Справа № 127/38643/24
Суддя: Волошин С. В.
Дата ухвалення: 2025-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/310/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2025 м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Волошин С.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Поліцейського 1 батальйону 4 роти 2 взводу Управління патрульної поліції у Вінницькій області сержанта поліції Ясена Андрія Івановича, про скасування постанови серії ЕГА №1613828 від 15.11.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

25.11.2024 позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Браславець Я.Ю. звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до Поліцейського 1 батальйону 4 роти 2 взводу Управління патрульної поліції у Вінницькій області сержанта поліції Ясена А.І., про скасування постанови серії ЕГА №1613828 від 15.11.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності.

Позов мотивовано тим, що постановою поліцейського 1 батальйону 4 роти 2 взводу Управління патрульної поліції у Вінницькій області серія ЕГА №1613828 від 15.11.2024, копію якої отримано на місці її складення, у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 182 КУпАП, ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255 грн за те, що 15.11.2024 близько 22 год. 30 хв. перебуваючи адміністратором закладу «Карабас» порушували тишу, а саме: гучно лунала музика, чим порушила спокій громадян та вимоги статті 24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення». Позивач вважає, що дана постанова за вказане правопорушення була винесена незаконно та необґрунтовано, обставини викладені у ній не підтверджуються будь-якими належними та допустимими доказами, на підставі яких можна дійти висновку про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення з наступних підстав. Як слідує з постанови працівниками поліції було притягнуто до адміністративної відповідальності позивача за частиною 1 статті 182 КУпАП у зв?язку із порушенням ним статті 24 ЗУ «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення». В свою чергу частина перша статті 182 КУпАП, як і сама стаття є бланкетною нормою, і при кваліфікації правопорушника за цією статтею необхідно керуватися спеціальними Законами. При складенні протоколу про адміністративне правопорушення посадова особа, що складає протокол в обов?язковому порядку зобов?язаний поряд із статтею 182 КУпАП вказати і нормативно-правовий акт, який порушено та підпадає під дію цієї статті.

Разом з цим представник позивача звертає увагу суду на те, що поряд із статтею 182 КУпАП працівником поліції зазначено про порушення ст. 24 ЗУ «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення». Однак, як ЗУ «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», так і ст. 24 ЗУ «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» втратили чинність з 01.10.2023. Тобто, станом на дату складення протоколу (15.11.2024) ЗУ «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» не діяв, а тому його порушення позивачем було неможливе. У зв?язку із чим, під час складення протоколу були відсутні одночасно як об?єкт правопорушення, так і об?єктивна сторона, що передбачені статтею 182 КУпАП.

Крім того, працівником поліції було притягнуто до відповідальності саме адміністратора закладу, яка за своїми посадовими обов?язками не відповідає за забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення.

З поміж іншого, працівниками поліції було складено протокол про порушення «захисту населення від шкідливого впливу шуму чи правил додержання тиші» без будь-яких на це доказів того, що відвідувачі закладу дійсно порушували таку тишу. Також з оскаржуваної постанови не вбачається яким чином вимірювався рівень шуму, який пристрій було використано для вимірювання шуму та як було встановлено перевищення рівня шуму. З огляду на викладене представник позивача просить скасувати постанову серії ЕГА №1613828 від 15.11.2024 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення та закрити відносно ОСОБА_1 провадження в справі про адміністративне правопорушення. Крім того представник позивача просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Вінницькій області на користь позивача понесені нею судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 605,60 грн. та понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 5 000, 00 грн.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.11.2024, відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати одноособово за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей провадження, визначених ст. 286 КАС України, без виклику учасників справи на підставі матеріалів справи (у письмовому провадженні).

20.01.2025 на адресу суду від представник відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що під час патрулювання 15.11.2024 на службовий планшет наряду патрульної поліції надійшов виклик по «102», що за адресою: м. Вінниця, вул. Шевченка, буд. 39, у закладі «Карабас», щодня гучно лунає музика. Прибувши на виклик за вказаною адресою, працівниками поліції було встановлено, що дійсно у зазначеному закладі гучно лунає музика та встановлено, що позивач працює на посаді адміністратора даного закладу. Разом з цим відеозаписи з нагрудних відеореєстраторів, які були закріплені 15.11.2024 за працівниками УПП у Вінницькій області відсутні, оскільки строк зберігання таких відеозаписів становить 30 діб. Так звертає увагу суду, що ч. 3 ст.32 ЗУ «Про систему громадського здоров`я» передбачено, що на захищених об`єктах з 22 години до 8 години забороняються гучний спів і гучні вигуки, користування звуковідтворювальною апаратурою та іншими джерелами побутового шуму, проведення салютів, феєрверків, використання піротехнічних засобів. Представник відповідача просив суд врахувати, що процедурні порушення допущені суб`єктом владних повноважень при розгляді справи про адміністративне правопорушення не можуть бути обставиною, яка звільняє від відповідальності, уразі підтвердження правопорушення (дана позиція викладена у постанові Вінницького апеляційного адміністративного суду №127/15580/18 від 20.09.2018). Зазначає, що підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні, оскільки інспектором, як посадовою особою, що наділена дискреційними повноваженнями, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням докази порушення позивачем норм чинного законодавства, маючи відповідні повноваження зроблено висновок про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 182 КУпАП. Підстав у відповідача для умисного спотворення обставин події не було, а викладені обставини у позові, являються суб`єктивною думкою позивача. Також представник відповідача зазначає, що відсутні і підстави для стягнення з УПП у Вінницькій області витрат на правничу допомогу, оскільки виходячи зі складності справи, обсягу та характеру наданих послуг, визначеного на їх надання часу та виходячи з фактичного витраченого представником позивача часу, вважає, що заявлена позивачем до стягнення сума витрат на професійну правничу допомогу адвоката пов`язана з розглядом даної справи у розмірі 5 000, 00 грн. є неспівмірною, а вимоги про її відшкодування необґрунтованими по даній справі та загальною компенсацією вартості наданих адвокатом послуг.

Інших заяв по суті справи матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 5 ст.262КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до ч. 8 ст. 262 КАС України, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення, судові дебати не проводяться.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази, суд доходить до наступного.

Судом встановлено, що постановою поліцейського 1 батальйону 4 роти 2 взводу Управління патрульної поліції у Вінницькій області серія ЕГА №1613828 від 15.11.2024, копію якої отримано на місці її складення, у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 182 КУпАП, ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255 грн за те, що 15.11.2024 близько 22 год. 30 хв. перебуваючи адміністратором закладу «Карабас» порушували тишу, а саме: гучно лунала музика, чим порушила спокій громадян та вимоги статті 24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» (а.с. 7).

При цьому позивач вказує на те, що працівниками поліції було притягнуто до адміністративної відповідальності позивача за частиною 1 статті 182 КУпАП у зв?язку із порушенням ним статті 24 ЗУ «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення». В свою чергу частина перша статті 182 КУпАП, як і сама стаття є бланкетною нормою, і при кваліфікації правопорушника за цією статтею необхідно керуватися спеціальними Законами. При складенні протоколу про адміністративне правопорушення посадова особа, що складає протокол в обов?язковому порядку зобов`язана поряд із статтею 182 КУпАП вказати і нормативно-правовий акт, який порушено та підпадає під дію цієї статті.

Представник позивача звертає увагу суду на те, що поряд із статтею 182 КУпАП працівником поліції зазначено про порушення ст. 24 ЗУ «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення». Однак, як ЗУ «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», так і ст. 24 ЗУ «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» втратили чинність з 01.10.2023. Тобто, станом на дату складення протоколу (15.11.2024) ЗУ «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» не діяв, а тому його порушення позивачем було неможливе. У зв?язку із чим, під час складення протоколу були відсутні одночасно як об?єкт правопорушення, так і об?єктивна сторона, що передбачені статтею 182 КУпАП. Також стверджує, що працівником поліції було притягнуто до відповідальності саме адміністратора закладу, яка за своїми посадовими обов?язками не відповідає за забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення. З поміж іншого, працівниками поліції було складено протокол про порушення «захисту населення від шкідливого впливу шуму чи правил додержання тиші» без будь-яких на це доказів того, що відвідувачі закладу дійсно порушували таку тишу. Також з оскаржуваної постанови не вбачається яким чином вимірювався рівень шуму, який пристрій було використано для вимірювання шуму та як було встановлено перевищення рівня шуму.

Положеннями частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з п. 2, 3 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З викладеного вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується.

Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина перша статті 6 КАС України).

Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у ст. 3 Конституції України.

При цьому, стаття 62 Конституції України регламентує, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Визначення доказів в справі про адміністративне правопорушення та їх перелік регламентований статтею 251 КУпАП, а саме: доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

При цьому провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а.

З іншого боку, рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

За змістом статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За змістом статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом із тим, надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з такого.

Положеннями частини третьої статті 286 КАС України передбачений вичерпний перелік рішень місцевого загального суду як адміністративного суду за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, який не підлягає розширеному тлумаченню.

Розгляд справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених частиною першою статті 182 КУпАП, відноситься до компетенції органів Національної поліції. Працівники органів поліції, які мають спеціальні звання поліції мають право накладати адміністративні стягнення та розглядають справи про адміністративні правопорушення від імені цих органів.

Отже, працівники органів поліції не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 182 КУпАП.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, стороною позивача відповідачем у справі зазначено поліцейського 1 батальйону 4 роти 2 взводу Управління патрульної поліції у Вінницькій області сержанта поліції Ясена Андрія Івановича.

Розглядаючи справу, суд виходить з того, що належним відповідачем в даній категорії справ повинен бути суб`єкт владних повноважень, а саме орган, який таке стягнення застосував (виніс постанову).

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі № 742/2298/17 від 17 вересня 2020 року, згідно з яким, належним відповідачем у справах про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення є орган, який таке стягнення застосував, а не конкретна посадова особа вказаного органу.

Правовий висновок щодо обґрунтованості відмови у позові, пред`явленого до неналежного відповідача, зроблено також Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц.

У той же час, відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, іншого суб`єкта при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 частина перша статті 4 КАС України).

Частиною третьою статті 288 КУпАП визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, якою передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Суд звертає увагу, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення працівники поліції діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені центрального органу виконавчої влади.

Отже, поліцейський 1 батальйону 4 роти 2 взводу Управління патрульної поліції у Вінницькій області сержант поліції Ясен А.І. не може виступати самостійним відповідачем у даній справі, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, тобто належним відповідачем може бути лише орган Національної поліції, від імені якого діяв співробітник поліції, і який є юридичною особою.

Відповідно до частини третьої-сьомої статті 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.

Під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку.

Заміна позивача допускається до початку судового розгляду справи по суті. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності.

З цього слідує, що суд за результатами розгляду справи відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Водночас, позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача.

Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 17 вересня 2020 року у справі №742/2298/17, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Суд зауважує, що представник відповідача не просив залучити до участі у справі належного відповідача.

Відповідно до статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

На підставі наведеного поліцейський 1 батальйону 4 роти 2 взводу Управління патрульної поліції у Вінницькій області сержант поліції Ясен А.І. є неналежним відповідачем у даній справі, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Поліцейського 1 батальйону 4 роти 2 взводу Управління патрульної поліції у Вінницькій області сержанта поліції Ясена А.І., про скасування постанови серії ЕГА №1613828 від 15.11.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності слід відмовити.

При цьому, позивач не позбавлена права звернутися до суду з аналогічним позовом до належного відповідача, а тому його право на судовий захист, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, не порушено.

В зв`язку із відмовою у задоволенні позову, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 77, 139, 246, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Поліцейського 1 батальйону 4 роти 2 взводу Управління патрульної поліції у Вінницькій області сержанта поліції Ясена Андрія Івановича, про скасування постанови серії ЕГА №1613828 від 15.11.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк після отримання рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Поліцейський 1 батальйону 4 роти 2 взводу Управління патрульної поліції у Вінницькій області сержант поліції Ясен Андрій Іванович, адреса місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Ботанічна, буд. 23.

Суддя: