Справа № 260/4525/24
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2025-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

06 лютого 2025 року м. Ужгород№ 260/4525/24
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилка С.Є.,

з участю секретаря судового засідання Онисько Н.В.

учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Лайт Вуд" представник Білчик Олександр Юлійович,

відповідач: Головне управління ДПС у Закарпатській області представник Крупа-Газуда Мирослава Василівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайт Вуд" до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

11 липня 2024 року до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Лайт Вуд" (89200, Закарпатська область, Ужгородський район, місто Перечин, провулок Ужанський, будинок 6, ) до Головного управління ДПС у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, Ужгород, вул. Волошина,52, код ЄДРПОУ ВП 44106694), в якому, з урахуванням зміни предмету позову, просить суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 7340/07-16-07-06 від 24.07.2024, прийняте ГУ ДПС у Закарпатській області.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 липня 2024 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2024 року заяву представника позивача про зміну предмету позову у справі було задоволено.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до укладених договорів уступку права вимоги та зарахування зустрічних однорідних вимог зобов`язання S.C. CH Industrial Prod S.R.L. (Румунія) за зовнішньоекономічним контрактом №1/10-2022 від 03 жовтня 2022 року перед ТОВ «Лайт Вуд» було припиненим. Зазначає, що заборона зарахування зустрічних вимог застосовується виключно до операцій з експорту товарів, щодо яких застосовано режим експортного забезпечення, а також на те, що резидент є вільним у виборі форми розрахунків за зовнішньоекономічними операціями з-поміж тих, що не суперечать законам України, а тому перебування таких операцій на валютному контролі саме по собі не спричиняє наслідку у вигляді застосування штрафних санкцій (пені), передбачених статтею 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечує проти заявлених позовних вимог, зазначає, що фірма Transit-UA s.r.o. (Словаччина) є самостійним покупцем для Позивача. Згідно договорів уступки права вимоги відбулася передача права вимоги від ТОВ «Лайт Вуд» до фірми Transit-UA s.r.o. (Словаччина), але не здійснено передачу боргу. Також відповідач вказує, що відповідно до пункту 14-6 Постанови Правління Національного банку України від 24 лютого 2022 року за № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану», банк не має права завершити здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операцією з експорту/імпорту товарів на підставі документів про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог. З цих підстав, контролюючий орган вважає, що прийняття податкового повідомлення-рішення було здійснено за наслідками порушення платником податків вимог статті 13 частини 2 Закону України «Про валюту і валютні операції».

Не погоджуючись із протиправною, з точки зору позивача, поведінкою відповідача, позивач звернувся до суду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позовні вимоги з підстав наведених у позовній заяві, з урахуванням пояснень, викладених у відповіді на відзив.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив щодо задоволення позовних вимог з підстав наведених у відзиві.

Розглянувши подані сторонами докази, заслухавши сторони та їх представників, всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 03 жовтня 2022 року між ТОВ «Лайт Вуд» та нерезидентом - S.C. CH Industrial Prod S.R.L. (Румунія) було укладено договір купівлі-продажу №1/10-2022, предметом якого було продаж обрізних пиломатеріалів з деревини бука; напівфабрикатів: заготовок струганих із заокругленими гранями для вішалок для одягу; виробів з деревини бука: нижній елемент (поперечний) вішалок для одягу круглої форми (Т.1 а.с.а.с. 116-120).

На виконання умов вказаного договору, ТОВ «Лайт Вуд» експортувало товар згідно наступних митних декларацій (Т.1 а.с.а.с. 109-115):

UA305130/2022/036370 від 08.10.2022 на суму 9954,19 євро, граничний строк надходження валютної виручки 05.04.2023.

22 UA305130/2022/038310 від 22.10.2022 на суму 9954,75 євро, граничний строк надходження валютної виручки 19.04.2023.

22 UA990U7 від 29.11.2022 на суму 10776,38 євро, граничний строк надходження валютної виручки 27.05.2023.

22 UA52 U1 від 03.12.2022 на суму 11566,87 євро, граничний строк надходження валютної виручки 31.05.2023.

22 UA46 U9 від 14.12.2022 на суму 10777,80 євро, граничний строк надходження валютної виручки 11.06.2023.

23 UA12 U0 від 09.01.2023 на суму 10777,80 євро, граничний строк надходження валютної виручки 07.07.2023.

23 UA74 U7 від 03.02.2023 на суму 10777,80 євро, граничний строк надходження валютної виручки 01.08.2023.

23 UA16 U1 від 17.02.2023 на суму 10180,47 євро, граничний строк надходження валютної виручки 15.08.2023.

23 UA98 U4 від 03.03.2023 на суму 10777,80 євро, граничний строк надходження валютної виручки 29.08.2023.

23 UA64 U7 від 17.03.2023 на суму 7592,64 євро, граничний строк надходження валютної виручки 12.09.2023.

23 UA38 U1 від 05.04.2023 на суму 9089,43 євро, граничний строк надходження валютної виручки 01.10.2023.

23 UA81 U1 від 23.04.2023 на суму 10682,31 євро, граничний строк надходження валютної виручки 19.10.2023.

23 UA11 U0 від 03.05.2023 на суму 10275,24 євро, граничний строк надходження валютної виручки 29.10.2023.

За даним договором купівлі-продажу №1/10-2022 від 03 жоатня 2022 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Лайт Вуд» було поставлено нерезиденту S.C. CH Industrial Prod S.R.L. (Румунія) товару на загальну суму 133183,38 Євро.

Нерезидентом - «S.C. CH Industrial Prod s.r.l.» (Румунія) здійснено оплату на загальну суму 51642,87 євро. Заборгованість S.C. CH Industrial Prod S.R.L. (Румунія) перед ТОВ «Лайт Вуд» за поставлений товар становила 81540,61 Євро.

Також, ТОВ «Лайт Вуд», як постачальником продукції, 28 січня 2020 року було укладено з нерезидентом - компанією «Transit-UA» (Словаччина), як покупцем, договір поставки № 1. Відповідно до умов даного договору ТОВ «Лайт Вуд» взяло на себе зобов`язання поставити та передати у власність покупця дрова паливні твердолистих порід, пиломатеріали та напівфабрикати, а компанія «Transit-UA s.r.o.» - сплатити за цей товар (Т. 1 а.с.а.с. 171-176).

На виконання даного договору компанією «TRANSIT-UA s.r.o.» було сплачено на користь ТОВ «ЛАЙТ ВУД» суму авансових платежів у розмірі 94015,47 євро (девяносто чотири тисячі пятьнадцять євро 47 євроцент), в тому числі комісії банку у сумі 50,00 євро, що підтверджується випискою з банківського рахунку ТОВ «ЛАЙТ ВУД», які були зараховані на валютний рахунок Позивача, а саме (Т.1 а.с.а.с.126,127,129,131,132,135,136):

1. Згідно Платіжної інструкції 1 від 12.08.2022 на суму 10000,00 Євро, зарахування коштів від TRANSIT-UA S.R.O. (Словаччина) INVOICE PROFORMA 18-TR/RO 10.08.2022

2. Згідно Платіжної інструкції 1 від 23.08.2022 на суму 15000,00 Євро, зарахування коштів від TRANSIT-UA S.R.O. (Словаччина) INVOICE PROFORMA 19-TR/RO 23.08.2022

3. Згідно Платіжної інструкції 1 від 02.09.2022 на суму 5000,00 Євро, зарахування коштів від TRANSIT-UA S.R.O. (Словаччина) INVOICE PROFORMA 20-TR/RO 31.08.2022

4. Згідно Платіжної інструкції 1 від 30.09.2022 на суму 15000,00 Євро , зарахування коштів від TRANSIT-UA S.R.O. (Словаччина) INVOICE-PROFORMA 21-TR/RO 29.09.2022

5. Згідно Платіжної інструкції 17345 від 28.12.2022 на суму 10767,80 Євро, зарахування коштів від TRANSIT-UA S.R.O. (Словаччина) INVOICE PROFORMA 22-TR/RO 23.12.2022

6. Згідно Платіжної інструкції 12754 від 13.01.2023 на суму 10767,80 Євро, зарахування коштів від TRANSIT-UA S.R.O. (Словаччина) INVOICE PROFORMA 01-TR/RO 11.01.2023

7. Згідно Платіжної інструкції 20890 від 06.02.2023 на суму 10767,80 Євро, зарахування коштів від TRANSIT-UA S.R.O. (Словаччина) INVOICE PROFORMA 03-TR/RO 31.01.2023

8. Згідно Платіжної інструкції 18101 від 17.03.2023 на суму 7582,64 Євро , зарахування коштів від TRANSIT-UA S. R. O. (Словаччина) INVOICE PROFORMA 05-TR/RO 16.03.2023

9. Згідно Платіжної інструкції 11469 від 30.03.2023 на суму 9079,43 Євро, зарахування коштів від TRANSIT-UA S.R.O. (Словаччина) INVOICE PROFORMA 06-TR/RO 29.03.2023

ТОВ «ЛАЙТ ВУД» не було поставдено компанії «Transit-UA» (Словаччина) товар, борг за авансами платежами перед компанією «Transit-UA» (Словаччина) становивив 94015,47 євро.

Для врегулювання відносин в позасудовому порядку між ТОВ «ЛАЙТ ВУД», компанією «Transit-UA s.r.o.» (Словаччина) «S.C. CH Industrial Prod s.r.l.» (Румунія) було укладено чотири договори уступки права вимоги: від 19.12.2022 №01/12-22 , від 09.02.2023 №02/02-23, від 05.03.2023 №03/03-23 та від 15.04.2023 №04/04-23 (Т. 1 а.с.а.с. 7-14).

За умовами даних трьохсторонніх договорів ТОВ «Лайт Вуд» (Цедент) передало нерезиденту «Transit-UA s.r.o.» (Словаччина) (Цессіонарій) право вимоги заборгованості нерезидента «S.C. CH Industrial Prod s.r.l.» (Румунія) (Боржник), борг по якому виник за несплачений товар по договору від 03 жовтня 2022 року №1/10, укладеного між ТОВ «Лайт Вуд» та «S.C. CH Industrial Prod s.r.l.» на загальну суму 81540,61 Євро (вісімдесять одна тисяча пятсот сорок євро 61 центів).

В пунктах 2 цих тьосторонніх договорів було встановлено, що право вимоги виникло за рахунок заборгованості Цедента перед Цесіонарієм за результатами авансових платежів (передоплат) на користь Цедента від Цессіонарія по Договору поставки від 28 січня 2020 року , які не були погашені.

В пункті 3 цих трьосторонніх договорів було вказано , що ТОВ «Лайт Вуд» не сплачуватиме на користь «Transit-UA s.r.o.» додаткову плату за відступлення права вимоги.

Також, між ТОВ «Лайт Вуд» та компанією «Transit-UA s.r.o.» (Словаччина) було підписано заяви та акти про зарахування взаємних вимог на загальну суму 81540,61 Євро (вісімдесять одна тисяча пятсот сорок євро 61 центів) (Т. 1 а.с.а.с. 187-194).

Позивач стверджує, що дані змішані договори були первинними документами на підставі яких сторони домовились про уступку права вимоги з зарахуванням однорідних зустрічних вимог. В зобов`язанні за операцією з експорту товарів відбулась заміна первісного кредитора (вимог ТОВ «Лайт Вуд») на нового кредитора (компанію «Transit-UA s.r.o.»), а валютні кошти, отримані позивачем в якості авансу за непоставлену продукцію що надійшли від нерезидента (компанії «Transit-UA s.r.o.») були зарахованими за зобов`язаннями по договорам уступки права вимоги .

Вимоги по зарахуванню зустрічних однорідних вимог випливали із взаємних зобов`язань між резидентом і нерезидентом, які були контрагентами за цими операціями; вимоги були однорідними; строк виконання за зустрічними вимогами настав; між сторонами не було спору щодо характеру зобов`язання, його змісту, умов виконання.

Вказані операції по відступленню права вимоги та зарахуванню зустрічних однорідних вимог ТОВ «Лайт Вуд» відобразило в бухгалтерському обліку. По дебету рахунка 362 по контрагенту «Transit-UA s.r.o.» відображено зменшення кредиторської заборгованості по даному контрагенту на суму зарахованої вимоги, по кредиту рахунку 362 по контрагенту «S.C. CH Industrial Prod s.r.l.» (Румунія) відображено зменшення дебіторської заборгованості по даному контрагенту на суму зарахованої вимоги. У результаті даної господарської операції зменшилась сума заборгованості ТОВ «Лайт Вуд» з попередньо отриманих авансових платежів від ««Transit-UA s.r.o.» з одночасним зменшенням заборгованості «S.C. CH Industrial Prod s.r.l.» (Румунія) перед ТОВ «Лайт Вуд» за раніше відвантажену продукцію.

ГУ ДПС у Закарпатській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Лайт Вуд» з питань дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні операцій з експорту товарів за контрактами від 08.02.2022 №08-02-22 та від 03.10.2022 №1/10-2022, за результатами якої складено акт від 29 березня 2024 року за № 3931/07-16-07-06-04/39336019 (Т.1 а.с.а.с. 99-108).

Зокрема, перевіркою встановлено порушення ТОВ «Лайт Вуд» статті 13 частини 2 Закону України від 21.06.2018 № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції», у результаті чого порушено вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій .

На підставі висновків вказаного акту перевірки Відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 29 квітня 2024 року №3863/07-16-07-06. 24 липня 2024 року ГУ ДПС у Закарпатській області з урахуванням рішення Державної податкової служби України від 27 червня 2024 року №19816/6/99-00- 06-01-02- 06 прийнято нове податкове повідомлення-рішення №7340/07-16- 07-06 на суму 1290428,36 гривень (Т. 1 а.с.а.с. 22, 37, 74-76).

Серед засобів доказування, котрі на думку платника податків свідчать про правомірність його поведінки, з однієї сторони, та протиправність рішення податкового органу з іншої, наявний Позивач зазначає наступні правочини:

Згідно договору поставки № 1 від 28 січня 2020 року ТОВ «Лайт Вуд» боргувало нерезиденту компанії «Transit-UA» (Словаччина) за не непоставлені дрова паливні твердолистих порід, пиломатеріали та напівфабрикати грошові кошти у розмірі 94015,47 євро .

У нерезидента S.C. CH Industrial Prod S.R.L. (Румунія) наявний борг перед ТОВ «Лайт Вуд» згідно з договором купівлі-продажу №1/10-2022 від 03 жовтня 2022 року на суму 81540,61 Євро, Позивач вказує, що дані зобов`язання були припиненеми у зв`язку з укладенням чотирьох договорів уступки права вимоги та зарахуванням зустрічних однорідних вимог, а саме:

1. Договорору уступки права вимоги від 19 грудня 2022 року №01/12-22, за умовами якого ТОВ «Лайт Вуд» (Цедент) передало нерезиденту компанії «Transit-UA s.r.o.» (Словаччина) (Цессіонарій) право вимоги заборгованості нерезидента «S.C. CH Industrial Prod s.r.l.» (Румунія) (Боржник), яка виникла на підставі договору від 03 жовтня 2022 року №1/10 укладеного між ТОВ Лайт Вуд та «S.C. CH Industrial Prod s.r.l.», згідно інвойсу № 4-RO від 30.11.2022 на суму 11566,87 євро та інвойсу № 5-Ro від 12.12.2022 на суму 10777,80 євро, на загальну суму 22344,67 євро.

Пунктом 2 договору уступки права вимоги встановлено, що зазначене в п.1.1 цього договору право вимоги виникло внаслідок заборгованості ТОВ «Лайт Вуд» перед компанією «Transit-UA s.r.o.» за результатами авансових платежів в період з липня 2019 по вересень 2022 року.

Таким чином, у зв`язку з переуступкою Кредитором (ТОВ «Лайт Вуд») прав вимоги боргу «S.C. CH Industrial Prod s.r.l.» новому кредитору - «Transit-UA s.r.o.» за Договором уступки права вимоги від 19.12.2022 №01/12-22 компанія «Transit-UA s.r.o.» мала компенсувати ТОВ «Лайт Вуд» вартість вимоги боргу «S.C. CH Industrial Prod s.r.l.» в сумі 22344,67 Євро (двадцять дві тисячі триста сорок чотири євро 67 центів), однак не виконало своє зобов`язання.

Тому сторони зарахували зустрічні однорідні вимоги на суму 22344,67 Євро.

2. Договорору уступки права вимоги від 09 лютого 2023 №02/02-23, за умовами якого ТОВ «Лайт Вуд» (Цедент) передало нерезиденту компанії «Transit-UA s.r.o.» (Словаччина) (Цессіонарій) право вимоги, яке виникло внаслідок заборгованості нерезидента «S.C. CH Industrial Prod s.r.l.» (Румунія) (Боржник) на підставі договору від 03 жовтня 2022 року №1/10, укладеного між ТОВ «Лайт Вуд» та «S.C. CH Industrial Prod s.r.l.», згідно інвойсу №1-Ro від 05.01.2023 року на суму 10777,80 євро та інвойсу №2-Ro від 30.01.2023 на суму 10777,80 євро, на загальну суму 21555,60 євро.

Пунктом 2 договору уступки права вимоги встановлено, що зазначене в п.1.1 цього договору право вимоги виникло внаслідок заборгованості ТОВ «Лайт Вуд» перед компанією «Transit-UA s.r.o.» за результатами авансових платежів (передоплат) на користь Цедента від Цессіонарія.

Таким чином, у зв`язку з переуступкою Кредитором (ТОВ «Лайт Вуд») прав вимоги боргу «S.C. CH Industrial Prod s.r.l.» новому кредитору «Transit-UA s.r.o.» за Договорором уступки права вимоги від 09 лютого 2023 року №02/02-23 компанія «Transit-UA s.r.o.» мала компенсувати ТОВ «Лайт Вуд» вартість вимоги боргу «S.C. CH Industrial Prod s.r.l.» в сумі 21555,60 євро, однак не виконало своє зобов`язання.

Тому сторони зарахували зустрічні однорідні вимоги у сумі 21555,60 євро.

3. Договорору уступки права вимоги від 05 юерезня 2023 №03/03-23, за умовами якого ТОВ «Лайт Вуд» (Цедент) передало нерезиденту «Transit-UA s.r.o.» (Словаччина) (Цессіонарій) право вимоги, яке виникло внаслідок заборгованості нерезидента «S.C. CH Industrial Prod s.r.l.» (Румунія) (Боржник) на підставі договору від 03 жовтня 2022 року №1/10, укладеного між ТОВ «Лайт Вуд» та «S.C. CH Industrial Prod s.r.l.», згідно інвойсу №3-Ro від 16.02.2023 року на суму 10180,47 євро та інвойсу №4-Ro від 28.02.2023 на суму 10777,80 євро, на загальну суму 20958,27 євро.

Таким чином, у зв`язку з переуступкою Кредитором (ТОВ «Лайт Вуд») прав вимоги боргу «S.C. CH Industrial Prod s.r.l.» новому кредитору «Transit-UA s.r.o.», остання мала компенсувати ТОВ «Лайт Вуд» вартість вимоги боргу «S.C. CH Industrial Prod s.r.l.» в сумі 20958,27 євро, однак не виконало своє зобов`язання.

Тому сторони зарахували зустрічні однорідні вимоги за зобов`язаннями на суму 20958,27 євро.

4. Договорору уступки права вимоги від 15 квітня 2023 №04/04-23, за умовами якого ТОВ «Лайт Вуд» (Цедент) передало нерезиденту «Transit-UA s.r.o.» (Словаччина) (Цессіонарій) право вимоги заборгованості нерезидента «S.C. CH Industrial Prod s.r.l.» (Румунія) (Боржник) , яка виникла на підставі договору від 03 жовтня 2022 року №1/10, укладеного між ТОВ «Лайт Вуд» та «S.C. CH Industrial Prod s.r.l.», згідно інвойсу №5-Ro від 15.03.2023 року на суму 7592,64 євро та інвойсу №6-Ro від 29.03.2023 на суму 9089,43 євро, на загальну суму 16682,07 євро.

Таким чином, у зв`язку з переуступкою Кредитором (ТОВ «Лайт Вуд») прав вимоги боргу «S.C. CH Industrial Prod s.r.l.» новому кредитору - «Transit-UA s.r.o.» остання, мала компенсувати ТОВ «Лайт Вуд» вартість вимоги боргу «S.C. CH Industrial Prod s.r.l.» в сумі 16682,07 євро, однак не виконало своє зобов`язання.

Тому сторони зарахували зустрічні однорідні вимоги за зобов`язаннями на суму 16682,07 євро.

Позивач не погодився із правомірністю ухваленого податкового повідомлення-рішення і за вказаних обставин звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19-1 пункту 19-1.1 підпункту ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, здійснюють контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті.

Правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ визначає Закон України «Про валюту і валютні операції» (далі по тексту № 2473-VIII), який встановлює відповідальність за порушення ними валютного законодавства.

Частиною першою статті 3 Закону України № 2473-VIII встановлено, що відносини, що виникають у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання і валютного нагляду, регулюються Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.

Відповідно до статті 11 частини 4 Закону України № 2473-VIII органами валютного нагляду відповідно до цього Закону є Національний банк України та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Органи валютного нагляду в межах своєї компетенції здійснюють нагляд за дотриманням резидентами та нерезидентами валютного законодавства.

Частинами п`ятою, шостою цієї статті Закону України № 2473-VIII передбачено, що Національний банк України у визначеному ним порядку здійснює валютний нагляд за уповноваженими установами. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентами (крім уповноважених установ) та нерезидентами вимог валютного законодавства.

Згідно з частиною дев`ятою статті 11 Закону № 2473-VIII органи валютного нагляду мають право проводити перевірки з питань дотримання вимог валютного законодавства визначеними частинами п`ятою і шостою цієї статті суб`єктами здійснення таких операцій. Під час проведення перевірок з питань дотримання вимог валютного законодавства органи валютного нагляду мають право вимагати від агентів валютного нагляду та інших осіб, які є об`єктом таких перевірок, надання доступу до систем автоматизації валютних операцій, підтвердних документів та іншої інформації про валютні операції, а також пояснень щодо проведених валютних операцій, а агенти валютного нагляду та інші особи, які є об`єктом таких перевірок, зобов`язані безоплатно надавати відповідний доступ, пояснення, документи та іншу інформацію.

За змістом частини десятої статті 11 Закону України № 2473-VIII у разі виявлення порушень валютного законодавства органи валютного нагляду мають право вимагати від агентів валютного нагляду та інших осіб, які є об`єктом таких перевірок і допустили такі порушення, дотримання вимог валютного законодавства та застосовувати заходи впливу, передбачені законом.

Відповідно до статті 12 частини 1 пункту 2 Закону України № 2473-VIII Національний банк України за наявності ознак нестійкого фінансового стану банківської системи, погіршення стану платіжного балансу України, виникнення обставин, що загрожують стабільності банківської та (або) фінансової системи держави, має право запровадити встановлення граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

Відповідно до статті 13 частин 1-3,5 та 8 Закону України № 2473-VIII Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів. У разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Порушення резидентами строку розрахунків тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару). Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, за результатами перевірки стягує у встановленому законом порядку з резидентів пеню, передбачену частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до пункту 14-2 постанови Правління Національного банку України від 24 лютого 2022 року № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» (даліпо тексту Постанова № 18), граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 180 календарних днів та застосовуються до операцій, здійснених з 05 квітня 2022 року.

Валютний нагляд за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків здійснюється відповідно до Інструкції про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів (далі Інструкція), затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 02 січня 2019 року №7 (далі по тексту Інструкція № 7).

Згідно з цією Інструкцією уповноважений банк здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентом граничних строків розрахунків за операцією резидента з імпорту товарів, якщо на дату оплати резидентом товару нерезидентом не була здійснена поставка за операцією з імпорту товару з оформленням типів МД, зазначених у підпункті 3 пункту 9 розділу III цієї Інструкції, та відображенням інформації про таке оформлення у реєстрі МД, або документів, зазначених у підпунктах 3, 4 пункту 9 розділу III цієї Інструкції, або в банку немає інформації про здійснення поставки за такою операцією. Банк розпочинає відлік установлених Національним банком граничних строків розрахунків з дати здійснення платежу (списання коштів з рахунку клієнта).

Із фактичної та правової підстав цього позову, а також із заперечень, проти доводів та аргументів позивача, викладених у відзиві на позов видно, що питання застосування пені, як форми фінансової відповідальності платника податків за порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого здійснюють контролюючі органи, не є спірним. Як не є спірним питання права відповідача проводити позапланову документальну перевірку платника податків.

Аргумент платника податків зводиться до того, що внаслідок укладення чотирьох договорів уступки права вимоги та подальшому зарахуванню зустрічних однорідних вимог відбулось припинення зобов`язання S.C. CH Industrial Prod S.R.L. в повному обсязі. При відступленні права вимоги, ТОВ «Лайт Вуд» відступило право вимагати зобов`язання Боржника - S.C. CH Industrial Prod S.R.L. за договором купівлі-продажу №1/10-2022 від 03 жовтня 2022 року іншому нерезиденту компанії «Transit-UA» (Словаччина) , а однорідні зустрічні вимоги: як оплата за право вимоги по чотирьом договорам права вимоги з однієї сторони та заборгованість стосовно повернення авансових платежів по договору поставки № 1 від 28 січня 2020 року, укладеного між ТОВ «Лайт Вуд» та «Transit-UA» (Словаччина), з іншої сторони, були зарахованими відповідно до закону.

На підтвердження викладеного позивачем подано докази: договір поставки № 08-02-22 від 08 лютого 2022 року, договір купівлі-продажу № 1/10-2022 від 03 жовтня 2022 року, договір уступки права вимоги № 01/12-22 від 19 грудня 2022 року, договір уступки права вимоги № 02/02-23 від 09 лютого 2023 року, договір уступки права вимоги № 03/03-23 від 05 березня 2023 року, договір уступки права вимоги № 04/04-23 від 15 квітня 2023 року, митні декларації, інвойси, CMR, виписки банку, SWIFT-повідомлення, картки бухгалтерського рахунку № 362 «Розрахунки з іноземними покупцями», картки бухгалтерського рахунку № 312 «Поточні рахунки в іноземній валюті», оборотно-сальдова відомість по бухгалтерському рахунку № 362 «Розрахунки з іноземними покупцями», заяви та акти про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Відповідно до положень статті 204 Цивільного кодексу України (далі по тексту також й ЦК України)правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Позивач зазначає, що всі правочини, укладені між сторонами , є чинними.

Відповідач вказує , що під час перевірки ним дійсно було отримано всі вищезгадані документи , крім заяв та актів зарахування зустрічних однорідних, тому йому не було відомо про зарахування зустрічних однорідних вимог .

Надаючи правову оцінку позиції відповідача, суд зазначає наступне.

Згідно із частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту такуож й КАС України), розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Принцип змагальності сторін є одним із найбільш вагомих принципів в адміністративному судочинстві. Зазначений принцип забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Відповідно до статті 72 частини 1 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 77 її частинами 1 та 2 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За приписами статті 44 пункту 44.6 ПК України у разі, якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

При цьому суд не може обмежити право платника довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, поданням виключно тих доказів, що надавались ним під час проведення податкової перевірки.

Відповідач , зазначаючи , що йому під час перевірки та складення акту від 29 березня 2024 року №3931/07-16-07-06-04/39336019 не було відомо про обставину припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог в цьому ж Акті вказує, що банк не має права завершити здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операцією експорту/ імпорту товарів на підставі документів про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

Право надавати заперечення щодо висновків органу державної фіскальної служби та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів (постанова Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 07 грудня 2022 року у справі №200/6156/20-а).

Відповідно до статей 627, 628 ЦК України сторони вільні у виборі виду договору та його умов, а згідно зі статтею 629 цього Кодексу укладений договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відступлення права вимоги - це операція з переуступки кредитором прав вимоги боргу третьої особи новому кредитору з попередньою або наступною компенсацією вартості такого боргу кредитору або без такої компенсації (стаття 14 аункту 14.1 підпкнкт 14.1.255 ПК України). Як і відступлення права вимоги - переведення боругу пов`язано із заміною сторони в зобов`язанні, при цьому якщо відступлення вимоги - це заміна кредитора то переведення боргу заміна боржника. Передання права вимоги (цесія) є заміною кредитора в зобов`язанні шляхом передання ним своїх прав іншій особі за правочином (стаття 512 частина 1 ЦК України).

Правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 «Припинення зобов`язання» розділу І книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України. Норми цієї глави передбачають, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України), зокрема зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги (стаття 601 ЦК України). Аналогічні положення закріплені також у статті 203 Господарського кодексу України, згідно з частиною третьою якої господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування.

Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

При тлумаченні наведених норм слід виходити з того, що зустрічність вимог передбачає одночасну участь сторін у двох зобов`язаннях, де кредитор за одним зобов`язанням є боржником в іншому. Тобто, сторони одночасно беруть участь у двох зобов`язаннях, і при цьому кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, і навпаки. Що ж до однорідності вимог, то вона визначається їхньою правовою природою та матеріальним змістом (вираженням) і не залежить від підстав, що зумовили виникнення зобов`язань. Це означає, що вимоги вважаються однорідними, якщо зобов язання сторін стосовно одна до одної мають бути виконані однаково, тоді як підстави виникнення зобов`язань можуть бути різними.

З цього приводу Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду, Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду та Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в низці судових рішень дотримуються послідовної позиції щодо умов, яким мають відповідати вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, зокрема, вони мають:

1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим);

2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв`язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов`язань із передачі родових речей, зокрема грошей). Правило про однорідність вимог поширюється на їхню правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо);

3) строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги (постанова від 31 січня 2020 року у справі № 1340/3649/18; постанова від 16 квітня 2019 року у справі № 911/483/18; постанова від 21 листопада 2018 року у справі № 755/9929/15-ц).

Аналогічні висновки, викладені в постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 липня 2024 року , що ухвалене у справі № 420/5969/19.

Згідно із частиною першою статті 14 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» 16 квітня 1991 року № 959-XII (далі пот тексту Закон України № 959-XII) всі суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право самостійно визначати форму розрахунків за зовнішньоекономічними операціями з-поміж тих, що не суперечать законам України та відповідають міжнародним правилам.

Зазначені норми однозначно вказують на те, що суб`єктам зовнішньоекономічної діяльності гарантовано свободу підприємницької діяльності, яка здійснюється у порядку та у спосіб, що не заборонені законом.

Відтак, чинним законодавством не заборонено та не обмежено законні форми розрахунків за зовнішньоекономічними операціями, що не передбачають, власне, надходження іноземної валюти на рахунок резидента. Так само, чинне законодавство не пов`язує застосування інституту зарахування однорідних зустрічних вимог з певними видами договорів як обов`язковою умовою припинення зобов`язання у такий спосіб, крім випадків, коли зарахування не допускається.

Правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ, встановлення відповідальності за порушення ними валютного законодавства визначені Законом України № 2473-VIII.

Одним із принципів валютного регулювання, передбаченого статтею 2 частиною 1 пунктом 1 Закону України № 2473-VIII є свобода здійснення валютних операцій, що передбачає, зокрема право фізичних та юридичних осіб - резидентів укладати угоди з резидентами та (або) нерезидентами та виконувати зобов`язання, пов`язані з цими угодами, у національній валюті чи в іноземній валюті, у тому числі відкривати рахунки у фінансових установах інших країн; запровадження обмежень і заходів захисту виключно з підстав та у порядку, визначених законом, з метою забезпечення стабільності фінансової системи і рівноваги платіжного балансу України; недопущення неправомірного і необґрунтованого втручання держави у валютні операції.

У разі якщо норма цього Закону чи нормативно-правового акту Національного банку України, виданого на підставі цього Закону, або норми інших нормативно-правових актів Національного банку України допускають неоднозначне (множинне) трактування прав і обов`язків резидентів та нерезидентів у сфері здійснення валютних операцій або повноважень органів валютного нагляду, така норма трактується в інтересах резидентів та нерезидентів (п. 3 ст. 3 Закону).

Відповідно до статті 4 частин 1 та 2 Закону України № 2473-VIII валютні операції здійснюються без обмежень відповідно до законодавства України, крім випадків, встановлених законами України, що регулюють відносини у сферах забезпечення національної безпеки, запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму чи фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, виконання взятих Україною зобов`язань за міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також випадків запровадження Національним банком України відповідно до цього Закону заходів захисту.

Статтею 5 Закону України № 959-XII передбачено, що всі суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності незалежно від форми власності та інших ознак мають рівне право здійснювати будь-які види зовнішньоекономічної діяльності та дії щодо її провадження, у тому числі будь-які валютні операції та розрахунки в іноземній валюті з іноземними суб`єктами господарської діяльності, що прямо не заборонені або не обмежені законодавством. Втручання державних органів у зовнішньоекономічну діяльність її суб`єктів у випадках, не передбачених цим Законом, в тому числі і шляхом видання підзаконних актів, які створюють для її здійснення умови гірші від встановлених в цьому Законі, є обмеженням права здійснення зовнішньоекономічної діяльності і як таке забороняється.

Пунктом 14-6 Постанови №18 встановлено, що банк не має права завершити здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операцією з експорту/імпорту товарів на підставі документів про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

Постанова № 18 (пункт 14-6) та Інструкція № 7 (п.п.5 п.10 розділу ІІІ) містять суперечливі положення щодо можливості завершення здійснення банками валютного нагляду. Так, п.п.5 п.10 розділу ІІІ Інструкції №7 вказує на таку можливість, п.14-6 постанови №18 зазначає, що банк не має права завершити здійснення валютного нагляду на підставі документів про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

Відповідно до статті 3 Закону України № 2473-VIII у разі якщо норма цього Закону чи нормативно-правового акту Національного банку України, виданого на підставі цього Закону, або норми інших нормативно-правових актів Національного банку України допускають неоднозначне (множинне) трактування прав і обов`язків резидентів та нерезидентів у сфері здійснення валютних операцій або повноважень органів валютного нагляду, така норма трактується в інтересах резидентів та нерезидентів.

Відповідно до положень статті Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України.

Заборона зарахування зустрічних вимог відповідно до статті 19-1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» застосовується виключно до операцій з експорту товарів, щодо яких застосовано режим експортного забезпечення. До таких операцій за умовами вказаної статті відносяться операції з експорту товарів, включених до переліку товарних позицій 1001, 1003, 1005, 1201, 1205, 1206, 1512, 2306 згідно з УКТ ЗЕД, до яких Кабінетом Міністрів України на період дії воєнного, надзвичайного стану запроваджено режим експортного забезпечення.

За УКТ ЗЕД товарні позиції за вказаними кодами - 1001 (пшениця і суміш пшениці та жита), 1003 (ячмінь), 1005 (кукурудза), 1201 (соєві боби), 1206 (насіння соняшнику), 1512 (олії соняшникова, сафлорова або бавовняна та їх фракції), 2306 (макуха та інші тверді відходи і залишки, одержані під час добування рослинних жирів і олій).

Тобто, статтею 19-1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» передбачений єдиний випадок заборони зарахування зустрічних вимог, який стосується вичерпного переліку операцій з експорту за умови, що до них КМУ на період дії воєнного, надзвичайного стану запроваджено режим експортного забезпечення.

Разом з тим, товари, експорт яких було здійснено ТОВ «Лайт Вуд», не відносяться до переліку товарних позицій, до яких Кабінетом Міністрів України може бути запроваджено режим експортного забезпечення, тому до операцій позивача не застосовується заборона зарахування зустрічних вимог.

Відповідно до статті 92 частини 1 пункту 8 Конституції України правові засади і гарантії підприємництва визначаються виключно Законами України.

Цивільний кодекс України у статті 3 констатує свободу підприємницької діяльності серед загальних засад цивільного законодавства, а Господарський кодекс Укераїни визначає її одним із загальних принципів господарювання.

У висновку, викладеному у постанові Верховного Суд від 17 липня 2024 року, що ухзваоене у справі № 420/5969/19 зазначено, що чинним законодавством не заборонено та не обмежено законні форми розрахунків за зовнішньоекономічними операціями, що не передбачають, власне, надходження іноземної валюти на рахунок резидента. Так само, чинне законодавство не пов`язує застосування інституту зарахування однорідних зустрічних вимог з певними видами договорів як обов`язковою умовою припинення зобов`язання у такий спосіб, крім випадків, коли зарахування не допускається.

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду в постанові від 31 січня 2020 у справі №1340/3649/18 зробив висновок щодо застосування наведених норм у правовідносинах щодо відповідальності резидента за ненадходження валютної виручки в разі припинення зобов`язання за зовнішньоекономічним договором зарахуванням зустрічних однорідних вимог. Відповідно до правової позиції, сформованої в цій постанові, резидент є вільним у виборі форми розрахунків за зовнішньоекономічними операціями з-поміж тих, що не суперечать законам України, а тому перебування таких операцій на валютному контролі саме по собі не спричиняє наслідку у вигляді застосування штрафних санкцій (пені), передбачених статтею 4 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті". Припинення зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог є складовою гарантованого Конституцією України права на свободу підприємницької діяльності та може бути обмежено виключно законами України.

У розвиток наведеної правової позиції щодо застосування норм частини першої статті 1, частини першої статті 4 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", пункту 1.10 вказаної Інструкції Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 29 липня 2021 року у справі № 817/1200/15 сформував такий висновок: у разі припинення зобов`язання за зовнішньоекономічним договором шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог у строк, встановлений нормами Закону № 185/94-ВР для розрахунків у іноземній валюті, підстави для притягнення резидента до відповідальності за порушення термінів розрахунків у іноземній валюті (за ненадходження валютної виручки) відсутні, незалежно від підстав виникнення зустрічних однорідних вимог та складу учасників зарахування зустрічних однорідних вимог.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18 квітня 2024 року у справі №420/11771/23.

Верховний Суд у в постанові від від 22 січня 2025 року, що ухвалена у справі 420/12562/23 зробив висновок відповідно до якого та обставина, що у заліку однорідних зустрічних вимог одночасно приймало участь більше, ніж дві сторони у зобов`язаннях, де кредитори за одними зобов`язаннями по відношенню до Позивача та один до одного виступали боржниками в іншому і навпаки, не змінює сутності заліку як способу припинення зобов`язання за зовнішньоекономічними договорами.

Таким чином, враховуючи встановлені у цій справі обставини, а сам виконання зобов`язань резидента України перед нерезидентом за зовнішньоекономічним контрактом, шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, за наявності належним чином оформлених документів, суд дійшов висновку, що відповідач дійшов передчасних висновків про нарахування позивачу пені за порушення ст.13 ч.2 Закону України «Про валюту і валютні операції», з огляду на що податкове повідомлення-рішення від 24 липня 2024 року № 7340/07-16-07-06, прийняте ГУ ДПС у Закарпатській області, є протиправним та підлягає скасуванню, а позов задоволенню повністю.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України)

Відповідно до статті 2 частини 2 пунктів 1, 3, 4 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено).

Перевіривши оскаржене позивачем рішення суд вважає що воно є протиправним, і як наслідок такої протиправності необхідно скасувати, а тому позовні вимоги необхідно задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до статті 77 частини 2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, які необхідно задовольнити.

Керуючись статтями 242-246 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайт Вуд" (89200, Закарпатська область, Ужгородський район, місто Перечин, провулок Ужанський, будинок 6, ) до Головного управління ДПС у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, Ужгород, вул. Волошина,52, код ЄДРПОУ ВП 44106694) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Закарпатській області від 24 липня 2024 року № 7340/07-16-07-06.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 243 частини 3 КАС України 06 лютого 2025 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення у повному обсязі було складено 14 лютого 2025 року.

СуддяС.Є. Гаврилко