Справа № 480/11229/23
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2025-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2025 р. Справа № 480/11229/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.08.2024, головуючий суддя І інстанції: А.І. Сидорук, по справі № 480/11229/23

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (надалі також відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ) в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 13.03.2021 до 07.03.2023 включно;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, виходячи з грошового забезпечення за останні 2 календарні місяці роботи, що передують звільненню за період з 13.03.2021 до 07.03.2023 включно;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неврахування індексації грошового забезпечення до складу грошового забезпечення при обрахунку позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2016 - 2021 роки;

- зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплатити на користь позивача грошову допомогу на оздоровлення за 2016 - 2021 роки з урахуванням індексації грошового забезпечення, виплаченої на виконання судового рішення у справі № 480/4892/22 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п. 2 Порядку, затвердженого постановою КМУ № 44 від 15.01.2004, з урахуванням виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неврахування індексації грошового забезпечення до складу грошового забезпечення при обрахунку позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні за 27 років;

- зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплатити на користь позивача одноразову грошову допомогу при звільненні за 27 років з урахуванням індексації грошового забезпечення, виплаченої на виконання судового рішення у справі № 480/4892/22 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п. 2 Порядку, затвердженого постановою КМУ № 44 від 15.01.2004, з урахуванням виплачених сум.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 16.08.2024 адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо неврахування індексації грошового забезпечення, виплаченої на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду у справі № 480/4892/22 від 15.12.2022 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду у справі № 480/4892/22 від 07.09.2023, при обрахунку ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2016 - 2021 роки та одноразової грошової допомоги при звільненні за 27 років.

Зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2016 - 2021 роки та одноразову грошову допомогу при звільненні за 27 років, з урахуванням індексації грошового забезпечення, виплаченої на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду у справі № 480/4892/22 від 15.12.2022 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду у справі № 480/4892/22 від 07.09.2023.

Визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 у невиплаті ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні за період з 08.03.2023 до 25.09.2023.

Стягнуто з ВЧ НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні, за період з 08.03.2023 до 25.09.2023, у сумі 81466 (вісімдесят одна тисяча чотириста шістдесят шість) грн.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його ухвалення при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням судом норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.08.2024 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що на момент здійснення виплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2016 - 2021 роки та одноразової грошової допомоги при звільненні за 27 років, військова частина не була зобов`язана виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення, а тому Військовою частиною НОМЕР_1 цілком правомірно не враховано індексацію грошового забезпечення, виплачену на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду у справі № 480/4892/22 від 15.12.2022 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду у справі № 480/4892/22 від 07.09.2023, при обрахунку ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2016 - 2021 роки та одноразової грошової допомоги при звільненні за 27 років.

Судом першої інстанції під час прийняття рішення проігноровані фактори, які відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 року по справі № 761/9584/15-ц здатні вплинути на суму грошової компенсації у порядку ст. 117 КЗпП України, в бік її зменшення.

Вказує, що оскільки на даний час не перераховано та не виплачено грошову допомогу на оздоровлення за 2016 - 2021 роки та одноразову грошову допомогу при звільненні за 27 років з урахуванням індексації грошового забезпечення, то стягнення середнього заробітку є безпідставним, бо не проведено фактичну виплату всіх належних позивачу грошових сум.

Суд першої інстанції при винесені рішення не врахував, що ст.117КЗпП України строк за який підлягає стягненню середній заробіток обмежується шістьма місяцями.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 та був звільнений 12.03.2021, що підтверджується копією витягу з наказу Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.03.2021 №113-ОС.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 15.12.2022 у справі №440/4892/22, зокрема, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 із застосуванням січня 2008 року як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця), та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 07.09.2023 у справі № 480/4892/22, Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у фіксованій величині 4463,15 грн. в місяць за період з 01.03.2018 року по 12.03.2021 року включно відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.

23.12.2022 відповідачем на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.12.2022 у справі № 480/4892/22 виплачено індексацію грошового забезпечення у сумі 28 813,63 грн., що підтверджується банківською випискою. (а.с.7)

26.09.2023 відповідачем на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 07.09.2023 у справі № 480/4892/22 виплачено індексацію грошового забезпечення у сумі 159 965,05 грн., що підтверджується банківською випискою. (а.с.7зворот)

Окрім цього, Рішенням Сумського окружного адміністративного суду у справі № 480/2180/23 від 29.05.2023 стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільнені за період з 13.03.2021 до 07.03.2023 у сумі 110258,96 грн.

Позивач, вважаючи що відповідачем протиправно не перераховано грошову допомогу на оздоровлення за 2016 - 2021 роки та одноразову грошову допомоги при звільненні за 27 років із врахуванням індексації грошового забезпечення та не виплачено середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 08.03.2023 до 25.09.2023, звернувся до суду із даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов, виходив з того, що індексація повинна бути врахована при розрахунку грошової допомоги на оздоровлення за 2016 - 2021 роки та одноразової грошової допомоги при звільненні, чого відповідачем зроблено не було, у зв`язку з чим, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Вважав необхідним стягнути з відповідача середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні за період з 08.03.2023 до 25.09.2023 у сумі 81466 грн.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо позовних про перерахунок грошової допомоги на оздоровлення за 2016 - 2021 роки та одноразової грошової допомоги при звільненні за 27 років із врахуванням індексації грошового забезпечення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідач, в апеляційній скарзі, невключення індексації грошового забезпечення до спірних грошових допомог обґрунтовував тим, що на момент виплати, був відсутній обов`язок виплатити індексацію.

Колегія суддів не погоджується з такими доводами відповідача з огляду на таке.

Колегією суддів встановлено, що відповідач на виконання Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.12.2022 у справі №440/4892/22, виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення у сумі 28 813,63 грн., що підтверджується банківською випискою. (а.с.7)

Окрім цього, 26.09.2023 відповідачем на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 07.09.2023 у справі № 480/4892/22 позивачу виплачено індексацію грошового забезпечення у сумі 159 965,05 грн., що підтверджується банківською випискою. (а.с.7зворот)

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 (далі Порядок №260), визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Пунктом 1 розділу ХХІІІ Порядку №260 передбачено, що Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 3 розділу ХХХІІ Порядку №260, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби, військовослужбовців, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або за призовом осіб із числа резервістів в особливий період) здійснюється виплата одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби у розмірах та на умовах, установлених пунктом 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Пунктом 2 частини 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, виплачується одноразова грошова допомога в таких розмірах: 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги 10 календарних років і більше - які звільняються з військової служби: у зв`язку із закінченням строку контракту.

У рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі № 9-рп/2013 зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Тому системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Отже, індексація має спеціальний статус виплати з боку держави у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема, пенсії, стипендії, оплати праці (грошового забезпечення), які мають систематичний характер, а тому індексація є невід`ємною складовою частиною сум грошового забезпечення військовослужбовців.

Враховуючи, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців.

Аналогічна правова позиція застосована у постанові Верховного Суду у складі Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 03.04.2019 у справі № 638/9697/17, від 30.09.2019 у справі № 750/9785/16-а, від 20.11.2019 у справі № 522/11257/16-а і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від неї.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки грошова допомога на оздоровлення та допомога при звільненні розраховуються з розміру місячного грошового забезпечення, то розрахунок таких допомог повинен був проводитися з урахуванням індексації грошового забезпечення.

Відтак, оскільки грошова допомога на оздоровлення за 2016 - 2021 роки та одноразова грошова допомога при звільненні позивачу виплачені раніше ніж індексація грошового забезпечення, що підтверджується особистими картками грошового забезпечення позивача, тобто без врахування індексації грошового забезпечення, про що також зазначає відповідач, то суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем протиправно не здійснено нарахування та виплату позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2016 - 2021 роки та одноразової грошової допомоги при звільненні, з урахуванням індексації грошового забезпечення, виплаченої на виконання судових рішень у справі № 480/4892/22.

Тому, колегія суддів зазначає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Переглянувши рішення суду першої інстанції в частині вимог про зобов`язання відповідача здійснити позивачу нарахування та виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 08.03.2023 до 25.09.2023, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до приписів абзацу 1 статті 3 Кодексу законів про працю України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Згідно із статтею 4 КЗпП України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Ні Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 за № 2011-XII, ні іншими підзаконними нормативними актами не врегульовані питання порушення роботодавцем строків проведення розрахунків при звільненні, а також наслідків такого порушення.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Ця позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 20.05.2020 у справі № 816/1640/17, від 16.07.2020 у справі № 400/2884/18.

Відтак, оскільки наведеними нормативними актами не врегульовано питання строків проведення повного розрахунку при звільненні з військової служби, а також не установлено правових наслідків недотримання такого строку, колегія суддів дійшла висновку про необхідність застосування до спірних правовідносин приписів Кодексу законів про працю України.

Згідно із ч. 1 ст. 116 КЗпП України (в редакції, чинній на час звільнення позивача зі служби) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

Частиною 2 ст. 116 КЗпП України визначено, що у разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 117 КЗпП України визначено відповідальність за затримку розрахунку при звільненні.

Частиною першою цієї статті встановлено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Згідно з частиною другою статті 117 КЗпП України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Тож у випадку встановлення порушення роботодавцем вищевказаних норм та наявності для застосування до останнього наслідків, передбачених статтею 117 КЗпП України, належним способом захисту порушених прав працівника буде стягнення з такого роботодавця суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Колегія суддів також звертає увагу, що Верховний Суд, надаючи оцінку застосуванню положень статті 117 КЗпП, неодноразово наголошував на обов`язку визначення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку органом, який виносить рішення по суті спору, зокрема у постановах від 30.04.2020 у справі № 140/2006/19, від 26.11.2020 у справі № 520/1365/2020, від 29.11.2021 у справі № 120/313/20-а.

Колегією суддів встановлено, що Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 29.05.2023 у справі № 480/2180/23, залишеним без змін Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2023, розглянуто позов ОСОБА_1 , щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні виходячи за період з 13.03.2021 року по 07.03.2023 року включно. Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільнені у сумі 110 258,96 грн.

Окрім цього, остаточну виплату індексації грошового забезпечення здійснено 26.09.2023, що підтверджується банківською випискою. (а.с.49зворот)

Відтак періодом, протягом якого відповідач не виконував свій обов`язок щодо виплати належних позивачеві сум, є проміжок часу з 08.03.2023 (оскільки період до 08.03.2021 вже був предметом дослідження у справі № 480/2180/23) по 26.09.2023 (день виплати індексації грошового забезпечення).

Порядок обчислення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100).

Абзацом четвертим пункту 2 Порядку № 100 передбачено, що у всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Відповідно до абзацу першого пункту 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до абз. 2 п. 7 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який затверджено наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 р. № 260, та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (в подальшому - Порядок № 260), середньоденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення, належного військовослужбовцю за повний календарний місяць, на кількість календарних днів місяця, за який здійснюється виплата.

Підпунктом б пункту 4 Порядку №100 встановлено, що при обчисленні середньої заробітної плати не враховуються одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо).

Колегія суддів, враховуючи архівну відомість №1 (а.с.53зворот) зазначає, що середньомісячне грошове забезпечення позивача становить 13 240,49 грн. ((січень 2021 13195,36 грн. + лютий 2021 13285,62 грн.)/2), а середньоденне грошове забезпечення 448,83 грн. ((січень 2021 25956,86 грн. + лютий 2021 13285,62 грн.)/59).

Період стягнення з 08.03.2023 по 26.09.2023 регулюється редакцією статті 117 КЗпП України, яка передбачає обмеження виплати такому працівникові шістьма місяцями.

Враховуючи правові висновки Верховного суду, викладені у постанові від 06.12.2024 у справі №440/6856/22, колегія суддів враховує приписи чинної редакції статті 117 КЗпП України щодо періоду з 19.07.2022 року, яким законодавець обмежив виплату шістьма місяцями, проте без застосування принципу співмірності цієї суми щодо коштів, які роботодавець невчасно сплатив працівникові.

Отже, задоволенню підлягають вимоги за період з 08.03.2023 року по 08.09.2023 року.

Кількість днів затримки розрахунку при звільненні за цей період складає 184 календарні дні.

Сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за цей період становить 448,83 грн. х 184 = 82 584,72 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення вимоги позивача щодо зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 08.03.2023 року по 08.09.2023 року в сумі 82 584,72 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

При цьому зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміни його мотивувальної та ( або) резолютивної частини.

Враховуючи, що суд першої інстанції дійшовши висновку про право позивача на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, неправильно визначив розмір такого відшкодування, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом викладення абзаців четвертого та п`ятого резолютивної частини в іншій редакції.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - задовольнити частково.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.08.2024 по справі № 480/11229/23 - змінити, виклавши абзаци четвертий та п`ятий резолютивної частини рішення в наступній редакції:

"Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 у невиплаті ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні за період з 08.03.2023 до 08.09.2023.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні, за період з 08.03.2023 до 08.09.2023, у сумі 82 584 (вісімдесят дві тисячі п`ятсот вісімдесят чотири) гривні 72 коп."

В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.08.2024 по справі № 480/11229/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя С.П. Жигилій
Судді Т.С. Перцова В.Б. Русанова