Справа № 712/9649/24
Суддя: Троян Т. Є.
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 712/9649/24
Провадження № 2а/712/8/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2025 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого/судді - Троян Т.Є.

за участю секретаря - Чумак Д.І.

розглянувши в спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Управління патрульної поліції в Черкаській області ДПП про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Національної поліції в Черкаській області, Управління патрульної поліції в Черкаській області ДПП про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, посилаючись на те, що 28.07.2024 року внаслідок розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектором відділу поліцейської діяльності № 2 (м.Чигирин) ЧРУП ГУНП в Черкаській області лейтенантом поліції Сень О.В. винесено постанову серії ЕНА № 2700634 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Зазначив, що відповідно до вказаної постанови він скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Як зазначено у постанові: 28.07.2024 року о 12 год. 13 хв. в м. Чигирин по вул. Б.Хмельницького водій транспортного засобу Kia Sorento д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 нібито не виконав вимоги дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», здійснив зупинку в зоні дії вказаного знаку, чим порушив вимоги п. 8.4 ПДР. З винесеною постановою не згоден, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, вважає постанову протиправною. Вказав, що винесення відносно нього постанови є абсолютно безпідставним, оскільки він не вчиняв правопорушення, а тому й не порушував правил дорожнього руху та не посягав на громадський порядок, власність, права і свободи громадян. Крім того, при розгляді справи про адміністративне правопорушення поліцейський не прийняв до уваги усні пояснення позивача та ознайомив останнього з доказами вчинення правопорушення.

Вважає, що немає жодних правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Тому просить скасувати постанову ЕНА № 2700634 від 28.07.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, а провадження у справі закрити з підстав відсутності складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 серпня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу термін на усунення недоліків, яка позивачем виконана.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 серпня 2024 року адміністративний позов прийнято до свого провадження, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь - яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Положеннями ч. 5 ст. 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотання однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо стягнення грошових сум, які ґрунтуються на рішеннях суб`єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження та сума яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

24.10.2024 року представником відповідача УПП в Черкаській області скерований відзив на адміністративний позов, відповідно до якого представник просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

28.01.2025 року представником відповідача ГУНП в Черкаській області скерований відзив на адміністративний позов, відповідно до якого представник просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Зазначив, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 28.07.2024 серії ЕНА № 2700634 позивача за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, 28.07.2024 о 12 год. 13 хв. в м. Чигирин по вул. Богдана Хмельницького, водій ОСОБА_1 , керуючи ТЗ, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», здійснив зупинку в зоні дії знаку, чим порушив п. 8.4.в ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. З наявних матеріалів, а саме постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 2700634 від 28.07.2024 та відеозапису вбачається, що 28.07.2024 позивач на своєму автомобілі у м. Чигирин по вул. Б.Хмельницького здійснив зупинку у зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено». У подальшому інспектором ВПД № 2 (м. Чигирин) ЧРУП ГУНП в Черкаській області відносно ОСОБА_1 було винесено оскаржувану постанову. Так, відповідно до відеозапису з бодікамери поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував факт зупинки автомобіля у зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено». У свою чергу працівник поліції пояснив, у чому полягає суть правопорушення, зону дії вищевказаного знаку та вказав, що «з іншої сторони є карман для зупинки». На що позивач відповів, що своїм автомобілем з причепом у карман не влізе. Під час розгляду адміністративної справи працівником поліції повідомлено позивачу його права, що передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Позивач у ході розгляду справи, в здійсненні своїх процесуальних прав не обмежувався. Окрім того, роз`яснено строк оскарження даної постанови за ст. 289 КУпАП та порядок сплати штрафу, про що свідчать відеозаписи з нагрудної бодікамери. Клопотань про ознайомлення з доказами, інших клопотань та зауважень при розгляді справи під час складання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від ОСОБА_1 не надходили. Твердження позивача, що постанова не містить жодного доказу, який би підтверджував вчинення ним правопорушення не відповідає дійсності, оскільки у графі 7 «До постанови додаються» зазначено про відео з бодікамери. Вважає, що оскаржувана постанова винесена у межах повноважень інспектора, в порядку та спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуванням усіх обставин справи, а тому підстави для її скасування відсутні.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Як вбачається зі змісту постанови серії ЕНА № 2700634 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складеної відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.122 КУпАП, 28.07.2024 о 12 год. 13 хвилин за адресою: м. Чигирин, вулиця Богдана Хмельницького, водій керуючи ТЗ KIA SORENTO НОМЕР_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», здійснив зупинку в зоні дії знаку, чим порушив п. 8.4. в. ПДР порушення правил заборонних знаків. На ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Ст.7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Ст.9 КУпАП передбачає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ч.5 ст.14 Закону України Про дорожній рух передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За змістом п.1.3 та п.1.9 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частина 1 статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до п.п.8.4 ПДР України дорожні знаки поділяються на групи: а)попереджувальні знаки. Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характерне безпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду; б) знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги; в)заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі; г)наказові знаки. Показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження; ґ) інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила; д) знаки сервісу. Інформують учасників дорожнього руху про розташування об`єктів обслуговування; е) таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

Згідно п. 3.4 розділу 33 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, заборонні знаки: «Зупинку заборонено», забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Суд зазначає, що дія знаку «Зупинку заборонено» може бути обмежена зоною дії. Зона дії знаку «Зупинка заборонена» починається безпосередньо з того місця, де він встановлений, закінчення дії зони заборони зупинки може бути позначено додатковим знаком «Кінець всіх обмежень», або зона дії знаку «Зупинка заборонена» пояснюється додатковими знаками під ним. Дія знаку «Зупинка заборонена» обмежена зоною його дії, тобто має значення місце його розташування та взагалі його наявність.

Дорожній знак 3.34 «Зупинку заборонено» має забороняючий характер та не дозволяє будь-яку зупинку у зоні його дії. Виключенням є таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

З відтвореного в судовому засіданні відео з нагрудної камери поліцейського не вбачається рух транспортного засобу під керуванням позивача в напрямку дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонено» та зупинку в зоні дії зазначеного заборонного знаку. Відео містить лише спілкування поліцейського з водієм. Доказів беззаперечного вчинення ОСОБА_1 правопорушення відповідачами не надано.

Таким чином, відсутні належні та допустимі докази вчинення порушення ОСОБА_1 порушення ПДР у вигляді порушення вимоги дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена».

Обов`язок доказування правомірності винесення оскаржуваної постанови покладається на суб`єкта владних повноважень, чого відповідачами не здійснено.

При цьому, ст.251 КУпАП України передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

При цьому, сам по собі опис адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки така постанова за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Суд наголошує на тому, що лише фіксація саме вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а не притягнення його до адміністративної відповідальності, підтверджує правомірність накладення відповідачем адміністративного стягнення та буде вважатися належним доказом у справі.

Дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05 березня 2020 року у справі №607/7987/17.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження вчинення ОСОБА_1 поставленого йому у вину адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, в адміністративному процесі у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постанові від 17 липня 2019 року у справі №295/3099/17.

За приписами п.3 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, суд вважає, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а тому постанова серії ЕНА №2700634 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн. підлягає скасуванню, а провадження у справі відповідно до положень ст.286 КАС України закриттю.

Керуючись ст. ст. 9, 72, 73, 75, 77, 205, 241, 242, 244, 246, 286 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Управління патрульної поліції в Черкаській області ДПП про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕНА №2700634 від 28.07.2024 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення на нього штрафу у сумі 340,00 грн., справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП закрити.

Рішення суду може бути оскаржене у відповідності до ч. 4 ст.286 Кодексу адміністративного судочинства України протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано або за результатом розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складено 17 лютого 2025 року.

Головуючий: Т.Є. Троян