Справа № 440/15041/24
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2025-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/15041/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шевякова І.С. розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, про скасування постанови та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги:

скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №064105 від 16.09.2024 року стосовно ОСОБА_1 ;

справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за порушення статті 48 ЗУ "Про автомобільний транспорт" - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі також відповідач) про скасування постанови та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.12.2024 відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників.

Аргументи учасників справи

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 16.09.2024 відповідачем винесено спірну постанову, в якій зазначено про те, що ОСОБА_1 допущено перевезення вантажу за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт". Відповідальність за це правопорушення передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" та відповідачем було застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 17 000,00 грн.

Позивач стверджував, що про існування постанови №064105 від 16.09.2024 ОСОБА_1 дізнався шляхом ознайомлення з постановою про відкриття виконавчого провадження №7663856, яку він отримав 02.12.2024. Позивач стверджував, що не був обізнаний із фактом складання постанови відносно нього, також не був запрошений на розгляд даної справи, був притягнутий до відповідальності за своєї відсутності.

Крім того, позивач зауважував, що постанова складена на підставі акту проведення перевірки від 16.07.2024 №020356. Разом з тим, в постанові зазначено, що дана постанова була складена за порушення ОСОБА_1 (позивачем) статті 48 ЗУ "Про автомобільний транспорт". Однак у вищезазначеному акті дані про ОСОБА_1 взагалі відсутні.

Постанова винесена 16.09.2024 з посиланням на правопорушення, датою вчинення якого зазначена 16.07.2024. За пунктом 25 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 року №1567 (далі Порядок №1567) справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. Отже, станом на дату складання постанови спливли строки притягнення до адміністративної відповідальності.

Позивач також вважав, що в його діях відсутній склад правопорушення. Зазначав, що транспортний засіб був оснащений всіма необхідними елементами згідно вимог ПДР.

Також позивач у позовній заяві пояснював, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 власником такого транспортного засобу є ОСОБА_2 . ОСОБА_2 передано право розпорядження та користування вищезазначеним транспортним засобом ОСОБА_1 згідно довіреності серії НСР №685524 від 18.01.2024 року. Отже, ОСОБА_1 є користувачем транспортного засобу MERCEDES-BENZ BI8255HI.

Під час перевірки водій одразу повідомив, що він не здійснює вантажних перевезень, а прямує до місця проживання. Відповідачем не надано належних доказів того, що позивач є суб`єктом адміністративного правопорушення, а саме є автомобільним перевізником, тому відсутня наявність складу адміністративного правопорушення в діях позивача ОСОБА_1

03.01.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву /а.с. 15-27/, зареєстрований 06.01.2025, у якому представник відповідача проти позову заперечувала, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Пояснювала, що 13.08.2024 Відділом державного нагляду (контролю) у Полтавській області за результатами розгляду справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт зі відсутності інших відомостей про особу автомобільного перевізника щодо власника транспортного засобу ОСОБА_2 було винесено постанову №063773 про застосування адміністративно-господарського штрафу. У подальшому, адвокатом в інтересах громадянина ОСОБА_2 відповідно до пункту 32 Порядку №1567 було подано скаргу на постанову №063773 від 13.08.2024, за змістом якої було надано пояснення про те, що громадянин ОСОБА_2 на момент проведення рейдової перевірки 16.07.2024 не був автомобільним перевізником, оскільки належний йому згідно свідоцтва про реєстрацію транспортний засіб марки Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_2 , що зазначений в акті проведення перевірки №020356 від 16.07.2024, перебуває у користуванні громадянина ОСОБА_1 згідно довіреності від 18.01.2024 серії НСР №685524 про право розпорядження та користування транспортного засобу.

За результатами розгляду скарги вказана постанова №063773 від 13.08.2024 була скасована на підставі наказу Державної служби України з безпеки на транспорті від 29.08.2024 №669 та матеріали справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт направлено на повторний розгляд до Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області.

З огляду на зазначене та зважаючи на допущене порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ, 16.09.2024 Відділом державного нагляду (контролю) у Полтавській області винесено постанову №064105 про застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17 000,00 грн за перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 Закону №2344-ІІІ.

На противагу доводам позивача, представник відповідача зазначала, що рейдову перевірку було проведено та виявлено факт вчинення порушення - 16.07.2024, а оскаржувану постанову відносно позивача винесено - 16.09.2024, тобто в межах встановленого законом двомісячного строку розгляду справи.

Щодо суті виявлених порушень представник відповідача зазначала, що на момент проведення рейдової перевірки 16.07.2024 у водія позивача під час керування транспортним засобом був відсутній чинний протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу. Зазначене становить склад правопорушення - порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт; та є підставою для застосування адміністративно-господарського штрафу згідно абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ.

Що тверджень позивача про те, що ОСОБА_1 не є перевізником, представник відповідача зазначила, що норми Закону №2344-ІІІ передбачають надання статусу автомобільного перевізника для осіб, що здійснюють не тільки договірні перевезення, а й перевезення для власних потреб.

Зокрема, чинна редакція абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ передбачає ширше коло осіб, до яких можуть бути застосовані адміністративно-господарські штрафи - "особи, які здійснюють перевезення пасажирів та вантажів", а не лише "особи, які надають послуги з перевезень пасажирів та вантажів", як помилково зазначає позивач в позовній заяві.

Представник відповідача вважала, що оскаржувана постанова №064105 від 16.09.2024, винесена відділом державного нагляду (контролю) у Полтавській області про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17 000,00 грн за порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ, - винесена відповідно до чинного законодавства уповноваженим державним органом, в межах повноважень, визначених Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), та щодо належного суб`єкта за наявності встановленого факту порушення.

10.01.2025 до суду надійшла відповідь на відзив /а.с. 40-42/, в якій заявлено клопотання про відмову відповідачу в долученні відзиву до матеріалів справи, оскільки останнім днем подання відзиву по справі є 02.01.2025, а відповідач подав відзив 03.01.2025 без подання заяви про поновлення процесуального строку.

Також представник позивача з посиланням на правові висновки, викладені в постановах Верховного суду у справах №240/22448/20, №600/3906/22-а, стверджувала, що ОСОБА_1 не був автомобільним перевізником.

Наголошувала, що долучені відповідачем поштові документи не дають змоги визначити, які саме документи було надіслано та чи містилось в цих документах належне повідомлення позивача про розгляд справи. А відтак, позивач був позбавлений можливості скористатись своїм правом на присутність при розгляді справи.

Згідно з пунктом 2.4 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24 червня 2010 року № 385 (далі - Інструкція № 385), транспортні засоби, призначені для перевезення небезпечних вантажів, обладнують тахографами з урахуванням положень пунктів 2.1 - 2.3 цього розділу та відповідно до

законодавства щодо встановлення вимог до конструкцій таких транспортних засобів.

Відповідно до п. 1.3 Інструкції №385 ця Інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Щодо Положення №340 від 07.06.2010, то згідно п.1.4. Положення воно не поширюється на перевезення пасажирів чи/та вантажів, які здійснюються фізичними особами за власний рахунок для власних потреб без використання праці найманих водіїв.

Саме про ці обставини й повідомив водій при зупинці транспортного засобу. Ці обставини Відповідачем не спростовано та не доведено зворотного при розгляді справи, проте саме на суб`єкта владних повноважень покладено обов`язок доказування.

Таким чином, враховуючи викладені фактичні обставини справи, відповідачем було протиправно, без достатніх підстав та без дотримання встановленої чинним законодавством процедури, притягнуто позивача до адміністративної відповідальності.

06.02.2025 до суду надійшли додаткові пояснення /а.с. 43-47/, в яких представник відповідача стверджувала, що відповідачем відзив на позовну заяву по справі №440/15041/24 було подано до суду в електронній формі через підсистему "Електронний суд" саме 03.01.2025, тобто в межах встановленого судом строку, що, в свою чергу, усуває необхідність звернення до суду з клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку.

Надсилання повідомлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення за місцезнаходженням позивача є належним виконанням обов`язків відповідачем щодо інформування. При цьому відносини між оператором поштового зв`язку, який доставляє листи, та адресатом (позивачем), перебувають поза контролем відправника (відповідача).

В частині доводів позивача про відсутність підстав для притягнення його до відповідальності за виявлене порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, оскільки водій транспортного засобу ОСОБА_3 на момент проведення перевірки не здійснював вантажних перевезень, а прямував до місця проживання, представник відповідача стверджувала про безпідставність вказаних тверджень. Як водієм в ході проведення рейдової перевірки, так і позивачем чи власником транспортного засобу чи їх представником (адвокатом) в ході розгляду справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт та разом з позовною заявою, не було надано жодних доказів на підтвердження того, що на момент проведення рейдової перевірки 16.07.2024 транспортний засіб марки Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_2 , що використовується позивачем на підставі нотаріально посвідченої довіреності, був переданий у користування водію ОСОБА_3 на тій чи іншій правовій підставі. Так само не надано і жодних доказів того, що вантаж, який перевозився (міні-екскаватор гусеничний), належав на праві власності саме громадянину ОСОБА_3 чи був придбаний ним в день проведення перевірки та перевозився до місця проживання останнього.

Згідно визначення статті 1 Закону №2344-ІІІ автомобільним перевізником є фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Відповідно до частини 1 статті 33 Закону №2344-ІІІ автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Тобто норми вказаного Закону передбачають надання статусу автомобільного перевізника для осіб, що здійснюють не тільки договірні перевезення, а й перевезення для власних потреб.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази у сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.

Обставини справи, встановлені судом

16.07.2024 на підставі направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) №008265 від 11.07.2023 відповідно до графіку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) /а.с. 28/ посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області за адресою а/д М-03 Київ-Харків-Довжанський 208 км було проведено перевірку додержання суб`єктами господарювання вимог законодавства про автомобільний транспорт щодо транспортного засобу марки Mercedеs-Benz, державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить на праві власності, згідно свідоцтва про реєстрацію, громадянину ОСОБА_2 , за кермом перебував водій ОСОБА_3 .

За результатами цієї перевірки встановлено порушення перевізником вимог законодавства про автомобільний транспорт, про що складено відповідний Акт проведення перевірки №020356 від 16.07.2024 /а.с. 29/.

За змістом Акта проведення перевірки №020356 від 16.07.2024 посадовою особою виявлено порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, а саме при здійсненні вантажних перевезень, вантаж - міні екскаватор гусеничний, транспортний засіб повною масою 7490 кг, автомобіль обладнано цифровим тахографом; відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу. Порушено вимоги ст. 48 ЗУ "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Водій транспортного засобу ( ОСОБА_3 ) зі змістом вказаного акту та виявлених порушень ознайомлений, що засвідчив власним підписом, жодних пояснень та/або заперечень з приводу виявленого порушення чи обставин проведення перевірки не надав.

13.08.2024 Відділом державного нагляду (контролю) у Полтавській області за результатами розгляду справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт зі відсутності інших відомостей про особу автомобільного перевізника щодо власника транспортного засобу ОСОБА_2 було винесено постанову №063773 про застосування адміністративно-господарського штрафу /а.с. 31/.

У подальшому адвокатом в інтересах громадянина ОСОБА_2 відповідно до пункту 32 Порядку №1567 було подано скаргу на постанову №063773 від 13.08.2024, за змістом якої було надано пояснення про те, що громадянин ОСОБА_2 на момент проведення рейдової перевірки 16.07.2024 не був автомобільним перевізником, оскільки належний йому згідно свідоцтва про реєстрацію транспортний засіб марки Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_2 , що зазначений в акті проведення перевірки №020356 від 16.07.2024, перебуває у користуванні громадянина ОСОБА_1 згідно довіреності від 18.01.2024 серії НСР №685524 про право розпорядження та користування транспортного засобу /а.с. 30, зворотній бік/.

За результатами розгляду скарги вказана постанова №063773 від 13.08.2024 була скасована на підставі наказу Державної служби України з безпеки на транспорті від 29.08.2024 №669 та матеріали справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт направлено на повторний розгляд до Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області /а.с. 33/.

05.09.2024 (за 11 днів до призначеної дати розгляду справи) на адресу ОСОБА_1 36038, Полтавська обл., м. Полтава, вул. Коцюбинського, б. 24, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та підтверджена самим позивачем в позовній заяві, рекомендованим листом №337 направлено повідомлення за вих. №77171/36/24-24 від 05.09.2024 про призначення розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на 16.09.2024 та необхідність з`явитися до Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області для участі у розгляді справи та надання пояснень /а.с. 32, зворотній бік, а.с. зворотній бік -34/.

Вказане поштове відправлення №337 було повернуто оператором поштового зв`язку на адресу Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області через невручення адресату за закінченням встановленого терміну зберігання, що підтверджується копією відповідного поштового конверта з довідкою про причини повернення /а.с. 35/.

При цьому згідно даних сервісу відстеження поштових відправлень офіційного веб-сайту оператора поштового зв`язку АТ "Укрпошта" відповідне поштове відправлення перебувало у точці видачі, де очікувало отримання ОСОБА_1 , ще з 06.09.2024 (тобто за 10 днів до призначеної дати розгляду справи) /а.с. 34, зворотній бік/, та не було вручено ОСОБА_1 з незалежних від відповідача причин.

За результатами розгляду справи 16.09.2024 Відділом державного нагляду (контролю) у Полтавській області винесено постанову №064105 про застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17 000,00 грн за перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 Закону №2344-ІІІ /а.с. 36/.

На виконання зазначеного вказана постанова разом із супровідним листом за вих. №80621/36/24-24 від 16.09.2024 була надіслана рекомендованим листом з повідомленням №895 на ту ж саму адресу Позивача 36038, Полтавська обл., м. Полтава, вул. Коцюбинського, б. 24 /а.с. 36, зворотній бік-37/, однак була повернута оператором поштового зв`язку на адресу Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області через невручення адресату за закінченням встановленого терміну зберігання, що підтверджується копією відповідного поштового конверта з довідкою про причини повернення /а.с. 38/.

При цьому, згідно даних сервісу відстеження поштових відправлень офіційного веб-сайту оператора поштового зв`язку АТ "Укрпошта" відповідне поштове відправлення перебувало у точці видачі, де очікувало отримання ОСОБА_1 ще з 19.09.2024 та 22.09.2024 не було вручено позивачеві під час доставки з незалежних від відповідача причин /а.с. 39/.

Позивач не погодився з винесеною постановою та оскаржив її до суду.

Норми права, які підлягають застосуванню

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015 (надалі - Положення №103), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно з пунктом 8 Положення №103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті" від 8 листопада 2006 №1567 (надалі також - Порядок №1576) визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

Відповідно до пункту 12 Порядку №1567 рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Згідно з пунктами 13 та 14 Порядку №1567 графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується керівником Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.

Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Пунктом 15 Порядку №1567, визначено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Пунктами 20, 21 Порядку №1567 передбачено, що виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Пунктом 25 Порядку №1567 визначено, що справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Відповідно до пунктів 26, 27 Порядку №1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5. Статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно до абзацу третьою частини першої статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Висновки щодо правозастосування

Як зазначено у частині першій статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів застосовується саме до автомобільних перевізників.

Визначальним в межах розгляду цієї справи суд вважає встановлення факту того, чи є позивач перевізником в розумінні положень Закону №2344-III, адже основні доводи позивача полягають саме в тому, що відповідач протиправно застосував адміністративно-господарський штраф до неналежного суб`єкта правопорушення.

Згідно зі статтею 1 Закону № 2344-III:

автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;

вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями.

Під час рейдової перевірки та складання акта проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом від 16.07.2024 №020356, на підставі якого у подальшому було винесено оскаржувану постанову, водій надав для перевірки:

1) свідоцтво серії НОМЕР_3 про реєстрацію машини міні-екскаватора гусеничного Kubota U25-3EU, його власником є Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Веста" (36984610, м. Полтава, вул. Чураївни, буд. 2В, кв. 7);

2) свідоцтво серії НОМЕР_1 про реєcтрацію транспортного засобу Mercedеs-Benz, державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить на праві власності громадянину ОСОБА_2 ;

3) посвідчення водія ОСОБА_3 серії НОМЕР_4 .

З наданих водієм документів під час рейдової перевірки перевіряючі зазначили в акті перевірки власника транспортного засобу ОСОБА_2 .

Однак залученою до матеріалів справи довіреністю від 18.01.2024 серії НСР №685524 /а.с. 30, зворотній бік/ підтверджено, що ОСОБА_2 передано право розпорядження та користування вищезазначеним транспортним засобом ОСОБА_1 .

Отже, ОСОБА_1 є користувачем транспортного засобу MERCEDES-BENZ BI8255HI.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 зареєстрований у якості фізичної особи-підприємця, основним видом діяльності якого є КВЕД 49.41 Вантажний автомобільний транспорт, а також КВЕД 49.42 Надання послуг перевезення речей (переїзду) /а.с. 38, зворотній бік/.

Згідно наданого водієм під час проведення перевірки свідоцтва серії НОМЕР_3 про реєстрацію машини міні-екскаватор гусеничний Kubota U25-3EU, його власником є Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Веста" (36984610, м. Полтава, вул. Чураївни, буд. 2В, кв. 7).

Окрім того, зі змісту дослідженого судом відеозапису процесу перевірки, доданого відповідачем до відзиву встановлено, що в ході проведення рейдової перевірки водієм транспортного засобу жодним чином не було зазначено про перевезення ним власного вантажу для власних потреб чи про прямування до свого місця проживання.

Навпаки, водієм було зазначено про перевезення вантажу з м. Полтава до м. Лохвиця (відеозапис доданий до відзиву, на 1хв. 40 сек.), у той час як згідно даних наданого посвідчення водія місцем проживання водія ОСОБА_3 вказано м. Полтава.

При цьому в ході складання інспектором відповідних матеріалів за результатами перевірки водій запитував у інспектора як далі проїхати до м. Лохвиця та про стан дороги (на 2 хв. 50 сек. першого відеозапису, доданого відповідачем разом з додатковими поясненнями в системі Електронний суд), що є цілком нелогічним, якби водій дійсно прямував до свого місця проживання, як на цьому наполягає позивач у позовній заяві та відповіді на відзив.

Отже, судом встановлено, що:

1) водій ОСОБА_3 прямував з м. Полтави до м. Лохвиці (що підтверджено відеозаписом);

2) доводи про те, що водій ОСОБА_3 перевозить власний вантаж, чи для власних потреб, чи прямує додому, як стверджує позивач у позову та відповіді на відзив, відеозаписом перевірки не підтверджені;

3) автомобіль MERCEDES-BENZ BI8255HI перебуває у праві користування та розпорядження ОСОБА_1 ;

4) ОСОБА_1 зареєстрований у якості ФОП, що надає послуги за КВЕД 49.41 Вантажний автомобільний транспорт 49.42 Надання послуг перевезення речей (переїзду);

5) здійснювалося перевезення міні-екскаватора гусеничного Kubota U25-3EU, власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Веста".

Всі ці встановлені судом обставини у своїй сукупності підтверджують здійснення вантажного перевезення перевізником ОСОБА_1 .

При цьому, доводи позивача про відсутність факту укладення ним договору про надання послуг з перевезення, як обґрунтування відсутності підстав для притягнення його до відповідальності за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт є необґрунтованими, оскільки статтею 1 Закону № 2344-III чітко визначено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями.

Тому протилежні доводи позивача суд вважає необґрунтованими.

Щодо суті виявленого порушення, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 49 Закону №2344-ІІІ водій транспортного засобу при перевезенні вантажу у внутрішньому сполученні зобов`язаний, серед іншого, мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.

Таким чином, положеннями чинного законодавства покладено на перевізника обов`язок з забезпечення, а на водія пред`явлення для перевірки відповідних документів.

Відповідно до пункту 6.1 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340 (далі Положення №340), автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Відповідно до пункту 1.3 вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

Відповідно до пункту 4 наказу Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340 цей наказ набирає чинності з дня його офіційного опублікування, крім пункту 6.1 Положення, затвердженого цим наказом, який набирає чинності для перевезення вантажів колісними транспортними засобами з повною масою від 3,5 тонн до 12 тонн з 01.06.2015.

Відповідно, перевізники зобов`язані забезпечувати належну експлуатацію такого тахографу та, зокрема, мати в наявності всі необхідні документи на встановлений тахограф та забезпечувати надання їх водієві для подальшого пред`явлення під час проведення перевірок.

Посадовими особами Укртрансбезпеки під час проведення рейдових перевірок здійснюється перевірка наявності документів на встановлений тахограф (у тому числі протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу), обов`язкова наявність яких визначається відповідно до статті 48 Закону №2344-ІІІ.

В свою чергу, порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів, визначається нормами Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства

транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 №385 (далі Інструкція №385).

Відповідно до даної Інструкції контрольний пристрій (тахограф) обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв.

Адаптація тахографа до транспортного засобу оновлення або підтвердження параметрів автомобільного транспортного засобу, що зберігаються у пам`яті тахографа, до яких залежно від типу тахографа належать: ідентифікаційний номер (VIN-код) та номерний знак (цифри та літери, нанесені на номерному знаку, - VRN) автомобільного транспортного засобу, розмір застосованих пневматичних шин,

результати визначення константи тахографа "k", характеристичного коефіцієнта автомобільного транспортного засобу "w", ефективного кола шини "l", а також показники часу, пробігу, граничного значення швидкості, на яке налаштований обмежувач швидкості транспортного засобу (за наявності). Термін "адаптація тахографа до транспортного засобу", за визначенням ЄУТР, - "калібрування".

Відповідно до пункту 2.5 Інструкції №385 повірку тахографів здійснюють повірочні лабораторії, які уповноважені на проведення повірки тахографів відповідно до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність».

Відповідно до пункту 2.6 Інструкції №385 ПСТ (пункти сервісу тахографів) виконують перевірку та адаптацію тахографів до транспортних засобів відповідно до вимог ЄУТР періодично кожні два роки, а також у разі:

установлення або заміни тахографа;

ремонту тахографа;

зміни типу розмірів пневматичних шин автомобільного транспортного засобу;

якщо під час технічного обслуговування або ремонту автомобільного транспортного засобу відбулося пошкодження таблички тахографа або пломб, накладених на його складові, під час установлення або адаптації або у разі зміни конструкції автотранспортного засобу, що може вплинути на роботу тахографа.

Пунктом 2.7 Інструкції №385 передбачено, що за результатами перевірки та адаптування тахографа до транспортного засобу ПСТ оформлює у двох примірниках протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу за формою, наведеною в додатку 1.

Бланк протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу роздруковується відповідальною особою ПСТ на папері формату А4 (210х297 мм) щільністю 100 г/кв.м або більше. Не допускається робити закреслення чи виправлення відомостей, які заносяться до протоколу, а також внесення додаткових записів після того, як протокол підписано та поставлено печатку відповідальної особи ПСТ. У графах, які не заповнюються під час складання протоколу, проставляються прочерки.

ПСТ надає один примірник зазначеного протоколу перевізнику, а другий залишає собі і зберігає разом з тахокартою або у разі цифрового тахографа - з роздруківкою та електронними файлами, що підтверджують достовірність наведених у протоколі даних.

Протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу зберігають протягом трьох років з дати проведення робіт.

Відповідно до пункту 3.3 Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом зобов`язаний мати при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Під час проведення досліджуваної перевірки 16.07.2024 водієм позивача було надано посадовим особам Укртрансбезпеки лише посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та реєстраційні документи на вантаж. Жодних інших документів, у тому числі чинного протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, пред`явлено не було.

Позивачем в позовній заяві факт відсутності у водія транспортного засобу на момент проведення перевірки чинного протоколу перевірки та адаптації тахографу до транспортного засобу не заперечується.

Позивачем також не надано жодних доказів на спростування виявленого порушення, у тому числі не надано копії чинного на момент проведення рейдової перевірки протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Таким чином, оскільки на момент проведення рейдової перевірки 16.07.2024 у водія позивача під час керування транспортним засобом був відсутній чинний протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, зазначене складає правопорушення у вигляді порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт. Відповідно наявний склад правопорушення є підставою для застосування адміністративно-господарського штрафу згідно абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ.

Решта доводів позивача та його представника зводиться до того, що:

1) в акті перевірки не зазначено ОСОБА_1 ;

2) ОСОБА_1 не отримував запрошення на засідання, постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу;

3) долучені до матеріалів відзиву документи про поштові відправлення не підтверджують, що саме було в цих відправленнях;

4) штраф накладено з порушенням 2-місячного строку притягнення до відповідальності.

Підставами незазначення в акті перевірки ОСОБА_1 слугував факт неповідомлення водієм ОСОБА_3 інформації про перевізника. Хоча з відеозаписів перевірки слідує, що водій неодноразово телефонував перевізнику та повідомляв про те, що проводиться рейдова перевірка автомобіля та про виявлене під час перевірки порушення.

Адвокатом в інтересах громадянина ОСОБА_2 відповідно до пункту 32 Порядку №1567 було подано скаргу на постанову №063773 від 13.08.2024, за змістом якої було надано пояснення про те, що громадянин ОСОБА_2 на момент проведення рейдової перевірки 16.07.2024 не був автомобільним перевізником, оскільки належний йому згідно свідоцтва про реєстрацію транспортний засіб марки Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_2 , що зазначений в акті проведення перевірки №020356 від 16.07.2024, перебуває у користуванні громадянина ОСОБА_1 згідно Довіреності від 18.01.2024 серії НСР №685524 про право розпорядження та користування транспортного засобу.

За результатами розгляду скарги вказана постанова №063773 від 13.08.2024 була скасована на підставі наказу Державної служби України з безпеки на транспорті від 29.08.2024 №669 та матеріали справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт направлено на повторний розгляд до Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області.

Щодо тверджень позивача про позбавлення його можливості скористатись своїм правом на присутність при розгляді справи суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 25 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

За змістом положень пункту 26 Порядку №1567 про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.

Судом встановлено, що повідомлення про розгляд справи надсилалося ОСОБА_1 завчасно та не отримано з вини позивача.

Суд зазначає, що обов`язок відповідача обмежується додержанням відповідного строку направлення повідомлення відповідно до Нормативів пересилання поштових відправлень та виду послуг відправлення (5 днів в межах однієї області відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 №958). Відповідач не може відповідати за обставини вручення та фактичного отримання поштової кореспонденції, які від нього не залежать.

Більш того, відсутність особи під час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу не позбавляє особу можливості спростовувати вину у суді, та, у зв`язку з цим, не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Щодо строку розгляду справи суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 25 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Рейдову перевірку було проведено та виявлено факт вчинення порушення 16.07.2024, а оскаржувану постанову відносно Позивача винесено 16.09.2024, тобто в межах встановленого законом двомісячного строку розгляду справи.

За своєю правовою природою штраф, який застосовується до автомобільних перевізників відповідно до статті 60 Закону №2344-ІІІ, є адміністративно-господарським штрафом, а тому він може бути застосований в порядку, встановленому ГК України та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 250 ГК України передбачено, що адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб`єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб`єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

При цьому, інші, ніж встановлені частиною 1 статті 250 ГК України, строки застосування адміністративно-господарських санкцій можуть бути встановлені лише законом, проте спеціальним законом (Закон №2344-ІІІ) такі строки не встановлені, тому граничними строками застосування штрафу є строки, які передбачені саме ГК України.

Відтак, дія статті 250 ГК України поширюється на адміністративно-господарські санкції, передбачені Законом України "Про автомобільний транспорт".

Крім того, строк, який визначено приписами Порядку №1567 як підзаконним нормативно-правовим актом, є строком розгляду справи про порушення у сфері законодавства про автомобільний транспорт, а не строком накладення адміністративно-господарського штрафу.

Твердження представника позивача про те, що долучені поштові документи не дають змоги визначити, які саме документи було надіслано та чи містилось в цих документах належне повідомлення позивача про розгляд справи, суд вважає таким, що не впливає на розгляд цієї справи, оскільки ОСОБА_1 у будь-якому разі не отримував поштові відправлення.

Посилання представника позивача у відповіді на відзив на висновки, викладені в постановах Верховного суду у справах №240/22448/20, №600/3906/22-а, є недоречними, оскільки правовідносини у справах №240/22448/20, №600/3906/22-а не є релевантними правовідносинам у даній справі.

Щодо тверджень позивача про пропуск відповідачем встановленого строку на подання відзиву на позовну заяву за відсутності клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, суд зазначає, що ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.12.2024 про відкриття провадження у справі №440/15041/24 було встановлено відповідачеві строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження /а.с. 11-12/

Довідкою про доставку електронного документа підтверджено, що ухвала Полтавського окружного адміністративного суду від 18.12.2024 про відкриття провадження у справі №440/15041/24 надійшла до електронного кабінету відповідача 18.12.2024 о 23:35 /а.с. 13/.

За загальним правилом, встановленим в частині першій статті 120 КАС України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день (частина шоста статті 120 КАС України).

Відповідно до частини шостої статті 251 КАС України якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Таким чином, останнім днем на подання відзиву у справі №440/15041/24 було 03.01.2025.

Відповідачем відзив на позовну заяву у справі №440/15041/24 було подано до суду в електронній формі через підсистему "Електронний суд" саме 03.01.2025, тобто в межах встановленого судом строку, що, в свою чергу, усуває необхідність звернення до суду з клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку.

З огляду на досліджені докази в їх сукупності суд встановив, що відповідачем доведено законність та обґрунтованість прийнятого ним акту індивідуальної дії в частині виявленого порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Абзацом третім частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи встановлені при розгляді справи обставини, суд приходить до висновку про те, що доводи позивача не спростовують факт відсутності у водія на момент перевірки передбачених законом документів, тому оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу від 16.09.2024 №064105 є такою, що відповідає встановленим обставинам справи та вимогам чинного законодавства про автомобільний транспорт. Відповідно підстави для її скасування відсутні.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_5 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Фізкультури, 9, м. Київ 135, 03135, ), про скасування постанови та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.С. Шевяков