Справа № 520/33342/24
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2025 р. №520/33342/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бідонько А.В., розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Харківської митницї (вул. Миколаївська, буд. 16-Б, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61005, ) про скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , з адміністративним позовом, в якому просить суд:

Скасувати рішення про коригування заявленої митної вартості товарів від 07.11.2024 №UA807000/2024/000633/2.

В обґрунтування позову зазначено, що позивачем при здійсненні митного оформлення товарів надало всі необхідні та достатні документи, передбачені ч.2 ст. 53 МК України, які чітко ідентифікували товар та містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Натомість митниця, в порушення норм МК України, безпідставно прийняла оскаржуване рішення та неправомірно застосувала другорядний метод визначення митної вартості товарів, імпортованих позивачем.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2024 року відкрито спрощене провадження у справі без виклику сторін у судове засідання.

Від Харківської митниці, надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення. Представник відповідача зазначив, що задекларований рівень митної вартості товару був нижче, ніж рівень митної вартості на подібні товари, оформлені в митному відношенні іншими митницями ДМСУ раніше. Також вказано на невідповідність обраного підприємством методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МКУ, у зв`язку з тим, що використані підприємством відомості не підтверджені в повній мірі документально, а також документи, подані позивачем при митному оформленні, містять розбіжності, які суттєво впливають на правильність визначення митної вартості та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей стосовно ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Зазначено, що у наданому прайс-листі від 09.09.2024 відсутній термін дії, умови поставки та інші вищезазначені показники. Також, позивачем не було надано до митного контролю та митного оформлення ні комерційної пропозиції, ні калькуляцій від виробника товару. Крім того вказано, відповідно до комерційного інвойсу від 28.10.2024 №083704 продавцем надано покупцю 1,5% знижку на товар при умовах 100% передоплати, але згідно банківської платіжної інструкції від 19.09.2024 №85 дана передоплата відсутня. Тобто, вбачаються розбіжності в товаротранспортних документах. 3.2 Також, відсутня специфікація з ціною за товар відповідно до п.1.3, п.4.2 зовнішньоекономічного договору від 24.10.2023 №2410/2023. Декларантом підприємства було надано до митниці митну декларацію країни відправлення №MRN24DE17B8 без перекладу.

Щодо транспортних витрат вказано, що по спірній ЕМД №24UA87U2 від 06.11.2024 позивачем сплачено транспортних витрат у загальній сумі - 84029,57 грн. Надана Заявка від експедитора ФОП ОСОБА_2 вказана сума за фрахт автомобіля у розмірі - 157746 грн. Тобто, в цьому документі не зазначено ні номер договору, згідно якого здійснюється це перевезення, ні номера СМR. Не наведено розрахунку конкретних числових значень по цій партії товару. Як, з цієї Заявки можна побачити які суми склали наші транспортні послуги у сумі 84029,57. Також звертав увагу суду, що позивачем не надано до митного контролю та митного оформлення посередницького транспортного договору від перевізника ( VVN TRANS LLC), який значиться в СМR б/н від 30.10.2024 і який здійснював перевезення вантажу та не надано оплату за транспортно-експедиційні послуги відповідно п. 4.2 транспортного договору від 19.10.2017 №008.

Наведені обставини, на думку відповідача, свідчать про правомірність оскаржуваного рішення та необґрунтованість позовних вимог.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якому позивач наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі з огляду на їх обґрунтованість та доведеність.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом з матеріалів справи встановлено, що між позивачем «KLEIBERIT SE & Co KG» Німеччина було укладено Контракт № 2410/2023 від 24.10.2023 р, за умовами якого позивач придбав Фарби та лаки (включаючи емалі та політури) на основі синтетичних полімерів або хімічно модифікованих природних полімерів, дисперговані або розчинені у неводному середовищі, розчини, на основі складних поліефірів, інші.

Згідно до виставленого продавцем проформи від 19.09.2024 №090067 та інвойсу від 28.10.2024 №083704 покупцем був оплачений товар, що підтверджується платіжною інструкцією від 19.09.2024 №85.

06.11.2024 року з метою митного оформлення товару, позивач подав митну декларацію № 24UA87U2 , митну вартість визначено за основним методом - за ціною договору заявлений до декларування.

На підтвердження митної вартості, разом з декларацією позивачем подано: Пакувальний лист (Packing list) № 032438 від 17.10.2024; Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) № 083704 від 28.10.2024; Автотранспортна накладна (Road consignment note) б/н від 30.10.2024; Банківський платіжний документ, що стосується товару ПД.85 від 19.09.2024; Бухгалтерський документ, що підтверджує вартість товару № 090067 від 19.09.2024; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №24102024-1 від 31.10.2024; Документ, що підтверджує вартість перевезення товару трансп. довідка. №31/10-2 від 31.10.2024; Прейскурант (прайс-лист) виробника товару прас від 09.09.2024; Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № 2410/2023 від 24.10.2023; Договір (контракт) про перевезення № 008 від 19.10.2017; Декларація-інвойс, складена уповноваженим (схваленим) експортером № 083704 від 28.10.2024; Інші некласифіковані документи MSDS 569.0 від 20.11.2019; Інші некласифіковані документи MSDS 601.1 від 21.02.2018; Інші некласифіковані документи MSDS 702.5.34 від 03.11.2016 ; Інші некласифіковані документи MSDS 702.8.08 від 12.12.2017; Інші некласифіковані документи MSDS 761.7 від 15.02.2024; Інші некласифіковані документи MSDS 831.0 від 10.08.2021; Інші некласифіковані документи TDS 569.0 від 05.05.2020; Інші некласифіковані документи TDS 601.1 від 19.10.2020; Інші некласифіковані документи TDS 702.5.34 від 02.11.2016; Інші некласифіковані документи TDS 702.8.08 від 18.12.2017; Інші некласифіковані документи TDS 761.7 від 05.11.2024; Інші некласифіковані документи TDS 831.0 від 01.12.2016; Інші некласифіковані документи лист по складу 569.0 04.05.2011; Інші некласифіковані документи лист по складу 601.1 від 27.07.2017; Інші некласифіковані документи лист по складу № 702.5.34 від 02.11.2023; Інші некласифіковані документи лист по складу № 702.8.08 від 12.12.2017; Інші некласифіковані документи лист по складу № 761.7 від 27.03.2023; Інші некласифіковані документи лист по складу №831.0 від 27.03.2023; Інші некласифіковані документи опис 10.02.2022; Інші некласифіковані документи Паспорт безпеки 24.03.2020 Інші некласифіковані документи тр.заявка 24.10.2024; Інші некласифіковані документи хим состав 12.01.2016; Копія митної декларації країни відправлення MRN24DE17B8 28.10.2024.

З підстав спрацювання системи ризиків, згенерованих АСАУР щодо можливого заниження митної вартості товарів, митним органом запропоновано надати позивачу додаткові документи на підтвердження митної вартості товарів.

На запит митного органу, позивач направив лист від 07.11.2024 р., в повідомив про неможливість надання додаткових документів та просив прийняти рішення про коригування митної вартості, випустити товари, що декларуються, у вільний обіг, а також повідомив, що відсутня можливість надати до митниці необхідні додаткові документи.

07.11.2024 Харківською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості №UA807000/2024/000633/2, митну вартість товарів визначено за другорядним методом (за ціною договору щодо подібних товарів) 58817,63.

Декларантом оформлено товар під гарантію у порядку ч. 7 ст. 55 МК України оформивши товар за митною декларацією: від 07.11.2024 №UA807200/2024/016449 (24UA49U0), та додатково було сплачено різницю між сумами платежів, нарахованих згідно з митною вартістю, визначеною Декларантом, та митною вартістю, визначеною митним органом у розмірі 17 461,63 грн.

25.11.2024 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до Харківської митниці з листом оформлений в порядку частини 8 ст. 55 МК України, до якого долучено додаткові документи.

За результатами розгляду наданих до Харківської митниці документів (вх.ХМ від 25.11.2024 № 11801/13/7.14-1) підприємству було надіслано відповідь (від 26.11.2024 № 7.14-1/15-02/13/7398), в якій було повідомлено, що подані додаткові документи не спростовують в повній мірі сумнівів митниці щодо дійсності задекларованої ними митної вартості оцінюваних товарів, в зв`язку з чим не можуть бути підставою для скасування раніше прийнятого митницею рішення про коригування митної вартості товару від 07.11.2024 №UA807000/2024/000633/2.

Не погодившись з рішенням про коригування митної вартості, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Правовідносини, пов`язані зі справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України (далі - МК України), Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За змістом ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Положення ст. 53 МК України визначають перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1 ст. 53 МК України).

Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Із положень частин 1 та 2 ст. 53 МК України вбачається, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Відповідно до ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

За приписами ч. 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

За ч. 5 ст. 54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина 2 статті 54 МК України).

За положеннями статей 57, 58 МК України митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

Водночас, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ч. 8 ст. 57 МК України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Разом з цим, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим, в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вказаним, саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема, у постанові від 7 травня 2020 року у справі № 1.380.2019.001625.

Повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх передбачених статтею 53 МК документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації про митну вартість товару.

Суд вказує, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного кодексу України.

Водночас, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, коли надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з`ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

Разом з тим, витребувати необхідно тільки ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній в постановах Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 815/5274/16, від 05.07.2022 у справі № 804/150/16.

В той же час, саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.10.2019 по справі 809/1469/16, від 04.06.2020 у справі №1.380.2019.001823, від 01.04.2021 у справі № 260/695/19.

Судовим розглядом установлено, що митне оформлення товарів здійснювалось позивачем за основним методом (ціною договору).

Позивачем до митного оформлення подано митну декларацію, а також документи на підтвердження вартості товарів, що поставляються в Україну.

Відповідачем за результатами розгляду митної декларації та документів прийняте спірне рішення про коригування митної вартості товарів від 07.11.2024 №UA807000/2024/000633/2.

У графі 33 зазначеного рішення в якості причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору, зазначено:

- відсутні посередницькі транспортні договори, експедитор не є перевізником згідно CMR від 30.10.2024;

- декларантом не надано оплату за транспортно-експедиційні послуги відповідно п. 4.2 транспортного договору від 19.10.2017 №008;

- відповідно до комерційного інвойса від 28.10.2024 №083704 продавцем надано покупцю 1,5% знижку на товар при умовах 100% передоплати, але згідно банківської платіжної інструкції від 19.09.2024 №85 дана передоплата відсутня;

- відсутня специфікація з ціною за товар відповідно до п.1.3, п.4.2 зовнішньоекономічного договору від 24.10.2023 №2410/2023;

- відповідно до п.4.7 зовнішньоекономічного договору від 24.10.2023 №2410/2023 загальна сума контракту складає 250 000 евро, при зміни суми контракту повинно складатися доповнення до зовнішньоекономічного договору, відповідно до митних оформлень товарів за цім контрактом сума склала 264 383 євро (без урахування даної поставки);

- відсутня калькуляція виробника товару, комерційна пропозиція;

- декларантом підприємства було надано до митниці митну декларацію країни відправлення №MRN24DE17B8 без перекладу (стаття 254 МКУ);

- наданий до митного оформлення прайс-лист від 09.09.2024 по суті офертою для конкретного покупця, тобто виданий продавцем безпосередньо ФОП ОСОБА_1 та не відображає "дійсну вартість" у розумінні ст. VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року. Так відповідно до ст. VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю, під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеним законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Згідно загальноприйнятої світової практики прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів)на товари та/або види послуги, який адресований невизначеному колу покупців;

- відсутня калькуляція транспортних витрат, що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту, що суперечить вимогам Наказу МФУ від 24.05.2012 №599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення».

В рішення вказано, що з метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «інспектор» та ЄАС Держмитслужби України та встановлено, що рівень митної вартості подібних оформлених товарів у максимально наближений до митного оформлення час становить: товар 1) 4,55 S/кг. (4,178 EUR). Враховуючи вищезазначене, митну вартість даного товару скориговано до цього рівня. Джерелом інформації для даного рішення по товару є наявна у митного органу цінова інформація на подібний товар.

За товаром №1: проаналізувавши якість товару. репутацію на ринку, країну походження EU, (вага 328 кг), умови поставки FCA - було обрано митну декларацію оформлену у максимально наближений час -№UA 100330/2024/519688 від 22.10.2024. (24UA 88U4(тов.4).

Коригування митної вартості здійснено за другорядним методом (резервним методом) у відповідності до статті 64 МКУ. Розрахунок митної вартості складає: товар 1) 4,55 $/кг. (4,178 EUR).

Надаючи оцінку доводам відповідача, покладеним в основу прийняття спірного рішення про коригування митної вартості товарів, суд зазначає наступне.

Ненадання декларантом повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Натомість, суд, дослідивши документи, подані позивачем до митного оформлення дійшов висновку, що останні містили всі відомості, в підтвердження числових значень складових митної вартості товарів та ціни, що підлягає сплаті за ці товари.

Щодо наявності рішення про визначення митної вартості за подібним товаром по даному товариству суд враховує, що цінова інформація викладена у Єдиній автоматизованій інформаційній системі Державної фіскальної служби України (ЄАІС) не може бути обґрунтованою підставою для коригування показників митної вартості товару, зазначених в митній декларації позивача, оскільки автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не містить усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, відтак такі дані не можуть мати першочергового значення у порівнянні з наданими декларантом первинними документами про товар.

Саме такий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 19.03.2021 по справі № 820/5525/16.

Щодо доводів відповідача, що до переліку документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначених ч.3 ст.53 МКУ входять каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що згідно до поданої заяви від 25.11.2024 позивач зазначав, що: декларант додатково надає на час придбання товару та після оформлення митної декларації прайс-листи від 09.09.2024 та від 18.11.2024 у яких вказано, що ціна на товар не змінювалася та без зазначення покупця.

Прайс-лист не відноситься до документів, які підтверджують митну вартість товарів та визначені в частині другій статті 53 Митного кодексу України. Такий документ має додаткове (другорядне) значення для підтвердження заявленої імпортером митної вартості товару і його складання безпосередньо контрагентом, в якого здійснено придбання товару, а не виробником відповідного товару, не може бути підставою для невизнання митними органом заявленої митної вартості за ціною контракту (за першим методом).

Прайс-лист є документом довільної форми, чинне законодавство не встановлює вимог до форми та змісту прайс-листів, які можуть оформлюватись не лише виробником товару, а й продавцем у довільній формі на власний розсуд.

Водночас, наявність чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів) , не може свідчити про заниження позивачем митної вартості товарів.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.07.2020 у справі № 815/2731/18, від 01.03.2023, у справі № 420/18880/21.

Таким чином, доводи відповідача в цій частині суд вважає необґрунтованими.

Крім того, судом встановлено, що відповідач, з-поміж іншого, запитував у позивача такі додаткові документи, передбачені ч. 3 ст. 53 МК України, як каталоги, специфікації, прейскуранти, калькуляції собівартості товару від виробника товару.

Такі документи складаються виробником товару у процесі здійснення його господарської діяльності та не є технічними, товаросупровідними документами або документами, що засвідчують якість товару. Обов`язкової вимоги щодо отримання від суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності - виробника товару вказаної вище документації чинним законодавством, що регулює порядок виконання зовнішньоекономічних операцій, не передбачено.

Таким чином, відомості, наведені у вказаних документах виробника товару, не мають імперативного характеру, а, отже, у разі їх наявності можуть прийматися митними органами лише до уваги як додаткове джерело інформації.

Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного суду від 27.01.2022 року у справі № 810/3667/15.

Щодо доводів відповідача, що відповідно до комерційного інвойсу від 28.10.2024 №083704 продавцем надано покупцю 1,5% знижку на товар при умовах 100% передоплати, але згідно банківської платіжної інструкції від 19.09.2024 №85 дана передоплата відсутня, суд зазначає наступне.

Судом з`ясовано, що згідно до поданої заяви від 25.11.2024 позивач повідомляв відповідача, що згідно платіжної інструкції від 04.03.2024 на суму 103 425,00 EUR покупець оплатив продавцю за товар, згідно оформленої митної декларації від 20.05.2024 Nє24UA85U2 сума товару склала 103 314,48 EUR.

Різниця у сумі 103 425,00 EUR - 103 314,48 EUR - 110,52 EUR виникла через не вміщення всього товару в одну палету, і щоб мінімізувати витрати на транспортування товару було прийнято рішення про зарахування різниці в сумі 110,52 BUR у майбутній заказ та поставку.

Згідно платіжної інструкції від 19.09.2024 на суму 85 466,92 BUR покупець оплатив продавцю за товар, згідно оформленої митної декларації від 07.11.2024 №24UA49U0 сума товару склала 85 577,44 EUR. Різниця склала 85 577,44 EUR - 85 466,92 EUR = 110,52 EUR.

У проформі від 19.09.2024 №090067 компанія KLEIBERIT SE & Со KG. врахувала сплачену раніше суму 110,52 EUR наступним написом: «При оплаті враховуйте передплату 110,52 євро».

Таким чином, продавцем була застосована знижка 1,5%, оскільки покупцем було зроблено 100% передоплату, а саме 110,52 EUR + 85 466,92 EUR = 85 577,44 EUR.

Листом продавець KLEIBERIT SE & Co KG від 18.11.2024 підтвердив вказані факти, вказавши, що в рамках укладеного між нами контракту від 24.10.2023 №2410/2023 компанія KLEIBERIT SE & Co KG. (продавець) здійснює постачання товару ФОП ОСОБА_1 (покупець). Станом на 19.09.2024 залишок коштів на балансі ФОП ОСОБА_1 за вказаним контрактом складав 110,52 євро, що зазначено у проформі від 19.09.2024 №090067 на суму 85 577,44 EUR з урахуванням 1,5% знижки. Таким чином, у відповідності до умов контракту від 24.10.2023 №2410/2023 передплата за замовлення становила 100%.

Отже, з наданих документів, встановлюється вся необхідна інформація щодо оплати товару, а тому твердження відповідача в цій частині не відповідають фактичним обставинам.

Доводи відповідача про відсутність специфікації з ціною за товар відповідно до п.1.3, п.4.2 зовнішньоекономічного договору від 24.10.2023 №2410/2023, суд вважає безпідставним, оскільки дослідивши зміст контракту судом встановлено, що зазначав, що у п. 1.3 передбачено, що країною походження товару є ЄС, а у п.4.2 передбачено, що оплата провадиться банківським переказом за реквізитами, зазначеними у цьому контракті: KLEIBERIT SE & Co KG Макс-Беккер-Штрассе 4, 76356 Вайнгартен/Баден, Німеччина, Банківські реквізити: Deutsche Bank AG, Postfach 21 40 76125 Karlsruhe, BLZ : 66070004, IBAN: DE94 6607 0004 0023 7107 00, BIC: DEUT DE SM660, .

Отже, пунктам 1.3 та 4.2 зовнішньоекономічного договору від 24.10.2023 №2410/2023 не передбачається надання специфікації.

Доводи відповідача, що декларантом підприємства було надано до митниці митну декларацію країни відправлення №MRN24DE17B8 без перекладу, суд вважає безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи, оскільки митна декларація країни відправлення від 28.10.2024 №MRN24DE17B8 з перекладом на українську мову надавалась митному органу, що підтверджується змістом заяви від 25.11.2024, однак безпідставно не була врахована останнім.

Щодо ненадання позивачем до митного контролю та митного оформлення посередницького транспортного договору від перевізника (VVN TRANS LLC), який значиться в CMR б/н від 30.10.2024 і який здійснював перевезення вантажу, суд зазначає наступне.

Згідно до поданої заяви від 25.11.2024 позивач зазначав, що експедитор ФОП ОСОБА_2 листом від 14.11.2024 повідомив наступне: «Цим листом повідомляю, що в рамках укладеного між нами договору від 19.10.2017 №008 на транспортно-експедиторське обслуговування по міжнародній автомобільній товарно-транспортній накладній CMR від 30.10.2024, здійснював експедитор ФОП ОСОБА_2 . Зазначаю, що ФОП ОСОБА_2 не може надати Вам посередницькі транспортні договори згідно CMR від 30.10.2024, оскільки сторони умовами договору передбачили зобов?язання про не розголошування інформації будь-якій третій стороні без попередньої письмової згоди іншої сторони по даному договору. За інформацією наданою стороною, остання не надала згоду про поширення посередницького транспортного договору згідно CMR від 30.10.2024.

Суд дослідивши надані документи зазначає, що заявка на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 24.10.2024 №24102024-1, рахунок від 31.10.2024 №24102024-1 про транспортні витрати та довідка від 31.10.2024 №31/10-2 з транспортно-експедиційних витрат відображають всі необхідні для митниці витрати за межами території України.

Крім того, судом враховано, зо відповідно до змісту листа від 25.11.2024 року позивачем до митного органу надавалось доказів оплати транспортних витрат, а саме платіжну інструкцію №133135 від 08.11.2024 року, однак останнім не була врахована.

Щодо доводів митного органу про відсутність калькуляції транспортних витрат, що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту, що суперечить вимогам Наказу МФУ від 24.05.2012 №599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення», суд зазначає наступне.

Згідно до поданої заяви від 25.11.2024 позивач зазначав, що згідно до наданої декларантом під час митного оформлення товару (d3007 гр.44 митної декларації) довідки від 31.10.2024 №31/10-2 з транспортно-експедиційних витрат передбачені наступні дані:

- відомості про маршрут перевезення - м. Bonen (Німеччина) - м. Waingarten (Німеччина) - м. Noerdlingen (Німеччина) м/п Дорохуськ/Ягодин - м. Харків (Україна);

- його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України - 1878 км. та по митній території України - 996 км.;

- розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту - від м. Bonen (Німеччина) -м. Waingarten (Німеччина) - м. Noerdlingen (Німеччина) - м/п Дорохуськ/Ягодин відстань 1878 км. Складають 101978,31 грн. (Без ПДВ): CMR Nє011214 від 30.10.2024 вага брутто 2101,79 кг сума 10180,96 грн.; CMR №б/н від 30.10.2024 вага брутто 17347,33 кг сума 84029,57 грн.; CMR №011225 від 31.10.2024 вага брутто 1603.604 кг сума 7767,68 грн.; від кордону м/п Дорохуськ/Ягодин до м. Харків (Україна) відстань 996 км. складають 55767,69 грн. (Без ПДВ): CMR №011214 від 30.10.2024 вага брутто 2101,79 кг сума 5567,54 грн.; CMR №б/н від 30.10.2024 вага брутто 17347,33 кг сума 45952,28 грн.; CMR №011225 від 31.10.2024 вага брутто 1603,604 кг сума 4247,87 грн.).

Зауваження відповідача викладені в відзиві на позовну заяву до змісту рахунку №24102024-1 від 31.10.2024, не були висловлені митним органом під час здійснення митного оформлення, що в силу ч. 2 ст. 77 КАС України позбавляє права відповідача як суб`єкта владних повноважень посилатися на них.

Таким чином, декларант надав митному органу під час митного оформлення товару відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту., а тому доводи відповідача про не підтвердження позивачем транспортних витрат суд вважає безпідставними.

Суд зазначає, що позивач надав до митного оформлення усі документи, які документально підтверджують числові значення митної вартості товару, а також аргументовано додав до митної вартості товарів навіть більші витрати на транспортні послуги за доставлення товарів до місця ввезення на митну територію України, ніж повинен був.

Тому посилання відповідача на відсутність документального підтвердження числового значення складових митної вартості товарів є безпідставним та спростовується наданими до митного оформлення документами.

Крім того, суд зауважує, що спірне рішення про коригування митної вартості не містить обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованих митним органом та фактів, які вплинули на таке коригування, зокрема, пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки. Відповідач обмежився лише посиланням на номер та дату митної декларації, яка була взята за основу для коригування митної вартості оцінюваних товарів, не навівши при цьому жодних пояснень зроблених коригувань, зокрема, не зазначивши митна вартість якого товару (назва, характеристики, код за УКТ ЗЕД) бралася за основу, торгову марку, фактурну вартість, країну експорту цього товару в Україну, виробника, маршрут транспортування товару та інші комерційні умови поставки.

Водночас, Верховний Суд у постановах від 9 вересня 2020 року (справа №400/3133/18), від 8 лютого 2019 року (справа № 825/648/17) вказував, що Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, передбачають, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" має містити, окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, також пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що Митниця не надала доказів на підтвердження обставин, що позивачем у митній декларації було зазначено не всі складові числового значення задекларованої митної вартості, неправильно здійснено розрахунок, внесено недостовірні або неточні відомості, або у наданих документах містяться розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів.

Позивач надав необхідні та достатні документи для підтвердження задекларованої митної вартості, проте митний орган не навів переконливих аргументів, що надані документи не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена за товар, та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не довів наявність підстав для коригування митної вартості із застосуванням другорядного (резервного) методу визначення митної вартості.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що рішення №UA807000/2024/000438/2 від 05.07.2024 p про коригування митної вартості товарів прийняте відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мали значення для його прийняття, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Митним кодексом України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Розподіл судових витрать здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 14, 243-246, 291, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Харківської митницї (вул. Миколаївська, буд. 16-Б, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61005, ) про скасування рішення - задовольнити.

Визнати противоправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000633/2 від 07.11.2024.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Бідонько А.В.