стані, коли фізично або психологічно неможливо займатися приватними справами, зокрема ініціювати судові спори;

3) фактор часу: участь військовослужбовця у довготривалих операціях, навчаннях або відрядженнях може унеможливити дотримання, визначеного процесуальним законом, строку для звернення до суду;

4) повага до особливого статусу військовослужбовців: враховуючи виконання військовослужбовцями важливої функції із захисту держави, законодавство та судова практика мають враховувати обставини, пов`язані з проходженням військової служби, як вагому підставу для поновлення строку;

5) обов`язок держави забезпечувати реалізацію принципу рівного доступу до правосуддя: проходження військової служби може суттєво ускладнити реалізацію особами цього права, а отже, з метою належного забезпечення зазначеного принципу, може визнаватися об`єктивною причиною пропуску процесуального строку.

Суд зазначає, що позивач звернулась до суду через 16 місяців після звільнення з військової служби.

В даному випадку позивачем пропущений встановлений законодавством строк звернення до суду.

Доводи представника позивача про початок перебігу строку з моменту отримання відповіді військової частини НОМЕР_1 суд до уваги не приймає, оскільки, саме позивач зацікавлена у своєчасному захисті її власних прав.

За таких обставин, суд доходить до висновку щодо неповажності підстав пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом.

Разом з тим, у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду позивачем не надано жодних пояснень щодо неможливості звернутись до суду з даним позовом вчасно.

За таких обставин суд доходить до висновку, що позивачем не усунено недоліки позовної заяви.

Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

На підставі викладеного, керуючись статтями 160, 161, 169, 171, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачу.

2. Повернення позовної заяви не позбавляють права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

3. Ухвала може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду.

4. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Суддя В.В. Олішевська