Справа № 320/38137/24
Суддя: Парненко В.С.
Дата ухвалення: 2025-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2024 року адміністративний позов Акціонерного товариства «СЕБ Корпоративний Банк» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 14.05.2024 №1; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м.Києві на користь Акціонерного товариства «СЕБ Корпоративний Банк» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3375,00 грн.

22 січня 2025 року до Київського окружного адміністративного суду надійшла заява представника Акціонерного товариства «СЕБ Корпоративний Банк» про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі, в якій останній просить суд стягнути на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 285 692,38 грн.

Згідно з частиною третьою статті 252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Оскільки судове рішення у справі №320/38137/24 прийнято в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення, також, здійснюється в порядку письмового провадження.

Суд, розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Статтею 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 1 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених норм дає суду підставу для висновку, що витрати сторони на правничу допомогу мають бути фактично понесеними (здійсненими) та підтвердженими відповідними належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами.

До заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу додано:

копію Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № 24/05-05 від 31 травня 2024 року, укладеного між АО «ЕВЕРЛІГАЛ» та «СЕБ Корпоративний Банк»;

копію Додатку №1 від 31 травня 2024 року до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № 24/05-05 від 31 травня 2024 року;

копію Додатку №2 від 05 серпня 2024 року до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №24/05-05 від 31 травня 2024 року;

копію Акту №1 приймання-передачі наданих юридичних послуг/правової допомоги від 07 червня 2024 року за Договором про надання юридичних послуг № 24/05-05 від 31 травня 2024 року;

копію Рахунку на оплату № 104 від 07 червня 2024 року;

копію Акту № 2 приймання-передачі наданих юридичних послуг/правової допомоги від 26 листопада 2024 року за Договором про надання юридичних послуг № 24/05-05 від 31 травня 2024 року;

копію Рахунку на оплату №243 від 26 листопада 2024 року.

З наданих документів, зокрема Акту №1 приймання-передачі наданих юридичних послуг/правової допомоги від 07 червня 2024 року за Договором про надання юридичних послуг № 24/05-05 від 31 травня 2024 року, вбачається, що АО «ЕВЕРЛІГАЛ» було надано «СЕБ Корпоративний Банк» юридичні послуги/правову допомогу за період з 31.05-04.06.2024 року зі здійснення представництва інтересів клієнта в межах адміністративного провадження у справі №761/16022/24, яка перебувала в провадженні Шевченківського районного суду міста Києва. Отже витрати за такі послуги не мають відношення до розгляду справи №320/38137/24.

Тоді як з Акту № 2 приймання-передачі наданих юридичних послуг/правової допомоги від 26 листопада 2024 року за Договором про надання юридичних послуг № 24/05-05 від 31 травня 2024 року вбачається, що підготовка позовної заяви, позиції та аргументації в податковому спорі щодо скасування податкового повідомлення-рішення від 14.05.2024 №1 (предмет оскарження в рамках даної справи), подача позовної заяви до суду, а також вжиття інших заходів та вчинення додаткових дій, направлених на захист прав та законних інтересів клієнта оцінена сторонами у 103 596,75 грн.

Щодо співмірності таких витрат у зв`язку з розглядом даної справи, суд зазначає наступне.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як зазначалось вище, чинне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, зокрема: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Суд вважає, що визначена адвокатом сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, за результатами розгляду справи №320/38137/24 не є належним чином обґрунтованою та є завищеною у контексті дослідження обсягу фактично наданих ним послуг із урахуванням складності справи, кількості витраченого на ці послуги часу, та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг і витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

Судом встановлено, що визначені адвокатом дії є частково доведеними та підлягають частковому задоволенню судом у загальному розмірі на суму 10 000,00 грн.

Вказана сума у розмірі 10 000,00 грн є співмірною з вчиненими адвокатом діями та наданими послугами у вказаній справі.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви позивача про розподіл судових витрат.

Пунктом 3 частини 1 статті 252 ККАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Керуючись ст.ст. 243, 252 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Заяву представника Акціонерного товариства «СЕБ Корпоративний Банк» про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі №320/38137/24 - задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

У задоволенні іншої частини вимог заяви відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Парненко В.С.