Справа № 420/27582/24
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Завальнюка І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із даним адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неповного виконання обов`язку, передбаченого Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за періоди: з 20.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 08.12.2022, з 10.12.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 31.01.2023, з 01.02.2023 по 26.02.2023, з 02.03.2023 по 05.03.2023, з 16.03.2023 по 31.03.2023, з 01.04.2023 по 30.04.2023, з 01.05.2023 по 31.05.2023, з 01.06.2023 по 30.06.2023, з 01.07.2023 по 31.07.2023, з 01.08.2023 по 13.08.2023, з 30.08.2023 по 31.08.2023, з 01.09.2023 по 30.09.2023, з 01.10.2023 по 31.10.2023, з 01.11.2023 по 05.11.2023, з 11.11.2023 по 30.11.2023, з 01.12.2023 по 02.12.2023, з 04.12.2023 по 16.12.2023, з 18.12.2023 по 23.12.2023, з 25.12.2023 по 31.12.2023.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 25.12.2015 проходить військову службу. Позивачкою безперервно за період з 01.12.2023 по 02.12.2023, з 04.12.2023 по 16.12.2023, з 18.12.2023 по 23.12.2023, з 25.12.2023 по 31.12.2023 виконувалися бойові розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач також надав первинну документацію за січень 2024 - березень 2023, і цей період не є спірним. Позивач підтверджує, що додаткова винагорода була сплачена, на що також вказують дані банківської виписки за відповідним призначенням платежу «додаткова винагорода» (перекази лютого 2024, які є виконанням рапорту на виплату бойових завдань січня 2024, зареєстрованого 02.02.2024). Однак, спірними у справі є наступні документально підтверджені періоди виконання позивачем бойових завдань, які залишились неоплаченими додатковою винагородою, про що свідчить банківська довідка, яка не містить в собі жодних платежів за призначенням «додаткова винагорода» за вказаний проміжок, а саме: з 20.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 08.12.2022, з 10.12.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 31.01.2023, з 01.02.2023 по 26.02.2023, з 02.03.2023 по 05.03.2023, з 16.03.2023 по 31.03.2023, з 01.04.2023 по 30.04.2023, з 01.05.2023 по 31.05.2023, з 01.06.2023 по 30.06.2023, з 01.07.2023 по 31.07.2023, з 01.08.2023 по 13.08.2023, з 30.08.2023 по 31.08.2023, з 01.09.2023 по 30.09.2023, з 01.10.2023 по 31.10.2023, з 01.11.2023 по 05.11.2023, з 11.11.2023 по 30.11.2023, з 01.12.2023 по 02.12.2023, з 04.12.2023 по 16.12.2023, з 18.12.2023 по 23.12.2023, з 25.12.2023 по 31.12.2023. Таким чином між сторонами виник спір відносно ненарахування та невиплати відповідачем позивачу додаткової грошової винагороди відповідно до ПКМУ від 28.02.2022 № 168 за вищевказані періоди.

Ухвалою судді від 06.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін; витребувано від ІНФОРМАЦІЯ_1 докази обліку залучення до виконання та виконання ОСОБА_1 бойових розпоряджень за період з 24.02.2022 по 19.11.2022, журнал бойових дій за період з 03.09.2023 по 31.12.2023 та рапорт на виплату додаткової винагороди за виконані нею бойові розпорядження січня 2023.

22.01.2025 до суду від ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що у відповідності до п. 2-1 постанови КМУ № від 28 лютого 2022 р. № 168 установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів (з 24.02.2022). Щодо нарахування та виплати додаткової грошової винагороди за період з 24.02.2022 року по 31.12.2023 доводи позивача щодо ненарахування та невиплати додаткової грошової винагороди дійсності в розмірі 30000 гривень щомісячно та у збільшеному до 100000 грн. розмірі з розрахунку на місяць пропорційно від часу безпосередньої участі у забезпечуванні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії при виконанні бойових спеціальних завдань - повністю не відповідає дійсності, оскільки за вказаний вище період на постійній основі нараховувалась та виплачувалось додаткова грошова винагорода на підставі наступних наказів начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказані накази відпрацьовувались на підставі поданих рапортів командирів підрозділів про фактичне виконання бойових (спеціальних) завдань. Також слід відзначити, що за період з 24.02.2022 року до 01.02.2023 року додаткова грошова винагорода у розмірі 30 тис. позивачу нараховувалась та виплачувалась на підставі дії редакцій постанови КМУ № 168. У період з 25.02.2022 року по 13.03.2022 року ОСОБА_1 перебувала у розпорядженні начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 . У період з 14.03.2022 року по 19.11.2022 року бойові (спеціальні) завдання ОСОБА_1 не ставились, остання їх не виконувала. У періоді з 01.01.2023, з урахуванням наказів Головнокомандувача ЗС України від 02.02.23 № 25 та від 14.02.23 № 35, ІНФОРМАЦІЯ_1 не перебуває в районі ведення воєнних (бойових) дій та не виконує завдання на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України та на територіях між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора. У період з 01.01.2023 року з урахуванням наказів Головнокомандувача ЗС України від 02.02.23 №25 та від 14.02.23 №35 - ІНФОРМАЦІЯ_1 не перебуває в районі ведення воєнних (бойових) дій та не виконує завдання на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України та на територіях між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора. У зв`язку із чим додаткова грошова винагорода у збільшеному розмірі з розрахунку 100 тис. для особового складу не передбачена. Тобто слід дійти висновку, що позивач виконував завдання в районах Херсонської області, які не входили до переліку районів ведення воєнних (бойових) дій, які визначаються наказом Головнокомандувача ЗС України.

22.01.2025 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно з якою за певні періоди, які перелічені у відзиві на позов, позивачу додаткова грошова винагорода не нараховувалась у зв`язку із перебуванням з 25.02.2022 року по 13.03.2022 року у розпорядженні начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , а у періоді з 14.03.2022 року по 19.11.2022 року у зв`язку з тим, що позивачу бойові (спеціальні) завдання не ставились, остання їх не виконувала. Такі заперечення стороною позивача критично оцінюються, позаяк окреслені відповідачем періоди не включено позивачем до складу позовних вимог. Відповідач заперечує проти права позивача на додаткову винагороду з підвищеного рівня до 10000 грн, мотивуючи це тим, що з 2023 року місце дислокації ІНФОРМАЦІЯ_4 не перебуває в районі здійснення бойових дій, отже, позивач, хоча і виконував бойові завдання, проте має право лише на суму 30000 грн. пропорційно участі у виконанні таких завдань. Проти вказаного позивач заперечує, позаяк відповідач трактує відповідну норму на власний розсуд, оскільки дослівний аналіз п.2 розділу 34 наказу МОУ № 260 від 07.06.2018 в редакції, яка діє з 01.02.2023 року є значно ширшим.

23.01.2025 від відповідача на виконання вимог ухвали суду надійшли витребувані докази.

Розгляд справи здійснюється без проведення судового засідання та по суті розпочатий через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_5 з 25.12.2015, що вбачається з довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У листопаді 2022 р. начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 у відношенні до позивача видано наступні бойові розпорядження: 20.11.2022 №1/дск,21.11.2022 №2/дск, 22.11.2022 №3/ дск, 23.11.2022 №4/дск, 24.11.2022 №5/дск, 25.11.2022 №6/дск, 26.11.2022 №7/дск, 27.11.2022 №8/дск, 28.11.2022 №9/дск, 29.11.2022 №10/дск, 30.11.2022 №11/дск, факт виконання яких підтверджено журналом бойових дій та рапортом на виплату всіх бойових завдань, виконаних з 20.11.2022 по 30.11.2022 (пропорційно участі) - зареєстровано 01.02.2023.

У грудні 2022 р. начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 у відношенні до позивача видано наступні бойові розпорядження: 01.12.2022 № 12/дск,02.12.2022 №13/дск,03.12.2022 №14/дск,04.12.2022 №15/дск,05.12.2022 №16/дск,06.12.2022 №17/дск,07.12.2022 №18/дск,08.12.2022 №19/дск,10.12.2022 №21/дск,11.12.2022 №22/дск,12.12.2022 №23/дск,13.12.2022 № 24/дск,14.12.2022 №25/дск,15.12.2022 №26/дск,16.12.2022 № 27/дск,17.12.2022 №28/дск,18.12.2022 №29/дск,19.12.2022 № 30/дск, 20.12.2022 №31/дск,21.12.2022 №32/дск,22.12.2022 №33/дск,23.12.2022 №34/дск,24.12.2022 №35/дск,25.12.2022 №36/дск,26.12.2022 №37/дск,27.12.2022 №38/дск,28.12.2022 №39/ дск,29.12.2022 №40/дск,30.12.2022 №41/дск,31.12.2022 №42/дск, факт виконання яких з 01.12.2022 по 08.12.2022, з 10.12.2022 по 31.12.2022 підтверджено журналом бойових дій та рапортом на виплату (зареєстровано 05.03.2023).

У січні 2023 р. начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 у відношенні до позивача видано наступні бойові розпорядження: 01.01.2023 №43/дск,02.01.2023 №44/дск,03.01.2023 №45/дск,04.01.2023 №46/дск,05.01.2023 №47/дск,06.01.2023 №48/дск,07.01.2023 №49/дск,08.01.2023 №50/дск,09.01.2023 №51/дск,10.01.2023 №52/дск,11.01.2023 №53/дск,12.01.2023 №54/дск,13.01.2023 №55/дск,14.01.2023 №56/дск,15.01.2023 №57/дск,16.01.2023 №58/дск,17.01.2023 №59/дск,18.01.2023 №60/дск,19.01.2023 №61/дск,20.01.2023 №62/дск,21.01.2023 №63/дск,22.01.2023 №64/дск,23.01.2023 №65/дск,24.01.2023 №66/дск,25.01.2023 №67/дск,26.01.2023 №68/дск,27.01.2023 №69/дск,28.01.2023 №70/дск,29.01.2023 №71/дск,30.01.2023 №72/дск,31.01.2023 №73/дск, факт виконання яких з 01.01.2023 по 31.01.2023 підтверджено журналом бойових дій.

У лютому 2023 р. начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 у відношенні до позивача видано наступні бойові розпорядження: 01.02.2023 № 74/дск,02.02.2023 №75/дск,03.02.2023 №76/дск,04.02.2023 №77/дск,05.02.2023 №78/дск,06.02.2023 №79/дск,07.02.2023 № 80/дск,08.02.2023 №81/дск,09.02.2023 №82/дск,10.02.2023 №83/дск,11.02.2023 №84/дск,12.02.2023 №85/дск,13.02.2023 №86/дск,14.02.2023 №87/дск,15.02.2023 №88/дск,16.02.2023 №89/дск,17.02.2023 №90/дск,18.02.2023 №91/дск,19.02.2023 №92/дск,20.02.2023 №93/дск,21.02.2023 №94/дск,22.02.2023 №95/дск,23.02.2023 №96/ дск,24.02.2023 №97/дск,25.02.2023 № 98/дск,26.02.2023 №99/дск.

У березні 2023 р. начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 у відношенні до позивача видано наступні бойові розпорядження: 02.03.2023 №103/дск,03.03.2023 №104/дск,04.03.2023 №105/дск,05.03.2023 №106/дск,16.03.2023 №117/дск,17.03.2023 №118/дск,18.03.2023 №119/дск,19.03.2023 №120/дск,20.03.2023 №121/дск,21.03.2023 №122/дск,22.03.2023 №123/дск,23.02.2023 №124/дск,24.03.2023 №125/дск,25.03.2023 №126/дск,26.03.2023 №128/дск,27.03.2023 №129/дск,28.03.2023 №130/дск,29.03.2023 №131/дск,30.03.2023 №132/дск,31.03.2023 №133/дск.

У квітні 2023 р. начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 у відношенні до позивача видано наступні бойові розпорядження: 01.04.2023 №134/дск,02.04.2023 №135/дск,03.04.2023 №136/дск,04.04.2023 №137/дск,05.04.2023 №138/дск,06.04.2023 №139/дск,07.04.2023 №140/дск,08.04.2023 № 141/дск,09.04.2023 №142/дск,10.04.2023 №143/дск,11.04.2023 №144/дск,12.04.2023 №145/дск,13.04.2023 №146/дск,14.04.2023 №147/дск,15.04.2023 №148/дск,16.04.2023 №149/дск,17.04.2023 №150/дск,18.04.2023 №152/дск,19.04.2023 №153/дск,20.04.2023 №154/дск,21.04.2023 №155/дск,22.04.2023 № 156/дск,23.04.2023 № 157/дск,24.04.2023 №158/дск,25.04.2023 №159/дск,26.04.2023 №160/дск,27.04.2023 № 162/дск,28.04.2023 №163/дск,29.04.2023 №164/дск,30.04.2023 №165/дск.

У травні 2023 р. начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 у відношенні до позивача видано наступні бойові розпорядження: від 01.05.2023 №166/дск; від 02.05.2023 №167/дск; від 03.05.2023 №169/дск; від 04.05.2023 №170/дск; від 05.05.2023 №171/дск; від 06.05.2023 №172/дск; від 07.05.2023 №173/дск; від 08.05.2023 №174/дск; від 09.05.2023 №175/дск; від 10.05.2023 №176/дск; від 11.05.2023 №177/дск; від 12.05.2023 №178/дск; від 13.05.2023 №179/дск; від 14.05.2023 №180/дск; від 15.05.2023 №181/дск; від 16.05.2023 №182/дск; від 17.05.2023 №183/дск; від 18.05.2023 №184/дск; від 19.05.2023 №185/дск; від 20.05.2023 №186/дск; від 21.05.2023 №187/дск; від 22.05.2023 №188/дск; від 23.05.2023 №189/дск; від 24.05.2023 №190/дск; від 25.05.2023 №191/дск; від 26.05.2023 №192/дск; від 27.05.2023 №193/дск; від 28.05.2023 №194/дск; від 29.05.2023 №195/дск; від 30.05.2023 №196/дск; від 31.05.2023 №197/дск.

У червні 2023 р. від 30.06.2023 №228/дск. начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 у відношенні до позивача видано наступні бойові розпорядження: від 01.06.2023 №198/дск; від 02.06.2023 №199/дск; від 03.06.2023 №200/дск; від 04.06.2023 №201/дск; від 05.06.2023 №202/дск; від 06.06.2023 №203/дск; від 07.06.2023 №204/дск; від 08.06.2023 №205/дск; від 09.06.2023 №206/дск; від 10.06.2023 №207/дск; від 11.06.2023 №208/дск; від 12.06.2023 №209/дск; від 13.06.2023 №210/дск; від 14.06.2023 №211/дск; від 15.06.2023 №212/дск; від 16.06.2023 №213/дск; від 17.06.2023 №214/дск; від 18.06.2023 №215/дск; від 19.06.2023 №216/дск; від 20.06.2023 №217/дск; від 21.06.2023 №218/дск; від 22.06.2023 №219/дск; від 23.06.2023 №220/дск; від 24.06.2023 №221/дск; від 25.06.2023 №222/дск; від 26.06.2023 №223/дск; від 27.06.2023 №224/дск; від 28.06.2023 №225/дск; від 29.06.2023 №227/дск.

У липні 2023 р. начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 у відношенні до позивача видано наступні бойові розпорядження: від 01.07.2023 №229/дск; від 02.07.2023 №230/дск; від 03.07.2023 №231/дск; від 04.07.2023 №233/дск; від 05.07.2023 №235/дск; від 06.07.2023 №237/дск; від 07.07.2023 №238/дск; від 08.07.2023 №239/дск; від 09.07.2023 №241/дск; від 10.07.2023 №243/дск; від 11.07.2023 №244/дск; від 12.07.2023 №245/дск; від 13.07.2023 №246/дск; від 14.07.2023 №247/дск; від 15.07.2023 №248/дск; від 16.07.2023 №250/дск; від 17.07.2023 №252/дск; від 18.07.2023 №254/дск; від 19.07.2023 №255/дск; від 20.07.2023 №256/дск; від 21.07.2023 №257/дск; від 22.07.2023 №258/дск; від 23.07.2023 №259/дск; від 24.07.2023 №260/дск; від 25.07.2023 №261/дск; від 26.07.2023 №262/дск; від 27.07.2023 №263/дск; від 28.07.2023 №264/дск; від 29.07.2023 №265/дск; від 30.07.2023 №266/дск; від 31.07.2023 №267/дск.

У серпні 2023 р. начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 у відношенні до позивача видано наступні бойові розпорядження: від 01.08.2023 №268/дск; від 02.08.2023 №269/дск; від 03.08.2023 №270/дск; від 04.08.2023 №271/дск; від 05.08.2023 №273/дск; від 06.08.2023 №275/дск; від 07.08.2023 №276/дск; від 08.08.2023 №278/дск; від 09.08.2023 №279/дск; від 10.08.2023 №281/дск; від 11.08.2023 №283/дск; від 12.08.2023 №284/дск; від 13.08.2023 №285/дск; від 30.08.2023 №306/дск; від 31.08.2023 №308/дск.

У вересні 2023 р. начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 у відношенні до позивача видано наступні бойові розпорядження: №309/дск від 01.09.2023, №310/дск від 02.09.2023, №311/дск від 03.09.2023, №312/дск від 04.09.2023, №313/дск від 05.09.2023, №314/дск від 06.09.2023, №315/дск від 07.09.2023, №316/дск від 08.09.2023, №317/дск від 09.09.2023, №318/дск від 10.09.2023, №319/дск від 11.09.2023, №320/дск від 12.09.2023, №321/дск від 13.09.2023, №322/дск від 14.09.2023, № №323/дск від 15.09.2023, №324/дск від 16.09.2023, №325/дск від 17.09.2023, №326/дск від 18.09.2023, №327/дск від 19.09.2023, №329/дск від 20.09.2023, №330/дск від 21.09.2023, №331/дск від 22.09.2023, №332/дск від 23.09.2023, №334/дск від 24.09.2023, №335/дск від 25.09.2023, №336/дск від 26.09.2023, №337/дск від 27.09.2023, №338/дск від 28.09.2023, №339/дск від 29.09.2023, №340/дск від 30.09.2023.

У жовтні 2023 р. начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 у відношенні до позивача видано наступні бойові розпорядження: №341/дск від 01.10.2023, №342/дск від 02.10.2023, №344/дск від 03.10.2023, №346/дск від 04.10.2023, №348/дск від 05.10.2023, №349/дск від 06.10.2023, №351/дск від 07.10.2023, №352/дск від 08.10.2023, №353/дск від 09.10.2023, №354/дск від 10.10.2023, №356/дск від 11.10.2023, №357/дск від 12.10.2023, №359/дск від 13.10.2023, №361/дск від 14.10.2023, №362/дск від 15.10.2023, №363/дск від 16.10.2023, №364/дск від 17.10.2023, №368/дск від 18.10.2023, №369/дск від 19.10.2023, №371/дск від 20.10.2023, №372/дск від 21.10.2023, №373/дск від 22.10.2023,№374/дск від 23.10.2023, №376/дск від 24.10.2023, №377/дск від 25.10.2023, №378/дск від 26.10.2023, №380/дск від 27.10.2023, №381/дск від 28.10.2023, №383/дск від 29.10.2023, №384/дск від 30.10.2023, №386/дск від 31.10.2023.

У листопаді 2023 р. начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 у відношенні до позивача видано наступні бойові розпорядження: №387/дск від 01.11.2023, №388/дск від 02.11.2023, №389/дск від 03.11.2023, №390/дск від 04.11.2023, №391/дск від 05.11.2023, №397/дск від 11.11.2023, №398/дск від 12.11.2023, № 399/дск від 13.11.2023, №400/дск від 14.11.2023, №401/дск від 15.11.2023, №402/дск від 16.11.2023, №403/дск від 17.11.2023, №404/дск від 18.11.2023, №405/дск від 19.11.2023, №406/дск від 20.11.2023, №407/дск від 21.11.2023, №408/дск від 22.11.2023, №409/дск від 23.11.2023, №410/дск від 24.11.2023, №411/дск від 25.11.2023, №412/дск від 26.11.2023, №413/дск від 27.11.2023, №415/дск від 28.11.2023, №416/дск від 29.11.2023, №417/дск від 30.11.2023.

У грудні 2023 р. начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 у відношенні до позивача видано наступні бойові розпорядження: №418/шт/дск від 01.12.2023, №419/шт/дск від 02.12.2023, №421/шт/дск від 04.12.2023, №422/шт/дск від 05.12.2023, №423/шт/дск від 06.12.2023, №424/шт/дск від 07.12.2023, №425/шт/дск від 08.12.2023, №426/шт/дск від 09.12.2023, №427/шт/дск від 10.12.2023, №430/шт/дск від 11.12.2023, №431/шт/дск від 12.12.2023, №432/шт/дск від 13.12.2023, №433/шт/дск від 14.12.2023, №434/шт/дск від 15.12.2023, №435/шт/дск від 16.12.2023, №437/шт/дск від 18.12.2023, №439/шт/дск від 19.12.2023, №440/шт/дск від 20.12.2023, №441/шт/дск від 21.12.2023, №442/шт/дск від 22.12.2023, №443/шт/дск від 23.12.2023, №447/шт/дск від 25.12.2023, №449/шт/дск від 26.12.2023, №450/шт/дск від 27.12.2023, №452/дск від 28.12.2023, №453/дск від 29.12.2023, №454/дск від 30.12.2023, №455/дск від 31.10.2023.

Спірними у справі є періоди виконання позивачем бойових завдань, які не оплачені додатковою винагородою, а саме: з 20.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 08.12.2022, з 10.12.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 31.01.2023, з 01.02.2023 по 26.02.2023, з 02.03.2023 по 05.03.2023, з 16.03.2023 по 31.03.2023, з 01.04.2023 по 30.04.2023, з 01.05.2023 по 31.05.2023, з 01.06.2023 по 30.06.2023, з 01.07.2023 по 31.07.2023, з 01.08.2023 по 13.08.2023, з 30.08.2023 по 31.08.2023, з 01.09.2023 по 30.09.2023, з 01.10.2023 по 31.10.2023, з 01.11.2023 по 05.11.2023, з 11.11.2023 по 30.11.2023, з 01.12.2023 по 02.12.2023, з 04.12.2023 по 16.12.2023, з 18.12.2023 по 23.12.2023, з 25.12.2023 по 31.12.2023.

Таким чином, між сторонами виник спір відносно ненарахування та невиплати відповідачем позивачу додаткової грошової винагороди відповідно до ПКМУ від 28.02.2022 № 168 за вищевказані періоди.

Вважаючи, що вказані документально підтверджені періоди виконання позивачем бойових завдань, які залишились неоплаченими відповідачем додатковою винагородою, (згідно банківської довідки, яка не містить в собі жодних платежів за призначенням «додаткова винагорода» за відповідні періоди), позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги не підлягаючими задоволенню у зв`язку з наступним.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до статті 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Збройні Сили України та інші військові формування ніким не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів влади чи перешкоджання їх діяльності.

Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Згідно з приписами ст. 2 Закону № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Положеннями статті 3 Закону № 2232-XII передбачено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Як передбачено статтею 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, та передбачає надання відповідним органам влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відведення загрози, відсічі збройній агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Порядок проходження військової служби в Збройних Силах України визначений у Положенні про проходження громадянами військової служби в Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі Положення № 1153/2008).

Згідно п. 5 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, громадяни, які проходять військову службу, є військовослужбовцями Збройних Сил України.

Згідно з ст.1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року N 2011-XII (далі Закон № 2011-XII), соціальний захист військовослужбовців діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1-2 Закону № 2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з положенням ч. 4 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за N 745/32197 (далі - Порядок № 260).

Згідно з пунктом 2 вказаного Порядку № 260, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Пунктом 3 Порядку № 260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64 в Україні введено воєнний стан, який триває по сьогодні.

Згідно п. 2 вищевказаного Указу, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова № 168).

Пунктом 1 Постанови № 168 (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2022 № 1146, яка застосовується з 01.09.2022) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 Постанови № 168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Відповідно до пункту 2-1 Постанови № 168, порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

25.03.2022 Міністром оборони України прийнято рішення про врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, яке того ж дня телеграмою № 248/1298 доведено до відома, в тому числі, командирів (начальників) військових частин, установ.

Пунктом 2 цієї телеграми, яка застосовувалась до 01.06.2022, передбачено на період дії воєнного стану військовослужбовцям встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах:

100 000 грн військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах);

30 000 грн іншим військовослужбовцям (із дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу військової частини у зв`язку зі звільненням з військової служби).

Відповідно до п. 3 телеграми документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів:

бойовий наказ (розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку командира військової частини (установи), до якої відряджений військовослужбовець.

Відповідно до п.4 телеграми командирам військових частин (установ), до яких відряджені військовослужбовці інших органів військового управління та військових частин (установ), щомісячно до 5 числа повідомляти військові частини(установи) за місцем штатної служби військовослужбовців про підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць за формою, наведеною в додатку № 1 до цієї телеграми.

Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів (п.6 телеграми).

З 01.06.2022 застосовується порядок і умови виплати вищенаведеної додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України визначено Міністром оборони України в Окремому дорученні № 912/з/29 від 23.06.2022, яке є обов`язковим для виконання посадовими особами військових частин Збройних Сил України.

Пунктом 3 Окремого доручення передбачено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів:

бойовий наказ (розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

За приписами п. 4 Окремого доручення у підставах про видання таких довідок (додаток №1 або додаток №2) обов`язково зазначати документи, визначені абзацами 3 або 4 та абзацом 5 пункту 3 цього доручення.

Згідно п. 5 Окремого доручення виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. або 30000 грн. здійснювати на підставі наказів, зокрема, командирів (начальників) військових частин особовому складу військової частини.

В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100 000 грн. за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку №3 до цього доручення).

Аналіз наведених норми дає підстави для висновку, що підставою для виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №168, є відповідні накази командирів (начальників) військових частин, в яких проходить службу військовослужбовець, які видаються у разі підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або заходах, що засвідчується Довідкою керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець. У свою чергу, документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, здійснюється на підставі: бойових наказів, журналів бойових дій, рапортів командира підрозділу.

Визначальним питанням у цій справі є встановлення обставин, які б підтверджували або спростовували твердження позивача щодо допущеної відповідачем протиправної бездіяльності у правовідносинах за спірні періоди.

Суд звертає увагу, що під терміном "безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів" слід розуміти виконання військовослужбовцем: бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави в районі ведення воєнних (бойових) дій; виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей; виконання бойових завдань у районах бойових дій з виявлення повітряних цілей та ін.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, його безпосереднього перебування в районах у період здійснення зазначених заходів за спірний період.

При цьому, сам факт виконання позивачем бойових завдань на підставі бойових розпоряджень не є достатньою підставою для нарахування та виплати додаткової грошової винагороди у розмірі 100000,00 гривень, яка передбачена пунктом 1 Постанови № 168, оскільки виконання бойових розпоряджень та участь у бойових діях або забезпечені здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії не є тотожними поняттями.

Документальне підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів, на які посилається позивач, як на підставу для виплати їй додаткової винагороди збільшеної до 100000 гривень є підставою виключно для складення довідки за відповідною формою, яка в свою чергу слугує підставою для виплати такої винагороди. Саме по собі документальне підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів не є безумовною підставою для виплати додаткової винагороди збільшеної до 100000 гривень, оскільки такою підставою є виключно довідка встановленого зразка.

Аналіз правового регулювання виплати додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн можна умовно розділити на два основні періоди: 01 січня 2023 року по 31 січня 2023 року та з 01 лютого 2023 року по 04 серпня 2023 року.

У період з 01 січня 2023 року по 31 січня 2023 року порядок та умови виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України були визначені Постановою № 168 ( у редакціях від 18 жовтня 2022 року, від 21 січня 2023 року) та окремим дорученням Міністра оборони України від 23 червня 2022 № 912/з/29.

У цей період передбачалося, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил України щомісячно виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень. Тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Безпосередня участь визначалася на основі виконання військовослужбовцем конкретного переліку бойових (спеціальних) завдань. Підтвердженням такої участі здійснювалося на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій або журнал ведення оперативної обстановки (підсумкове, термінове, позатермінове) або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

З 01 лютого 2023 року у зв`язку з виданням наказу Міністерства оборони України від 25 січня 2023 року №44 змінився порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України додаткової винагороди, запровадженої Постановою №168. Було запроваджено новий підхід до виплати додаткової винагороди, який допускав більшу диверсифікацію розміру додаткової грошової винагороди та визначення її виплати залежно від характеру та місця виконання завдань, зокрема:

100 000 грн - тим військовослужбовцям, які брали безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів;

50 000 грн - тим військовослужбовцям, які виконували бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил), штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно;

30 000 грн - тим військовослужбовцям, які виконували бойові (спеціальні) завдання у складі угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву, пунктів управління; з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури; із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій.

У порівнянні з переліком бойових (спеціальних) завдань, визначеним окремим дорученням Міністра оборони України від 23 червня 2022 № 912/з/29, наказ Міністерства оборони України від 25 січня 2023 року №44 дещо розширив перелік завдань, за виконання яких передбачена виплата додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн. За виконання деяких завдань розмір додаткової винагороди було зменшено до 30 000 грн, деякі завдання змінили своє формулювання.

При цьому перелік документів для підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях та заходах здебільшого залишився незмінним. Таке підтвердження здійснюється на підставі наступних документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази безпосередньої участі військовослужбовця саме у бойових діях на відповідних територіях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у періодах: з 20.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 08.12.2022, з 10.12.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 31.01.2023, з 01.02.2023 по 26.02.2023, з 02.03.2023 по 05.03.2023, з 16.03.2023 по 31.03.2023, з 01.04.2023 по 30.04.2023, з 01.05.2023 по 31.05.2023, з 01.06.2023 по 30.06.2023, з 01.07.2023 по 31.07.2023, з 01.08.2023 по 13.08.2023, з 30.08.2023 по 31.08.2023, з 01.09.2023 по 30.09.2023, з 01.10.2023 по 31.10.2023, з 01.11.2023 по 05.11.2023, з 11.11.2023 по 30.11.2023, з 01.12.2023 по 02.12.2023, з 04.12.2023 по 16.12.2023, з 18.12.2023 по 23.12.2023, з 25.12.2023 по 31.12.2023.

Перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 12.05.2022 був затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 №75, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25.04.2022 за № 453/37789 (з подальшими змінами).

У позовній заяві позивач переконує, що в періодах з 20.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 08.12.2022, з 10.12.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 31.01.2023, з 01.02.2023 по 26.02.2023, з 02.03.2023 по 05.03.2023, з 16.03.2023 по 31.03.2023, з 01.04.2023 по 30.04.2023, з 01.05.2023 по 31.05.2023, з 01.06.2023 по 30.06.2023, з 01.07.2023 по 31.07.2023, з 01.08.2023 по 13.08.2023, з 30.08.2023 по 31.08.2023, з 01.09.2023 по 30.09.2023, з 01.10.2023 по 31.10.2023, з 01.11.2023 по 05.11.2023, з 11.11.2023 по 30.11.2023, з 01.12.2023 по 02.12.2023, з 04.12.2023 по 16.12.2023, з 18.12.2023 по 23.12.2023, з 25.12.2023 по 31.12.2023 вона виконувала бойові завдання, що підтверджується бойовими розпорядженнями та рапортами про виплату додаткової винагороди в розмірі 30 тис. грн.

При цьому, суд не ставить під сумнів перебування позивача у спірний період на території ведення бойових дій, однак сам факт перебування позивача на такій території без доведення здійснення заходів та/або бойових дій у цих районах не є достатньою підставою для нарахування та виплати військовослужбовцю додаткової винагороди у розмірі саме 100000 грн на підставі положень постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168.

Зокрема, у рапортах начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо виплати 30 тис. грн додаткової винагороди, якими доповідалося про виконання особовим складом групи секретного документального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_4 бойових (спеціальних) завдань у складі оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » зазначено, що начальник ГСДЗ ІНФОРМАЦІЯ_1 головний сержант ОСОБА_1 зазначено наступні бойові завдання: - залучалась на цілодобове позмінне чергування посту кодованого зв`язку на пункті управління; - здійснювала змінну охорону та оборону пункту управління ІНФОРМАЦІЯ_1 ; отримання та відправлення документів за допомогою системи передачі даних ЗС; ведення журналу бойових дій, перегляд та відпрацювання номенклатури справ на 2023 р., підготовка плану ОДТ, робота з матеріальними носіями секретної інформації.

Зазначене не відповідає критеріям та умовам виплати збільшеної до 100 тис. грн на місяць пропорційно часу участі додаткової винагороди військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби).

Адже у період з 01.01.2023, з урахуванням наказів Головнокомандувача ЗС України від 02.02.23 № 25 та від 14.02.23 № 35, ІНФОРМАЦІЯ_1 не перебуває в районі ведення воєнних (бойових) дій та не виконує завдання на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України та на територіях між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора.

При цьому, в інші періоди позивачу виплачувалась додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, та безпосередньо за участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів - розмір цієї додаткової винагороди збільшувався до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" та окремого доручення № 912/з/29 від 23.06.2022 про врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022.

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, Верховний Суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) і «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів і інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що решта аргументів (доводів) сторін, які мають значення для правильного вирішення спору, на вирішення спірних правовідносин не впливають та не змінюють судовий розсуд цього спору за результатами судового процесу.

В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Суд зазначає, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, однак позивач в ході судового розгляду справи не доведено ґрунтовності пред`явлених вимог.

В той же час, згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини у справі Голдер проти Сполученого Королівства, згідно з якою саме небезпідставність доводів позивача про неправомірність втручання в реалізацію його прав є умовою реалізації права на доступ до суду.

Отже, звертаючись до суду з позовом про захист своїх прав, позивач обтяжений обов`язком довести "небезпідставність" своїх доводів щодо порушеного права за захистом якого він звернувся до суду, надавши відповідні докази зі змісту яких можливо встановити наявність спору саме на момент звернення до суду.

Таким чином, проаналізувавши обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ; ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк

.