Справа № 541/69/25
Суддя: Морозовська О. А.
Дата ухвалення: 2025-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 541/69/25
Номер провадження 2-а/541/10/2025
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10 лютого 2025 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Морозовської О.А.,

за участю секретаря судового засідання Калініченко Л.О.,

представника позивача, адвоката Долженко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення. Свій позов мотивував тим, що постановою № 552 від 06.12.2024 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та піддано стягненню у вигляді штрафу в сумі 17 000 грн.

У провину ОСОБА_1 вміняється, що він, як військовозобов`язаний, 04.10.2024р. у ІНФОРМАЦІЯ_2 отримав повістку № 002281 про явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 07.10.2024 р. на 15.00 годин для проходження медичного огляду, але у зазначений час не прибув, про причину неприбуття не повідомив, тобто не виконав вимоги ч. 1, 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Позивач вважає дану постанову незаконною, прийнятою відповідачем не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП та необгрунтованою, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, з порушенням процесуального порядку розгляду справи, без доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, що є підставами для визнання її протиправною та скасування.

Позивач зазначає, що у оскаржуваній постанові № 551 від 06.12.2024 року зазначено, що у поясненні ОСОБА_1 зазначив, що перебував на лікуванні з 09.10.2024 р., але ніяких підтверджуючих документів не надав. В той же час, ОСОБА_1 взагалі не був повідомлений про час та дату розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього, тому не приймав участь у розгляду даної справи і не мав можливості надати будь-які документи чи реалізувати інші свої законні права.

Наслідком цього є позбавлення особи прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В супереч викладеному відповідач, ухвалюючи оскаржувану постанову, жодних із зазначених обставин не врахував та не обґрунтував правомірність оскаржуваної постанови.

Крім того, відповідачем в постанові не наведеного жодного доказу, які б підтверджували факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

ОСОБА_1 не отримував повістку на 07.10.2024 р., а просто з 03.10.24 р. проходив ВЛК.

Оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення саме ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а лише тільки вказує на нього.

Незважаючи на те, що згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами по справі є також поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речові докази, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у вищезазначеній постанові не зазначено будь-яких доказів на яких грунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, не наведено оцінки доказів.

Позивач вважає, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Копія протоколу про адміністративне правопорушення взагалі не була вручена ОСОБА_1 .

Крім того, позивач зазначає, що ОСОБА_1 03.10.2024 р., 04.10 2024 р. з`являвся у ТЦК та СП і проходив ВЛК, про що свідчить картка обстеження та медичного огляду. 07.10.2024р. в зв`язку із погіршенням стану здоров`я, ОСОБА_1 не зміг закінчити проходження ВЛК, а 09.10.2024р. йому було надано екстрену медичну допомогу в зв`язку з гіпертонічним кризом. З 10 по 13 жовтня та з 16 по 22 жовтня ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні.

Також, позивач зазначає, що 25.09.2024 р. ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про надання відстрочки від призову за мобілізацією на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України « Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». На зазначену заяву протоколом від 09.10.2024 р. йому було надано відстрочку від призову за мобілізацією.

Позивач просив Визнати протиправною та скасувати постанову № 552 від 06.12.2024 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 у вигляді штрафу в сумі 17000,00 грн, а провадження у справі закрити.

Ухвалою суду від 08 січня 2025 року відкрито провадження у справі.

14.01.2025 до суду надійшов від відповідача відзив на позовну заяву, в якому зазначили, що позов ОСОБА_1 вважають необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_4 продовжує проводити мобілізаційні заходи, зокрема, веде персонально - якісний облік військовозобов`язаних, що проживають в зоні відповідальності ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до даних з Єдиного державного реєстру призовників військовозобов`язаних та резервістів ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 з 10.12.2007 року, як військовозобов`язаний запасу та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Вйськовозобов`язаному ОСОБА_1 було вручено особисто під підпис 04.10.2024 року повістку № 002231 про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 15:00 07.10.2024 року з метою проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби та уточнення облікових даних.

До ІНФОРМАЦІЯ_2 у встановлений у повістці час 07.10.2024 року позивач не з`явився, підтвердження поважних причин неявки не надав.

Від отримання другого примірника протоколу відмовився, в поясненні зазначив, що з протоколом незгоден, а не прибув в зв`язку з погіршенням стану здоров`я.

Перебував на стаціонарному лікуванні, але підтверджуючих документів поважних причин неявки не надав.

Позивач додав до позову виписку із медичної карти стаціонарного хворого №10811/1441 про перебування на стаціонарному лікуванні з 16.10.2024 р. по 22.10.2024 р., та консультативний висновок спеціаліста від 09.10.2024 року, а з`явитись позивач повинен був 07.10.2024 року.

Відповідач зазначає, що згідно вимог ч. 5 ст. 39-1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» поважними причинами неприбуття до військових частин або на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих повістках (повідомленнях), визнаються підтверджені відповідними документами :

1) перешкода стихійні лиха, хвороба або інші обставини, що позбавили можливості особисто прибути у зазначені частину, пункт.

2) смерть близького родича (чоловіка, дружини, сина, дочки, батька, матері, діда, баби або рідного (повнорідного, неповнорідного брата чи сестри ) або близького родича подружжя.

Військовозобов`язані та резервісти повинні у період проведення мобілізації та /або протягом дії правового режиму воєнного стану: у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитись у зазначені у ній місце та строк.

Тому 30.11.2024 р. уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 було складено протокол за порушення мобілізаційної підготовки та мобілізації в особливий період за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На розгляд справи про адміністративне правопорушення на 10:00 06.12.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про місце час та підстави розгляду, як установлено у протоколі № 552, який ОСОБА_1 було зачитано та в якому він написав свої пояснення, але отримувати другий його примірник відмовився.

06.12.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП за порушення законодавства у сфері оборони, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Відповідач вважає, що позивача ОСОБА_1 правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

Враховуючи зазначене просили залишити постанову № 552 від 06.12.2024 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 без змін, а позовну заяву без задоволення.

Позивач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

Представник позивача - адвоката Долженко О.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з викладених у позові підстав, просила позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини першої ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права.

У відповідності до ч. 2 ст.19 Конституції України державні органи та їх посадові особи діють у спосіб, в межах повноважень та на підставах, передбачених Конституцією України та Законами України.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року №69/2022 оголошено загальну мобілізацію, яку провести протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.

Воєнний стан та загальна мобілізація у встановленому законодавством України порядку неодноразово продовжувалися і станом на 21 травня 2024 року, Указом Президента №272/2024 від 06.05.2024 року строк проведення загальної мобілізації продовжено з 14 травня 2024 року на 90 діб.

З 18 березня 2014 року в Україні діє особливий період, який розпочався з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію» і триває дотепер.

Відповідно до абзацу 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з п. 1 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487 (далі Порядок №1487), цей Порядок визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації).

Відповідно до п. 47 Порядку № 1487 у разі отримання розпоряджень районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки (додаток 13, для призовників - додаток 17 до Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 березня 2002 р. № 352) щодо оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки керівники (голови) державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій зобов`язані:

- видати наказ (розпорядження) про оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, довести його до відома таких осіб під особистий підпис у частині, що стосується їх прибуття до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки у визначені ним строки, та надіслати копію наказу (розпорядження) у триденний строк до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки;

- вручити призовникам, військовозобов`язаним та резервістам повістки про явку за викликом до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки (за наявністю);

- письмово повідомити з наданням витягів з наказів (розпоряджень) відповідним районним (міським) територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, органам СБУ, підрозділам Служби зовнішньої розвідки про осіб з числа призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які тимчасово непрацездатні, перебувають у відпустці або у відрядженні;

- забезпечити здійснення контролю за результатами оповіщення та прибуттям призовників, військовозобов`язаних та резервістів до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки.

Підпунктом 2 пункту 1 Додатку 2 «Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» Порядку № 1487 визначено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до п. 3 цього Додатку 2 до Порядку № 1487 призовники, військовозобов`язані та резервісти за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття або недбале зберігання військово-облікових документів, яке спричинило їх втрату, притягуються до адміністративної відповідальності згідно із Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 цього Закону громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У статті 280 КУпАП закріплено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 04 жовтня 2024 року отримав повістку про виклик для уточнення персональних даних та проходження військово-лікарської комісії до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , 07 жовтня 2024 року о 15 год 00 хв., що підтверджується копією розписки (а.с. 35).

Уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 старшим офіцером ВОМР капітаном ОСОБА_2 відносно позивача було складено 30.11.2024 року протокол № 552 про адміністративне правопорушення та ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 підполковником ОСОБА_3 винесено 06 грудня 2024 року постанову № 552 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно позивача (13, 34-35,37).

У статті 256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Згідно статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 31.03.2021 року у справі №676/752/17, від 21.03.2019 року у справі №489/1004/17, від 30.01.2020 року у справі №308/12552/16-а та у справі №482/9/17 та від 06.02.2020 року у справі №205/7145/16-а.

В протоколі про адміністративне правопорушення № 552 від 30 листопада 2024 року, складеного відносно позивача міститься інформація про місце, час та дату розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме зазначено, що розгляд відбудеться 06 грудня 2024 року о 10 год. 00 хв.

Суд звертає увагу, що уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення виконано і проміжок часу між виявленням, складанням протоколу про адміністративне правопорушення та винесення постанови давав можливість особі скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

Разом з тим, суд зазначає, що посадовою особою ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 підполковником ОСОБА_3 не враховано усі обставини, що мають істотне значення для прийняття рішення по справі, передбачені ст. 280 КУпАП.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 з 06 жовтня 2024 року по 09 жовтня 2024 року знаходився на амбулаторному лікуванні в стоматологічній клініці « ІНФОРМАЦІЯ_6 », що підтверджується відповідною довідкою від 09.10.2024 року та з цих підстав не зміг прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, 09.10.2024 року ОСОБА_1 було надано екстрену медичну допомогу в зв`язку з гіпертонічним кризом. З 10 по 13 жовтня 2024 року та з 16 по 22 жовтня 2024 року ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділенні Комунального підприємства «Лубинська лікарня інтенсивного лікування» Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, що підтверджується копіями відповідних медичних документів: листом зворотнього зв`язку № 664 від 09 жовтня 2024 року, консультаційним висновком спеціаліста, випискою із медичної картки стаціонарного хворого № 3874 та випискою із медичної картки стаціонарного хворого № 10811/1441 (а.с. 16, 17, 18-19, 20-21).

Абзацом 3 ч. 9 ст. 29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що поважними причинами неприбуття чи несвоєчасного прибуття військово-зобов`язаного чи резервіста до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для призову на збори в пункт і в строк, установлені його керівником, які підтверджені відповідними документами, визнаються перешкоди стихійного характеру, сімейні обставини та інші поважні причини, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМУ від 28 липня 2010 року № 673 «Про затвердження переліку поважних причин неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного до військового комісаріату для призову на збори», якою визначено виключний перелік поважних причин неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста для призову на збори в пункт і в строк, установлені керівником відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а саме: смерть близького родича (батьків, дружини, дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича дружини (чоловіка), яка сталася пізніше ніж за сім діб до дати початку зборів; хвороба або необхідність догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), які проживають разом із військовозобов`язаним чи резервістом, у разі неможливості догляду за хворим іншим близьким родичем; здійснення стосовно військовозобов`язаного чи резервіста кримінального провадження, а також застосування до нього адміністративного стягнення або кримінального покарання, яке робить неможливим його прибуття; потрапляння під вплив надзвичайної ситуації, яка виникла під час призову на збори і стала перешкодою своєчасному прибуттю; складання державних іспитів у вищих навчальних закладах.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

Отже, при розгляді протоколу по адміністративне правопорушення та винесення відповідної постанови, уповноважена посадова особа повинна була перевірити поважність причини неявки позивача на зазначений час та дату до територіального центру комплектування та врахувати зазначені ним обставини. Крім того, в письмових поясненнях ОСОБА_1 , які містяться в протоколі № 552 про адміністративне правопорушення від 30.11.2024 року зазначено, що він не прибув у вказаний термін у зв`язку із погіршенням стану здоров`я та стаціонарним лікуванням.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Судом з достовірністю встановлено, що оскаржувана постанова відповідачем прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП та необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень скасовує постанову і закриває справу.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, а в матеріалах справи відсутня належна доказова база, яка б об`єктивно підтверджувала факт порушення позивачем приписів ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, також норми Закону, на які посилається відповідач в постанові, позивач порушив з поважних причин, а саме хвороби та перебуванні на лікуванні, а тому постанова підлягає скасуванню з закриттям провадження.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, дослідивши подані позивачем докази в сукупності, оцінивши їх за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вина позивача ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, не була доведена «поза розумним сумнівом», а тому постанова про притягнення позивача до відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП є безпідставною.

Враховуючи, що в ході розгляду справи відповідачем, на якого у даному випадку покладено обов`язок щодо доказування, не доведено правомірності прийнятого стосовно позивача рішення, суд приходить до висновку про протиправність оскаржуваної постанови та необхідність її скасування із закриттям провадження в справі про адміністративні правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Керуючись ч. 2 ст. 19, 65 Конституції України, ст.ст. 7, 9, 210-1, 235, 245, 247, 251, 252, 254-256, 268, 280, 283, 287-289, 291 КУпАП та ст.ст. 5, 9, 20, 72, 77, 79, 139, 159, 162, 165, 194, 229, 241-246, 250, 251, 255, 268, 269, 286, 293 КАС України, суд,

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову № 552 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, винесену 06 грудня 2024 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 , якою ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн, скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_8 , адреса знаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлено 14.02.2025 року.

Суддя: О. А. Морозовська