Справа № 420/24327/24
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2025-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лебедєвої Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до 18 Регіональної військово-лікарської комісії про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вичинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивача) до 18 Регіональної військово-лікарської комісії (далі відповідача), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення 18 штатної військово-лікарської комісії яке оформлено Протокол №519 від 06.02.2024 року у відмові визнання причинного зв`язку атеросклеротичної хвороби серця і гострого порушення кровообігу, які призвели до смерті головного сержанта ОСОБА_2 , 1971 р.н., із захистом Батьківщини;

- зобов`язати 18 штатну військово-лікарської комісії здійснити повторний аналіз документів з урахуванням Довідки ВЛК від 11.03.2022 року та особової справи ОСОБА_2 , 1971 р.н., для визначення причинного зв`язку які призвели до смерті головного сержанта ОСОБА_2 , 1971 р.н., відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в ЗСУ, затвердженого наказом МОУ від 14.08.2008 року в редакції на час смерті ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є донькою померлого військовослужбовця головного сержанта ОСОБА_2 . Повісткою № 10/268, на підставі Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ОСОБА_2 було викликано прибути 11.03.2022 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 для звірки особистих даних та проходження медогляду. 11.03.2022 року ОСОБА_2 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 та пройшов медогляд, військово-лікарську комісію. Відповідно до довідки військово-лікарської комісії №41_1034 від 11.03.2022 року ОСОБА_2 «ЗДОРОВ та ПРИДАТНИЙ ДО ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ». 11.03.2022 року на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 призваний у Збройні Сили України за мобілізацією, про що зроблено відповідний запис у військовому квитку. З 11.03.2022 по 23.03.2022 року військовослужбовець головний сержант ОСОБА_2 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військової агресією Російської Федерації проти України, що підтверджується довідкою Військової частини від 05.02.2023 року № 532.

ІНФОРМАЦІЯ_2 військовослужбовець ОСОБА_2 помер. З лікарського свідоцтва про смерть Комунального закладу охорони здоров`я Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи №28 від 15.04.2022 року вбачається, що ОСОБА_2 помер, місце смерті: Україна, Харківська обл., Харківський район, с. Рокитне, смерть настала на території військової частини, хвороба, що призвела до смерті: а) гостре порушення кровообігу, г) атеросклеротична хвороба серця. Відповідно до акту службового розслідування смерть ОСОБА_2 настала під час проходження військової служби та виконання службових обов`язків пов`язаних з захистом Батьківщини, але не під час ведення бойових дій останнім. Зі змісту витягу з протоколу засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (протокол № 995 від 11.07.2022 року) встановлено, що захворювання головного сержанта ОСОБА_2 1971 р.н., яке призвело до його смерті, так, пов`язане з проходженням військової служби. Зі змісту витягу з Наказу командира НОМЕР_1 окремої механізованої бригади (по особовому складу) Міністерства оборони України від 10.06.2022 року №177-РС, вбачається, що головного сержанта ОСОБА_2 радіотелефоніста реактивного артилерійського взводу артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи НОМЕР_1 окремої механізованої бригади оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_3 " Сухопутних військ Збройних Сил України виключено зі списків особового складу Збройних Сил України у зв`язку зі смертю.

Заявою від 05.12.2023 року позивач звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_1 про направлення пакету документів до 18 Регіональної військо-лікарської комісія на перегляд причино-наслідкового зв`язку які призвели до смерті ОСОБА_2 . До заяви надана довідка про безпосередню участь у бойових діях, якої не було на момент засідання комісії (протокол № 995 від 11.07.2022 року). 15.

Відповідно з Витягу з протоколу №519 від 06.02.2024 року 18 Регіональної військво-лікарської комісії у визначені причинного зв`язку що призвели до смерті головного сержанта ОСОБА_2 із захистом Батьківщини відмовлено.

Позивач вказує, що зі змісту Протоколу № 519 засідання штатної ВЛК від 06.02.2024 року вбачається, що на засіданні не розглядалися, а ІНФОРМАЦІЯ_4 не надано на розгляд наступні документи: Особова справа; Довідка ВЛК від 11.03.2022 року (про проходження ВЛК під час мобілізації). Дані документи є обов`язковими для прийняття всебічного, повного та неупередженого висновку штатної ВЛК. Оскільки на підставі зазначених документів можливо встановити: "Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини", якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, що входять до складу діючої армії, або коли захворювання, яке виникло до цього, у період служби у військових частинах і установах, які входять до складу діючої армії, досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби». Тобто можливо встановити чи був військовослужбовець хворим до мобілізації чи був здоровий. Відсутність зазначених документів привело до процесуального порушення проведення перевірки щодо причинного зв`язку захворювання загиблого військовослужбовця.

Крім цього, позивач вказує на застосування у Протоколі № 519 засідання штатної ВЛК від 06.02.2024 року пункту 21.5 підпункт «ґ» Положення про військоволікарську експертизу в ЗСУ у редакції яка не існувала на час смерті ОСОБА_2 . Проте, відповідно до свідоцтва про смерть, смерть ОСОБА_2 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 , а отже, слід користуватися Положення про військоволікарську експертизу в ЗСУ в редакції від 16.06.2021 року (до редакції 25.08.2023 року). Нормою пункту 21.5 підпункт «ґ» вищевказаного Положення у редакції від 16.06.2021 року, визначено, що "Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини", якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, що входять до складу діючої армії, або коли захворювання, яке виникло до цього, у період служби у військових частинах і установах, які входять до складу діючої армії, досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби. Постанова в такому формулюванні приймається щодо військовослужбовців, які брали участь у бойових діях, зазначених у підпункті "а" цього пункту. Зазначена постанова приймається також при хронічних повільно прогресуючих захворюваннях за наявності медичних документів, виданих у перші десять років після вибуття військовослужбовця з діючої армії або пізніше, але за даними за зазначені десять років, якщо вони дозволяють віднести або підтверджують початок захворювання на період перебування в діючій армії. Відповідно до довідки ВЛК від 11.03.2022 року ОСОБА_2 був визнаний здоровим та придатним до військової служби без жодних обмежень по здоров`ю. Тобто до мобілізації він був здоровий. Одразу після мобілізації приймав участь у бойових діях, що підтверджується довідкою про участь в бойових діях з 11.03.2022 року по 23.03.2022 року. Таким чином логічним позивач вважає, що захворювання військовослужбовця сталася в період служби у складі діючої армії, що підпадає під дію норми пункту 21.5 підпункт «ґ» Положення, а отже, захворювання пов`язане із захистом Батьківщини.

На думку позивача, висновок Протоколу № 519 засідання штатної ВЛК від 06.02.2024 року, був прийнятий із порушенням норм матеріального законодавства. Тобто комісією не досліджувалися документи у яких зазначено, що до мобілізації ОСОБА_2 був здоровий (Довідка ВЛК від 11.03.2022 року) та не досліджувалась особова справа.

З огляду на викладене позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню рішення 18 штатної військово-лікарської комісії яке оформлено Протокол №519 від 06.02.2024 року, а тому звернулася до суду з даною позовною заявою.

Ухвалою від 06.08.2024 року суд відкрив провадження в адміністративній справі та ухвалив розгляд справи № 420/24327/24 здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче судове засідання на 04.09.2024 року.

13.08.2024 року до Одеського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що відповідач не визнає адміністративний позов позивача та просить відмовити в його задоволенні. В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначає, що висновками, оформленими протоколом №519 від 06.02.2023 року відмовлено у зміні встановленого причинного зв`язку захворювання ОСОБА_2 , яке призвело до смерті зазначеного у протоколі №995 від 11.07.2022 року (захворювання, яке призвело до смерті пов`язане з проходженням військової служби). Відповідач зазначає, що вказані висновки грунтуються на встановленому діагнозі хвороби, що призвела до смерті ОСОБА_2 зазначеного у лікарському свідоцтві про смерть №28 від 15.04.2022 року: атеросклеротична хвороба серця; гостре порушення кровообігу, акті службового розслідування затвердженого командиром військової частини НОМЕР_2 від 28.04.2022 року, витязі з наказу командира в/ч НОМЕР_2 №449 від 28.04.2022 року «Про результати проведення службового розслідування», довідці від 05.02.2023 року №532 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України тощо. Наданих на розгляд комісії документів, зазначених у протоколі №519 від 06 лютого 2023 року було достатньо для того щоб об`єктивно переглянути встановлений протоколом №995 від 11.07.2022 року причинний зв`язок смерті ОСОБА_2 . Розшук документів, які надають право позивачу встановити такий причинний зв`язок, який бажає позивач до обов`язків відповідача не входить.

Відповідач зауважив, що лікарі експерти виходили з того, що атеросклероз - це хронічне запальне захворювання артерій, характеризується ущільненням артеріальної стінки внаслідок розростання сполучної тканини через відкладення жовтої жирової речовини на внутрішній поверхні стінок артерій, утворенням «атеросклеротичних бляшок» які згодом перекривають судини, що призводить до порушення кровообігу і відмирання тканин, потік крові зменшується і збільшується кров`яний тиск, що може привести до інфаркту міокарда, інсульту та деяких інших захворювань у середньому і літньому віці. Причиною атеросклерозу є порушення в жировому обміні - накоплення холестерину в надлишковій кількості. Зміни в судинах, викликані атеросклерозом, розвиваються поступово протягом баготьох років. Відомо, що атеросклеротична бляшка викликає звуження просвіту судини. Що згодом веде до утворення тромбу. Згідно зі статистикою, найбільш ймовірною причиною раптової смерті є атеросклероз коронарних судин і судин головного мозку тобто при атеросклерозі можлива раптова смерть. Отже, атеросклеротичне захворювання серця, тобто відкладення атеросклеротичних бляшок не відбувається швидко, а займає тривалий час і це, у даному випадку, було причиною смерті. Таким чином, характеристика хвороби, дає розуміння того, що у ОСОБА_2 , призваного на військову службу за мобілізацією та перебуваючого на військовій службі з 11.03.2022 року по 15.04.2022 року (на протязі 35 діб ) не могла виникнути та розвинутись хвороба до стадії, що призвела до смерті.

Відповідач зазначає, що посилання позивача на те, що відповідач порушив норми процесуального права не витребувавши всіх перелічених документів передбачених п. 21.25 глави 21 розділу II Положення 402 є безпідставні. Пунктом 21.25 глави 21 розділу II Положення 402 зазначений перелік документів, які надаються разом із заявою військовослужбовця (члена сімї, загиблого військовослужбовця) або із листом командира військової частини, ТЦК та СП на розгляд штатної ВЛК. Тобто, документи збирають та надають відповідачу - ТЦК та СП. Відповідач не збирає та не розшукує документи. Абзацем 12 пунктом 21.25 глави 21 розділу II Положення 402 встановлено, що штатна ВЛК вивчає документи, за потреби уточнює інформацію та в місячний строк приймає рішення щодо встановлення причинного зв`язку. Надані документи стосовно ОСОБА_2 були достатніми, щоб встановити причинний зв`язок захворювання з проходженням військової служби. Розшук документів, які надають право позивачу встановити такий причинний зв`язок, який бажає позивач до обов`язків відповідача не входить. Якщо у позивача наявна інформація та існують документи, які підтвердять скарги на погіршення стану здоров`я та звернення за медичною допомогою під час виконання бойового завдання, тобто в термін з 11.03.2022 року 23.03.2022 року і позивач надасть їх на розгляд ВЛК, то у відповідача будуть підстави для перегляду встановлених висновків.

Також відповідач вважає, що було вірно застосована на час перегляду Постанови стосовно ОСОБА_2 станом на 06.02.2024 року редакцію Положення 402 від 25.08.2023 року, а тому вимоги позовної заяви щодо зобов`язання перегляду документів відповідно до Положення 402 в редакції від 16.06.2021 року, яка діяла на час його смерті, є незаконні і безпідставні.

13.08.2024 року до Одеського окружного адміністративного суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що відповідно до Довідки ВЛК №41_1034 від 11.03.2022 року ОСОБА_2 був визнаний «ЗДОРОВИМ та ПРИДАТНИМ ДО ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ». У Довідці ВЛК відсутня згадка про хворобу, яка пов`язана з атеросклерозом. У довідці взагалі відсутній будь-який діагноз, що дає переконання, що військовослужбовець мав дане заховорєювання до початку проходження військової служби. Перша згадка про атеросклеротичну хворобу серця та гостре порушення кровообігу (підстави смерті військовослужбовця), з`явилися тільки у лікарському свідоцтву про смерть №28 від 15.04.2022 року.Посилання щодо поступового розвитку змін у судинах протягом багатьох років, а також на думку «фахівців» є певним припущенням, яке не підтверджується жодним документом.

Також представник позивача зазначає, що відповідач посилається на підпункт «д» пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення 402 в редакції від 16.04.2021 року та вважає, що правомірно було застосоване вищевказане положення. Відповідно до Довідки від 05.02.2023 року №532 про «безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України» зазначено, що у період з 11.03.2022 року по 23.03.2022 року ОСОБА_2 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України. Також, аналізуючи положення підпункту підпункт «ґ» пункту 21.5 Положення №402 у редакції від 16.04.2021 року, визначено, що "Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини", якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, що входять до складу діючої армії, або коли захворювання, яке виникло до цього, у період служби у військових частинах і установах, які входять до складу діючої армії, досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби. Як вже зазначалось, на час мобілізації хвороби у ОСОБА_2 виявлено не було, тому можна стверджувати що хвороба виникла після мобілізації. Або якщо припустити, що захворювання виникло до мобілізації (як стверджує відповідач), то після мобілізації вона досягла такого розвитку, що призвело смерті. Тому застосуванню підлягає саме підпункт «ґ» пункту 21.5 Положення №402 у редакції від 16.04.2021 року. 1Представн к позивача підкреслює, що Довідка від 05.02.2023 року фіксує факт, що військовослужбовець брав участь для «ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ОБОРОНИ УКРАЇНИ», що дає висновок, що мав бути застосований підпункт «ґ», а не «д». Посилання на те, що військовослужбовець помер у с. Рокитному (не під час виконання бойового завдання), фактично є безпідставним, оскільки на день смерті військовослужбовця, "Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини" виникало в період слжби у військових частинах та установах, що входять до складу діючої армії. Норма підпункту «ґ» пункту 21.5 Положення №402 (редакція від 16.04.2021 року) не містить умов щодо місця смерті (тил чи ні тил) та умов, що смерть повинна настати в момент виконання бойового завдання.

Представник позивача вказує, що дійсно, обов`язку розшукувати та збирати документи у відповідача немає, проте просить врахувати, що через не уточнення додаткової інформації (хоча була можливість) стосовно військовослужбовця, а саме через не врахування Довідки ВЛК №41_1034 від 11.03.2022 року та Особової справи ОСОБА_2 , було прийняте не правильне рішення у протоколі штатного ВЛК №519 від 06.02.2024 року.

Крім того представник позивача зауважує, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 тобто, на той час застосовувалося Положення №402 у редакції від 16.04.2021 року. Застосування відповідачем редакції підпункту «ґ» пункту 21.5 Положення №402 в редакції 25.08.2023року (тобто не в редакції на час смерті) призвела до помилкового застосування підпункту Положення №402. Зміст цих підпунктів у різних редакціях суттєво відрізняється. Редакція підпункту «ґ» пункту 21.5 Положення №402 від 16.04.2021 року не передбачає необхідності підтвердження початку захворіння під час участі у бойових діях. Як вже було зазначено абзаці 22 цієї відповіді, підпункт в редакції на час смерті ОСОБА_2 передбачає фактично три умови, яким відповідав ОСОБА_2 . Натомість зазначений підпункт «ґ» пункту 21.5 Положення №402 в редакції 25.08.2023 року (яку застосував відповідач) суттєво відрізняється та містить додаткові вимоги.

В підготовче судове засідання, призначене на 04.09.2024 року, з`явилися представник позивача та представник відповідача.

Ухвалою від 04.09.2024 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу № 420/24327/24 до судового розгляду на 01.10.2024 року.

Судове засідання, призначене на 01.10.2024 року, було перенесено на 23.10.2024 року у зв`язку з перебування судді у відпустці.

В судове засідання, призначене на 23.10.2024 року, з`явилися представник позивача та представник відповідача.

У вступному слові представникпозивача підтримав заявлені позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив.

Представник відповідача у вступному слові заперечувала проти заявлених позовних вимог у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Суд в судовому засіданні з`ясував думку представників учасників справи щодо продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Суд ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 23.10.2024 року, клопотання представників учасників справи задовольнив та на підставі ч. 3 ст. 194 КАС України здійснив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

Позивач - ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 , відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_3 .

ОСОБА_2 11.03.2022 року пройшов медичний огляд ВЛК, за результатом якого був визнаний здоровим та придатним до військової служби, що підтверджується довідкою військово-лікарської комісії від 11.03.2024 року № 411034.

11.03.2022 року на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 призваний у Збройні Сили України за мобілізацією, що підтверджується відповідними записами у військовому квитку серії НОМЕР_4 .

З 11.03.2022 по 23.03.2022 року ОСОБА_2 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військової агресією російської федерації проти України, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_5 від 05.02.2023 року № 532.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 19.04.2022 року серії НОМЕР_6 , виданим відділом державної реєстрації Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області.

З лікарського свідоцтва про смерть Комунального закладу охорони здоров`я Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи №28 від 15.04.2022 року вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце смерті: Україна, Харківська обл., Харківський район, с.Рокитне, смерть настала на території військової частини, хвороба, що призвела до смерті: а) гостре порушення кровообігу, г) атеросклеротична хвороба серця.

Відповідно до акту службового розслідування смерть ОСОБА_2 смерть настала під час проходження військової служби та виконання службових обов`язків пов`язаних з захистом Батьківщини, але не під час ведення бойових дій останнім. Смерть ОСОБА_2 не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

Протоколом засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 995 від 11.07.2022 року встановлено, що захворювання головного сержанта ОСОБА_2 , 1971 р.н., яке призвело до його смерті, так, пов`язане з проходженням військової служби.

05.12.2023 року ОСОБА_1 звернулася з заявою до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій просила направити пакет документів щодо її батька головного сержанта в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_2 на 18 Регіональну військово-лікарську комісію для можливості переогляду причинно-наслідкового зв`язку його захворювання, яке призвело до смерті із Захистом Батьківщини та просила взяти до уваги довідку про безпосередню участь у бойових діях, якої не було на момет попереднього засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії.

08.12.2023 року ІНФОРМАЦІЯ_4 за вих. № 1/308 направлено на адресу 18 Регіональної військово-лікарської комісії документи на померлого головного сержанта ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , для повторного розгляду та встановлення причинного зв`язку смерті (гостре порушення кровообігу, атеросклеротична хвороба серця), яка призвела до смерті із захистом Батьківщини, з урахуванням довідки про безпосередню участь у бойових діях, якої не було на момент попереднього рішення засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії протокол № 995 від 11.07.2022 року.

Направлений пакет документів містив: копію свідоцтва про смерть НОМЕР_6 від 19.04.2022 року; копію лікарського свідоцтва про смерть № 28 від 15.04.2022 року; копію повідомлення про смерть № 0501/13/34 від 15.04.2022 року; копію витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_2 від 146 від 10.06.2022 року; копію довідки про безпосередню участь в бойових діях ОСОБА_2 ; копію військового квитка; копію акту службового розслідування по факту смерті ОСОБА_2 ; копію витягу з наказу від 28.04.2022 року № 449 про результати проведення службового розслідування.

Рішення 18 Регіональної військово-лікарської комісії, яке оформлено Протокол №519 засідання штатноївійськово-лікарської комісії від 06.02.2024 року, з урахуванням вимог пункту 21.5 ґ) Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року № 402 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.20008 року за № 1109/15800) (із змінами та доповненнями) у визнанні причинного зв`язку атеросклеротичної хвороби серця і гострого порушення кровообігу, які призвели до смерті головного сержанта ОСОБА_2 , 1971 р.н., із захистом Батьківщини відмовлено.

Позивач вважає вказане рішення відповідача протиправним та таким, що підлягає скасуванню, що у свою чергу стало підставю звернення до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи публічно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормативно-правовим актом, який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ від 20.12.1991 (далі Закон №2011-ХІІ).

Відповідно до статті 1 Закону №2011-ХІІ, соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

За правилами пункту 2 частини першої статті 3 Закону №2011-ХІІ, дія цього Закону поширюється на: військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Відповідно до положень частини 6 статті 18 Закону № 2011-XII, вдова (вдівець), батьки загиблого або померлого військовослужбовця, а також дружина (чоловік), у разі якщо вона (він) не взяла (не взяв) інший шлюб, та її (його) неповнолітні діти або повнолітні діти - особи з інвалідністю з дитинства, батьки військовослужбовця, який пропав безвісти під час проходження військової служби, мають право на пільги, передбачені цим Законом.

Наказом Міністерства Оборони України «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» від 14.08.2008 №402 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 р. за № 1109/15800) затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі Положення №402).

Відповідно до пункту 1.1. пункту 1 Розділу I Положення №402 (тут і далі - у редакції, яка була чинною на момент прийняття оскаржуваного рішення), військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 Розділу I цього Положення №402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються ВЛК, штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.

Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Відповідно до підпункту 2.2. пункту 2 Розділу I Положення №402, Штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону.

Відповідно до підпункту 2.4.5 до пункту 2 Розділу I Положення №402, ВЛК регіону, зокрема, має право: приймати постанови, а за необхідності переглядати свої постанови про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та смерті у осіб, звільнених з військової служби, з військовою службою (крім постанов ЦВЛК).

Згідно з пунктом 20.1 глави 20 Розділу II Положення №402, постанови ВЛК приймаються колегіально, більшістю голосів. У прийнятті постанови голова та члени ВЛК не залежні і у своїй роботі керуються цим Положенням. У разі незгоди голови або членів комісії з думкою інших членів їх окрема думка заноситься до протоколу засідання ВЛК. Члени ВЛК зобов`язані дотримуватися вимог Положення.

Голова або члени ВЛК відповідають за прийняте рішення та видачу документів про встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень (контузій, травм або каліцтв).

Постанови ВЛК згідно з цим Положенням розглядаються, затверджуються, контролюються, а за необхідності переглядаються відповідною штатною ВЛК (пункт 20.2).

Відповідно до пункту 20.7. глави 20 Розділу II Положення №402, постанови, які приймає ВЛК із встановлення причинного зв`язку захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва), наведені у главі 21 розділу II цього Положення.

Порядок встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори, та осіб, звільнених з військової служби, зі службою у Збройних Силах України, визначений у главі 21 Розділу II Положення №402.

Пунктом 21.9 глави 21 Розділу ІІ Положення № 402 передбачено, що визначення причинного зв`язку захворювання (поранення, контузії, каліцтва, травми), що призвело до смерті військовослужбовця, особи, звільненої з військової служби, проводиться штатними ВЛК.

Згідно з п.21.30 глави 21 Розділу ІІ Положення № 402, Постанова військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), що зумовило безпосередню, основну причину смерті, приймається в одному із формулювань, вказаних у пунктах 21.5, 21.6 розділу II цього Положення, з обов`язковим додаванням перед словом «ТАК» або «НІ» слів «яке призвело до смерті, та причина смерті».

У випадках коли причину смерті не встановлено, ВЛК приймає постанову про причинний зв`язок смерті військовослужбовця (особи, звільненої з військової служби) з військовою службою, а у постанові про причинний зв`язок слова «Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), яке призвело до смерті, та причина смерті» не зазначаються.

За приписами пункту 21.5. глави 21 Розділу ІІ Положення № постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях, зокрема:

ґ) «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини», якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, що входили до складу діючої армії в період громадянської та Другої світової воєн, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції (операції об`єднаних сил), забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції (операції об`єднаних сил) у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України, або коли захворювання, яке виникло до цього, у зазначені періоди служби досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби.

Постанова в такому формулюванні приймається щодо військовослужбовців, які брали участь у бойових діях, зазначених у підпункті "а" цього пункту.

Зазначена постанова приймається також при хронічних повільно прогресуючих захворюваннях за наявності медичних документів, якщо вони етіопатогенетично дозволяють віднести або підтверджують початок захворювання у період участі в бойових діях, зазначених в абзаці першому цього підпункту.

При цьому, пп. «а» п. 21.5 глави 21 Розділу ІІ Положення № 402 передбачає, що «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Другої світової війни, участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Другої світової війни, при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань, а також під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції (операції об`єднаних сил), забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України.

Постанова ВЛК у формулюванні «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» не приймається, якщо поранення (контузія, травма, каліцтво), у тому числі, що призвело до смерті військовослужбовця, є наслідком: вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом).

Відповідно до пункту 21.5. глави 21 Розділу ІІ Положення № 402, для прийняття постанови про причинний зв`язок захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), у тому числі які призвели до загибелі (смерті) військовослужбовця, до штатної ВЛК разом із заявою військовослужбовця (члена сім`ї, батьків, утриманців загиблого (померлого) військовослужбовця) або разом із листом командира (начальника) військової частини (закладу, установи), ТЦК та СП надаються такі документи (копії документів):

довідка про проходження військової служби або копія посвідчення офіцера, генерала (військового квитка рядового, сержантського і старшинського складу);

довідка за формою, наведеною у Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413 (за наявності);

медичні документи, які підтверджують початок розвитку, розвиток захворювання або одержання травми (поранення, контузії, каліцтва): медична книжка військовослужбовця (особи, звільненої з військової служби), медичні карти стаціонарного (амбулаторного) хворого або витяги з них, довідки із закладів охорони здоров`я, свідоцтва про хворобу (довідки ВЛК), витяг із книги обліку хворих в амбулаторії під час первинного звернення по медичну допомогу;

довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, наведеною у додатку 5 до цього Положення - для військовослужбовців, які одержали травму (поранення, контузію, каліцтво);

копія Акта проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) за формою, наведеною у додатку 4 до Інструкції 332, копія Акта про нещасний випадок (зникнення, смерть) за формою, наведеною у додатку 5 до Інструкції 332 або копія акта розслідування авіаційної події та інциденту в авіації - у разі проведення відповідних розслідувань;

документи, у яких зазначено обставини загибелі (смерті) військовослужбовця (не менш як один з таких документів): витяг з іменного списку безповоротних втрат особового складу, наказ командира (начальника) військової частини, донесення про загибель (смерть), сповіщення (корінець сповіщення) на загиблого (померлого), захопленого в полон або заручником, а також інтернованого або зниклого безвісти військовослужбовця, постанова про закриття кримінального провадження (за наявності) - надаються у разі загибелі (смерті) військовослужбовця;

лікарське свідоцтво про смерть - надається у разі загибелі (смерті) військовослужбовця (особи, звільненої з військової служби);

свідоцтво про смерть - надається у разі загибелі (смерті) військовослужбовця (особи, звільненої з військової служби).

Штатною ВЛК враховуються: первинна медична картка, службова та медична характеристики, матеріали розслідування, дізнання або досудового слідства, атестації, архівні довідки, довідки про причину смерті, висновок судово-медичного експерта.

До вказаних документів особи, зазначені в абзаці першому цього пункту, за власним бажанням додають інші документи, які підтверджують причинний зв`язок захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), у тому числі які призвели до загибелі (смерті), з військовою службою.

Штатна ВЛК вивчає документи, за потреби уточнює інформацію про осіб, стосовно яких вони подані (надсилає необхідні запити тощо), та в місячний строк із дня надходження документів приймає рішення щодо встановлення причинного зв`язку захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), у тому числі які призвели до загибелі (смерті)), з військовою службою, про що інформує військові частини (органи, підрозділи), ТЦК та СП, осіб, які звернулися до штатної ВЛК.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, рішення 18 Регіональної військово-лікарської комісії, яке оформлено Протокол №519 засідання штатної військово-лікарської комісії від 06.02.2024 року, з урахуванням вимог пункту 21.5 ґ) Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року № 402 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.20008 року за № 1109/15800) (із змінами та доповненнями) у визнанні причинного зв`язку атеросклеротичної хвороби серця і гострого порушення кровообігу, які призвели до смерті головного сержанта ОСОБА_2 , 1971 р.н., із захистом Батьківщини відмовлено.

Разом з тим, позивач вважає, що відповідачем при ухвалення оскаржуваного рішення не розглядалися та не врахувалися Довідка ВЛК №411034 від 11.03.2022 року та Особова справа ОСОБА_2 , а також зазначає, що відповідачем застосовано у Протоколі № 519 засідання штатної ВЛК від 06.02.2024 року підпункт «ґ» пункту 21.5 Положення про військоволікарську експертизу в ЗСУ у редакції на момент прийняття рішення, а не на момент смерті ОСОБА_2 .

Щодо нерозгляду та неврахування Довідка ВЛК №411034 від 11.03.2022 року та Особової справи ОСОБА_2 , суд зазначає наступне.

Так, 05.12.2023 року позивач звернулася з заявою до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій просила направити пакет документів щодо її батька головного сержанта в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_2 на 18 Регіональну військово-лікарську комісію для можливості переогляду причинно-наслідкового зв`язку його захворювання, яке призвело до смерті із Захистом Батьківщини та просила взяти до уваги довідку про безпосередню участь у бойових діях, якої не було на момет попереднього засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії.

08.12.2023 року ІНФОРМАЦІЯ_4 за вих. № 1/308 направлено на адресу 18 Регіональної військово-лікарської комісії документи на померлого головного сержанта ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , для повторного розгляду та встановлення причинного зв`язку смерті (гостре порушення кровообігу, атеросклеротична хвороба серця), яка призвела до смерті із захистом Батьківщини, з урахуванням довідки про безпосередню участь у бойових діях, якої не було на момент попереднього рішення засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії протокол № 995 від 11.07.2022 року.

Направлений пакет документів містив: копію свідоцтва про смерть НОМЕР_6 від 19.04.2022 року; копію лікарського свідоцтва про смерть № 28 від 15.04.2022 року; копію повідомлення про смерть № 0501/13/34 від 15.04.2022 року; копію витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_2 від 146 від 10.06.2022 року; копію довідки про безпосередню участь в бойових діях ОСОБА_2 ; копію військового квитка; копію акту службового розслідування по факту смерті ОСОБА_2 ; копію витягу з наказу від 28.04.2022 року № 449 про результати проведення службового розслідування.

З наведеного вбачається, що Довідка ВЛК №411034 від 11.03.2022 року та Особова справи ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 не направлялася.

В заяві про повторне направлення документів для можливості переогляду причинно-наслідкового зв`язку захворювання, яке призвело до смерті із Захистом Батьківщини, позивач не наполягала на направленні до відповідача саме вказаної Довідки ВЛК №411034 від 11.03.2022 року та Особової справи ОСОБА_2 .

Як вбачається зі змісту протокому №519 засідання штатної військово-лікарської комісії від 06.02.2024 року при розгляді направлення від начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Слобожанське від 08.12.2023 року № 1/308 (з додатковими документами) з приводу зміни причинного зв`язку захворювання головного сержанта ОСОБА_2 , 1971 р.н., яке призвело до смерті, і визначення із захистом Батьківщини, рішення приймалося на підставі документів направлених ІНФОРМАЦІЯ_4 , запитів щодо уточнення інформації не направлялося.

Сторона позивача наполягає, що у відповідача була можливість уточнити додаткову інформацію стосовно військовослужбовця і саме через не врахування Довідки ВЛК №411034 від 11.03.2022 року та Особової справи ОСОБА_2 , було прийняте неправильне рішення у протоколі штатного ВЛК №519 від 06.02.2024 року.

Суд зазначає, передумовою встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв військовослужбовців є певний алгоритм дій уповноваженого органу щодо вивчення наданих на розгляд комісії документів.

Верховний Суд у постанові від 13.06.2018 у справі № 806/526/16 зауважив, що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.

Також згідно висновків Верховного Суду, наведених у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 у справі № 810/5009/18, надання оцінки діагнозу та або встановлення причин смерті, виходить за межі судового розгляду.

Питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу та або встановлення причин смерті за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.

Верховний Суд у постанові від 12.02.2021 у справі № 820/5570/16 зауважив, що розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки, як попередньо зазначалося, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.

Тобто суд не може самостійно на власний розсуд надавати оцінку причинному зв`язку захворювання, яке призвело до смерті військовослужбовця з урахуванням наявності, чи відсутності певних документі, оскільки це не входить до повноважень суду, а означені питання є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 21.5. глави 21 Розділу ІІ Положення № 402 документи для прийняття постанови про причинний зв`язок захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), у тому числі які призвели до загибелі (смерті) військовослужбовця, до штатної ВЛК надаються ТЦК та СП.

Так, Штатна ВЛК може уточнювати інформацію про осіб, стосовно яких вони подані (надсилає необхідні запити тощо), але лише за потреби.

Норми Положення № 402 не встановлють обов`язку самостійно збирати та витребувати документи для прийняття постанови про причинний зв`язок захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), у тому числі які призвели до загибелі (смерті) військовослужбовця.

Таким чином, розшук певних документів, які надають право особі встановити бажаний причинний зв`язок, до обов`язків відповідача не входить.

З огляду на викладене, доводи відповідача про протиправність оскаржуваного рішення, у зв`язку з неврахування при його прийнятті Довідки ВЛК №411034 від 11.03.2022 року та Особової справи ОСОБА_2 , є безпідставними.

Стосовно доводів позивача щодо застосування відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення положень підпункт «ґ» пункту 21.5 Положення № 402 в редакції чинній на момент прийняття рішення, а не в редакції чинній на момент смерті ОСОБА_2 , суд зазначає наступне.

На момент смерті ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) Положення № 402 діяло в редакції станом на 16.04.2021 року.

Так, підпункт «ґ» пункту 21.5. глави 21 Розділу ІІ Положення № 402, в редакції станом на 16.04.2021 року, передбачав: "Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини", якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, що входять до складу діючої армії, або коли захворювання, яке виникло до цього, у період служби у військових частинах і установах, які входять до складу діючої армії, досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби.

Постанова в такому формулюванні приймається щодо військовослужбовців, які брали участь у бойових діях, зазначених у підпункті "а" цього пункту.

Зазначена постанова приймається також при хронічних повільно прогресуючих захворюваннях за наявності медичних документів, виданих у перші десять років після вибуття військовослужбовця з діючої армії або пізніше, але за даними за зазначені десять років, якщо вони дозволяють віднести або підтверджують початок захворювання на період перебування в діючій армії.

При цьому, пп. «а» п. 21.5 глави 21 Розділу ІІ Положення № 402 передбачав, що «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Великої Вітчизняної війни та війни з Японією (Другої світової війни), участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни (Другої світової війни), при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань, а також під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Наказом Міністерства оборони України 18 серпня 2023 року № 490, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 серпня 2023 р. за № 1467/40523, затверджено Зміни до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800. Цей наказ набирає чинності з дня його офіційного опублікування.

Абзац перший та третій підпункту «ґ» пункту 21.5 глави 21 розділу II Положення № 402 були викладені в редакції Наказу Міністерства оборони № 490 від 18.08.2023 року.

Підпункт «а» а пункту 21.5 глави 21 розділу II Положення № 402 був викладений із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства оборони № 490 від 18.08.2023 року.

Вказаний наказ набрав чинності 25.08.2023 року.

18 Регіональна військово-лікарської комісія при прийнятті оскаржуваного рішення від 06.02.2024, керувалася редакцією Положення № 402 станом 25.08.2023 року, чинною на момент його прийняття.

Аналізуючи питання застосування редакцій підпункту «ґ» пункту 21.5 глави 21 розділу II Положення № 402, суд врахував таке.

Згідно з положеннями ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до висновків щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, які викладені у рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року №1-зп, від 9 лютого 1999 року №1-рп/99, від 5 квітня 2001 року №3-рп/2001, від 13 березня 2012 року №6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом. Єдиний виняток з цього правила, закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, становлять випадки, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зі змісту вказаних рішень Конституційного Суду України також вбачається, що у регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У Рішенні Конституційного Суду України від 12.07.2019 №5-р(I)/2019 Конституційний Суд України висловив думку, що за змістом частини першої статті 58 Основного Закону України новий акт законодавства застосовується до тих правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення акта законодавства та продовжують існувати після його ухвалення, то нове нормативне регулювання застосовується з дня набрання ним чинності або з дня, встановленого цим нормативно-правовим актом, але не раніше дня його офіційного опублікування (абзац четвертий пункту 5 мотивувальної частини).

Таким чином, у разі безпосередньо (прямої) дії закону в часі новий нормативний акт поширюється на правовідносини, що виникли після набрання ним чинності, або до набрання ним чинності і тривали на момент набрання актом чинності.

Тобто, якщо публічно - правові відносини тривали станом на момент запровадження законодавцем іншого (нового) правового регулювання цих відносин і вони не припинились, або виникли після змін у законодавстві, то суб`єкт владних повноважень не має законних можливостей діяти або приймати рішення з урахуванням попереднього нормативно-правового регулювання, яке є нечинним, а його рішення та дії в цих випадках не можуть вважатися протиправними за формальними ознаками.

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав, аналізуючи питання дії нормативно-правових актів у часі, у постанові від 31 березня 2021 року у справі №803/1541/16 вказала, що у разі якщо під час розгляду заяви особи суб`єктом владних повноважень до прийняття остаточного рішення було змінено нормативно-правове регулювання, суб`єкт владних повноважень не має законних можливостей для прийняття рішення з урахуванням попереднього нормативно-правового регулювання, яке є нечинним, а його рішення та дії в цих випадках не можуть вважатися протиправними за формальними ознаками.

Такий підхід у вирішенні питання щодо застосування принципу дії законів у часі неодноразово застосовувався Верховним Судом, зокрема, у постановах від 09 вересня 2020 року у справі №826/10971/16, від 24 січня 2023 року у справах №640/14816/20 та №600/5806/21-а, від 08 жовтня 2021 року у справі №240/19318/20, від 16 листопада 2021 року у справі №360/1406/20, від 01 грудня 2022 року у справі №640/7578/20, від 07 листопада 2023 року у справі №520/9778/19 та від 10 січня 2024 року у справі №380/13615/21.

Крім того, Верховний Суд, аналізуючи спірні правовідносини у контексті дії правових норм у часі і просторі у постанові від 23 липня 2024 року у справі №280/3308/23 виходив з того, що положеннями пункту 4 частини першої статті 2 Закону України «Про адміністративну процедуру» 17 лютого 2022 року №2073-IX (далі - Закон №2073-IX), відповідно до якого, адміністративне провадження - сукупність процедурних дій, що вчиняються адміністративним органом, і прийнятих процедурних рішень з розгляду та вирішення справи, що завершується прийняттям і, в необхідних випадках, виконанням адміністративного акта.

Відповідно до статей 87 та 88 Закону №2073-IX адміністративний акт є правомірним, якщо він прийнятий компетентним адміністративним органом відповідно до закону, що діяв на момент прийняття акта.

З огляду на це, Верховний Суд у справі №280/3308/23 виснував, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний застосовувати виключно те правове регулювання, яке чинне на момент прийняття ним рішення, за винятком випадків, коли він діє за межами визначених законодавством строків (у такому випадку застосовується законодавство у редакції станом на останній день можливого прийняття рішення), або нове законодавче регулювання передбачає особливості порядку застосування в часі нових норм права.

Враховуючи викладене, суд уважає, що відповідач правомірно застосував редакцію підпункту «ґ» пункту 21.5 глави 21 розділу II Положення № 402, чинну на момент прийняття ним оскаржуваного рішення.

Таким чином, оскільки доказів допущення відповідачем процедурних порушень при прийнятті рішення, яке оформлено Протокол №519 засідання штатноївійськово-лікарської комісії від 06.02.2024 року, матеріали справи не містять, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для скасування вказаного рішення.

Щодо вимог про зобов`язання 18 штатної військово-лікарської комісії здійснити повторний аналіз документів з урахуванням Довідки ВЛК від 11.03.2022 року та особової справи ОСОБА_2 , 1971 р.н., для визначення причинного зв`язку які призвели до смерті головного сержанта ОСОБА_2 , 1971 р.н., відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в ЗСУ, затвердженого наказом МОУ від 14.08.2008 року в редакції на час смерті ОСОБА_2 , суд зазначає наступне.

Як вже було зазначено судом, відповідно до пункту 21.5. глави 21 Розділу ІІ Положення № 402 документи для прийняття постанови про причинний зв`язок захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), у тому числі які призвели до загибелі (смерті) військовослужбовця, до штатної ВЛК надаються ТЦК та СП, зокрема, і за заявою членів сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця, які за власним бажанням додають інші документи, які підтверджують причинний зв`язок захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), у тому числі які призвели до загибелі (смерті), з військовою службою.

Довідка ВЛК № НОМЕР_7 від 11.03.2022 року та Особова справи ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 до відповідача не направлялася, а тому підстави для зобов`язання 18 штатної військово-лікарської комісії здійснити повторний аналіз документів з урахуванням Довідки ВЛК від 11.03.2022 року та особової справи ОСОБА_2 , 1971 р.н., для визначення причинного зв`язку які призвели до смерті головного сержанта ОСОБА_2 , 1971 р.н., відсутні.

Разом з цим, позивач не позбавлена права звернутися до ТЦК та СП з заявою про повторне направлення до штатної ВЛК документів для прийняття постанови про причинний зв`язок захворювання, яке призвело до смерті військовослужбовця, з урахуванням довідки Довідки ВЛК від 11.03.2022 року та особової справи ОСОБА_2 .

Щодо зобов`язання відповідача здійснити повторний аналіз документів відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в ЗСУ, затвердженого наказом МОУ від 14.08.2008 року в редакції на час смерті ОСОБА_2 , також відсутні підстави, оскільки суд виснував, що відповідач правомірно застосував редакцію підпункту «ґ» пункту 21.5 глави 21 розділу II Положення № 402, чинну на момент прийняття ним оскаржуваного рішення.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі Суомінен проти Фінляндії). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до основних засад адміністративного судочинства, вимог законодавства України, що регулює спірні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги не належать до задоволення.

Підстави для розподілу судових витрат в порядку, передбаченому ст. 139 КАС України, відсутні.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_8 ) до 18 Регіональної військово-лікарської комісії (вул. Пироговська, 2, м. Одеса-44, 65044 ) про визнання протиправним та скасування рішення 18 штатної військово-лікарської комісії яке оформлено Протокол №519 від 06.02.2024 року у відмові визнання причинного зв`язку атеросклеротичної хвороби серця і гострого порушення кровообігу, які призвели до смерті головного сержанта ОСОБА_2 , 1971 р.н., із захистом Батьківщини; зобов`язання 18 штатної військово-лікарської комісії здійснити повторний аналіз документів з урахуванням Довідки ВЛК від 11.03.2022 року та особової справи ОСОБА_2 , 1971 р.н., для визначення причинного зв`язку які призвели до смерті головного сержанта ОСОБА_2 , 1971 р.н., відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в ЗСУ, затвердженого наказом МОУ від 14.08.2008 року в редакції на час смерті ОСОБА_2 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 14.02.2025 року.

Суддя Г.В. Лебедєва