Справа № 160/30385/24
Суддя: Ремез Катерина Ігорівна
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ремез К.І.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
14.11.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_2 з вимогами про:
- визнати протиправною бездіяльність командування військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України Міністерства оборони України код ЄДРПОУ НОМЕР_3 АДРЕСА_1 , Військової частини НОМЕР_2 Збройних сил України Міністерства оборони України ЄДРПОУ НОМЕР_4 АДРЕСА_2 , щодо неприйняття рішення за рапортом ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 паспорт серія НОМЕР_5 РНОКПП НОМЕР_6 місце реєстрації АДРЕСА_3 від 07.08.2024 про звільнення з військової служби;
- зобов`язати НОМЕР_1 Збройних Сил України Міністерства оборони України код ЄДРПОУ НОМЕР_3 АДРЕСА_1 , Військової частини НОМЕР_2 Збройних сил України Міністерства оборони України ЄДРПОУ НОМЕР_4 АДРЕСА_2 прийняти рішення по суті рапорту ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 паспорт серія НОМЕР_5 РНОКПП НОМЕР_6 від 07.08.2024 про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» п.2 ч.4 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу».
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач ОСОБА_1 по даний час позивач проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Збройних Сил України на посаді старшого оператора-планшетиста відділення управління взводу управління роти радіоперешкод.
ОСОБА_1 зазначає, що 07.08.2024 звернувся до відповідача з рапортом та відповідним пакетом підтверджуючих документів про звільнення з військової служби за пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі Закон № 2232-ХІІ), оскільки його батько ОСОБА_2 має ІІ групу інвалідності та потребує постійної сторонньої допомоги, однак відповідач повідомив, що підстав для звільнення немає і тому рапорт не розглянуто по суті.
Рапорт ОСОБА_1 прийнято та складено аркуш-бесіду та направлено матеріали до в/ч НОМЕР_2 для прийняття рішення про звільнення, проте не було розглянуто командиром в/ НОМЕР_7 , а відповідь надана ТВО начальника управління персоналу.
04.09.2024 за вх.№ 4323 військовою частиною НОМЕР_1 отримано відповідь за №6696 від 23.08.2024 підписану ТВО начальником відділу управління персоналу штабу військової частини НОМЕР_2 полковником ОСОБА_3 , якою повернуто разом з додатками документи на звільнення з військової служби ОСОБА_1 через сімейні обставини, без реалізації, оскільки підстави на звільнення не відповідають пункту другого частини четвертої та пункту третьої частини дванадцятої статті 26 «Про військовий обов`язок та військову службу».
Позивач вважає дії відповідача щодо відмови у звільненні з військової служби відповідно до пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ за сімейними обставинами (у зв`язку з наявністю батька із числа осіб з інвалідністю) неправомірними та такими, що порушують його законні права та інтереси, тому звернувся до суду з даним позовом
Ухвалою судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
У відзиві на позовну заяву відповідач позовних вимог не визнав. В обґрунтування такої позиції вказав, відповідно до частини шостої статті 2 Закону № 2232-ХІІ ОСОБА_1 проходить військову службу. Підстави звільнення військовослужбовців з військової служби у запас або відставку зазначені у статті 26 вказаного Закону. Зважаючи на те, що в Україні діє правовий режим воєнного стану, перелік підстав, за якими звільняються з військової служби військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, зазначений у п. 2 ч. статті 26 Закону №2232-ХІІ. Підпунктом «г» п. 2 ч. 4 статті 26 Закону № 2232-ХІІ встановлено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, під час воєнного стану, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу, звільняються з військової служби через такі сімейні обставини або інші поважні причини, зокрема, у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю І чи II групи. Однак позивач відповідачу не надав документи, що ОСОБА_2 є особою з інвалідністю та те що він не має інших родичів першої чи другої черги споріднення або інших документів, які вказують на те, що ОСОБА_2 є особою з інвалідністю І чи II групи, або вказують на інші передбачені Законом №2232-ХІІ підстави для звільнення військовослужбовців з військової служби позивачем не надано. З урахуванням наведеного просить у задоволенні позову відмовити повністю.
25.11.2024 представником позивача подано до суду відповідь на відзив, в якій наполягає на задоволенні позовних вимог повністю.
Інших заяв по суті справи на адресу суду не надходило.
У зв`язку з перебуванням головуючого судді у період з 03.02.2025 по 07.02.2025 у відпустці, з 10.02.2025 по 14.02.2025 на навчанні, розгляд справи здійснено 17.02.2025.
Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 проходить військову службу по мобілізації до Збройних Сил України згідно Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 25.02.2022 №69/2022, що підтверджується військовим квитком позивача серії НОМЕР_8 .
06.08.2025 ОСОБА_2 звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України Міністерства оборони України, який підтвердив що ним обрано свого сина ОСОБА_1 для свого утримання (догляду).
07.08.2024 позивач подав рапорт, в якому просив клопотати перед вищим командуванням про звільнення з військової служби в запас на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю батька із числа осіб з інвалідністю. Як стверджує позивач, в усному порядку відповідач повідомив, що підстав для звільнення немає, тому рапорт не буде підписано та задоволено.
ТВО начальника управління персоналу штабу Військової частини НОМЕР_2 полковником ОСОБА_4 у листі від 23.08.2022 №6696 надана відповідь в якій зазначено, що для звільнення ОСОБА_1 відповідно до пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232-ХІІ немає жодних підстав, оскільки не надано доказів що ОСОБА_2 не має інших членів сім`ї першого чи другого ступеню споріднення.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Закон №2232-ХІІ здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Пунктом 6 ст. 2 Закону № 2232-XII передбачені наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ), введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.
На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.
Як зазначалось вище, ОСОБА_1 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
В той же час, позивач виявив своє небажання продовжувати проходити військову службу та подав рапорт про звільнення з військової служби у запас на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю батька із числа осіб з інвалідністю.
Так, підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII.
Відповідно до абз. 5 пп. «г» п. 2 ч. 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час воєнного стану: через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.
Системний аналіз абз. 5 пп. «г» п. 2 ч. 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ дає підстави для висновку, що під час воєнного стану військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації звільняються за сімейними обставинами (якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу) за таких підстав: 1) в разі наявності дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю, незалежно від групи інвалідності. При цьому вказана норма не ставить звільнення з військової служби у залежність від наявності певної групи інвалідності, а передбачає таку можливість в силу того, що один із подружжя є інвалідом, без конкретизації якої саме групи є інвалідність; 2) та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва народження НОМЕР_9 .
У свою чергу, відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №079730 від 16.07.2024 батьку позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 16.07.2024 встановлено ІІ групу інвалідності (причина захворювання загальне захворювання).
З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для звільнення ОСОБА_1 з військової служби за пп. «г» п. 2 ч. 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ, оскільки його батько є особою з інвалідністю ІІ групи.
Доводи відповідача про те, що батько позивача ОСОБА_2 не є особою з інвалідністю I чи II групи, тому відсутні підстави для звільнення позивача з військової служби, суд не бере до уваги, оскільки, як зазначалось вище, абз. 5 пп. «г» п. 2 ч. 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ передбачено окрему підставу для звільнення за сімейними обставинами - в разі наявності одного із своїх батьків із числа осіб з інвалідністю, незалежно від групи інвалідності.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Підсумовуючи вищенаведене, суд вважає, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо незвільнення ОСОБА_1 з військової служби за пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232-ХІІ, як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю одного з батьків із числа осіб з інвалідністю, у зв`язку з чим позовні вимоги належить задовольнити.
Суд зазначає, що протиправна бездіяльність допущена військовою частиною НОМЕР_2 , отже позов підлягає частковому задоволенню.
Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 243-246, 262 КАС України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до Військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність командування військової частини НОМЕР_2 Збройних сил України Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) щодо неприйняття рішення за рапортом ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , місце реєстрації АДРЕСА_3 ) від 07.08.2024 про звільнення з військової служби.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 Збройних сил України Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) прийняти рішення по суті рапорту ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 07.08.2024 про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу».
В іншій частині - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.І. Ремез