Справа № 420/27798/24
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2025-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/27798/24

Перша інстанція: суддя Бездрабко О.І.,

повний текст судового рішення

складено 08.11.2024, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2024 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року ТОВ «Аквафрост» (далі позивач) звернулось до суду з позовом до Волинської митниці (далі відповідач), в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 09.08.2024 року №UA205140/2024/100229/2.

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що митницею за результатами перевірки митної декларації безпідставно застосовано другорядний резервний метод визначення митної вартості товарів в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів. На думку позивача, ним при митному оформленні надані усі необхідні документи, що підтверджували числове значення митної вартості товарів за ціною договору, не містили розбіжностей, та їх дані піддаються обчисленню, що свідчить про неправомірність висновків митного органу про наявність будь-яких розбіжностей, а визначення митним органом митної вартості товару шляхом її коригування в бік збільшення за другорядним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства, та так само останнім протиправно витребувано додаткові документи. За таких обставин, позивач вважає прийняте рішення про коригування митної вартості товарів протиправним, необґрунтованим, невмотивованим та таким, що підлягає скасуванню.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08.11.2024 року позов задоволено повністю.

Дану справу було розглянуто судом першої інстанції у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що 30.04.2020 року між компанією «Brodrene Sperre AS» (Постачальник) та ТОВ «Аквафрост» (Покупець) укладено контракт №30/04/20-38 (далі - Контракт), відповідно до якого Постачальник зобов`язується передати Покупцю Товар, зазначений в інвойсі до цього Контракту, а Покупець зобов`язується прийняти Товар та своєчасно оплатити його вартість, в термін і на умовах, передбачених цим Контрактом. Номенклатура, асортимент, кількість і вартість, а також інші необхідні характеристики Товару, попередньо узгоджені Сторонами, вказуються в інвойсі, який є невід`ємною частиною даного Контракту. Поставка здійснюється на адресу Покупця. Покупець приймає Товар і бере на себе зобов`язання за розрахунками з Постачальником (п.п.1.1, 1.2 Контракту).

Згідно п.1.3 Контракту товаросупровідні документи, які Постачальник повинен надати Покупцю на кожну партію товару: товарно-транспортна накладна (коносамент, CMR, авіанакладна, залізнична накладна) - 1 оригінал; сертифікат походження (загальної форми або EUR-1, якщо є) - 1 оригінал, 3 копії; якісний сертифікат виробника - 1 оригінал, 3 копії; декларація виробника - 1 оригінал, 3 копії; ветеринарний сертифікат затвердженої в Україні форми - 1 оригінал, виписаний на кожен контейнер/автомобіль окремо; пакувальний лист - 1 оригінал, 3 копії; інвойс - 3 оригінали.

Пунктом 2.2 Контракту передбачено, що загальна кількість Товару, що поставляється, повинно бути погоджено Сторонами. Загальна кількість Товару, що поставляється не обмежена і складається з суми поставок. Товар поставляється Постачальником, якщо інше не вказано в інвойсі з наданням Покупцеві товаросупровідних документів.

За приписами п.п.3.1, 3.2, 3.5 Контракту за замовленням Покупця на чергову поставку в письмовій формі із зазначенням бажаної дати відвантаження Товару Постачальник висилає по факсу/е-maіl проформу-інвойс з підтвердженням дати відвантаження. Поставка товарів за цим Договором повинна здійснюватися Покупцеві. Терміни та умови поставки (відповідно до "ІНКОТЕРМС-2010") обумовлюються в інвойсах до цього Контракту. Остаточна вага вантажу визначається згідно з товаросупровідними документами. При цьому можливе відхилення у вазі в межах +/-10% у зв`язку з технологічними особливостями заморозки згідно "Рекомендація. Продукція, фасована в упаковці. Загальні вимоги до кількості. Р50-056-96 від 01.01.97".

Відповідно до п.п.4.1, 4.2 Контракту ціни на поставлені товари повинні бути узгоджені Сторонами. Вони вказуються в інвойсі на кожну поставку товару. Загальна сума Контракту складається із сум поставок, зазначених в інвойсах на кожну окрему поставку.

Згідно п.п.5.3, 5.4, 5.6 Контракту сума, умови та валюта платежу також повинні вказуватися в інвойсі до Контракту на кожну конкретну поставку Товару. Платежі по даному Контракту можуть здійснюватися як у вигляді передоплати, так і з відстрочкою платежу. Всі митні платежі, збори, податки та інші витрати, пов`язані з підписанням та виконанням даного Контракту, в країні Покупця оплачуються Покупцем. Аналогічні митні платежі, збори, податки та витрати в країні Постачальника і в третіх країнах оплачуються Постачальником.

На виконання умов даного контракту "Brodrene Sperre AS" поставлено ТОВ «Аквафрост» товар - креветка (Pandalus borealis) в панцирі з головою, варено-морожені без харчових добавок, приправ та інших інгредієнтів, без складових сумішей, розмірний ряд 90-120 шт/кг - 18500 кг, дата виробництва (заморожування) - 01.05.2024 року - 02.06.2024 року, термін зберігання 24 місяці, виробник VL-61 Halstensen Prawns AS.NO.

09.08.2024 року декларантом подано митну декларацію для здійснення митного оформлення зазначеного товару - МД №24UA96U9. Митна вартість товару визначена декларантом самостійно за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Для здійснення митного оформлення та підтвердження заявленої митної вартості товару декларантом надані наступні документи: рахунок-фактуру (інвойс) від 05.08.2024 року №1000432; рахунок-проформу від 30.05.2024 року №100100; сертифікат якості від 05.08.2024 року б/н; автотранспортну накладну від 05.08.2024 року б/н; міжнародний ветеринарний сертифікат від 06.08.2024 року №24400 097828; сертифікат про походження товару від 05.08.2024 року №AR627476764; платіжний документ, що підтверджує вартість товару від 13.06.2024 року №400564; рахунок-фактуру наданих транспортних послуг від 07.08.2024 року №840; документ, що підтверджує вартість перевезення від 07.08.2024 року №000000194; прейскурант (прайс-лист) від 30.05.2024 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) від 30.04.2020 року №30/04/20-38; договір (контракт) про перевезення від 11.05.2023 року №11/05/2023; інформацію про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами та підприємствами за принципом "єдиного вікна" з використанням електронних засобів передачі інформації від 09.08.2024 року №11758586; копію митної декларації країни відправлення від 05.08.2024 року №135434.

За результатами перевірки МД №24UA96U9 та поданих до неї документів, сформоване повідомлення, в якому вказано про необхідність подання додаткових документів для підтвердження митної вартості відповідно до ст.53 та ст.54 МК України, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 4) транспортні (перевізні) документи; 5) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Листом від 09.08.2024 року декларант повідомив про надання всіх документів, а тому більше додаткових документів надавати не будуть.

09.08.2024 року відповідачем прийняте рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2024/000229/2, в якому вказано що митна вартість товару, який ввозяться на митну територію України за МД №24UA96U9 від 09.08.2024 року, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності. Зокрема, відповідно п.5.4 зовнішньоекономічного контракту №30/04/20-38 від 30.04.2020 року розрахунки можуть здійснюватися як у вигляді попередньої оплати, так і з відстрочкою платежу. В рахунку-фактурі №1000432 від 05.08.2024 року зазначена сума 94350 дол. США у формі передоплати. Наданий банківcький платіжний документ №400564 від 13.06.2024 року на суму 149295 дол. США. Відповідно гр.70 платіжної інструкції оплата здійснена відповідно проформи №100100 від 30.05.2024 року, вартість в якій становить 471750 дол. США. Платіжний документ не ідентифікується з оплатою за конкретну партію товару. Згідно п.2 договору (контракту) про перевезення №11/05/2023 від 11.05.2024 року. Замовник подає Перевізнику Заявку на перевезення, яка є невід`ємною частиною договору, однак заявка не подана до митного оформлення. Прайс-лист товару від 30.05.2024 року є пропозицією одного найменування товару. Проте прайс-лист виробника товару відповідно до VII статті ГАТТ повинен бути виданий для загального (широкого) кола покупців та містити весь асортимент продукції, який виробник пропонує для продажу. У зв`язку з цим, декларанту запропоновано надати додаткові документу для підтвердження митної вартості товарів: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 4) транспортні (перевізні) документи; 5) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Декларант не надав додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, про що повідомив листом від 09.08.2024 року. Таким чином, оскільки позивачем не подано документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2-4 ст.53 МК України, митниця може відмовити у визначенні заявленої митної вартості. У митного органу відсутні підстави для застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст.59 МК України) та методу 2б (ст.60 МК України) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МК України ) та методу 2г (ст.63 МК України) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Митну вартість товару визначено за резервним методом згідно зі ст.64 МК України згідно рівня раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостей, інформація про які міститься в ЄАІС Держмитслужби, а саме: товар на рівні - 5,70 дол. США/кг за МД №UA100130/2024/283755 від 15.07.2024 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем при здійсненні імпортування товару на митну територію України на підтвердження заявленої ним митної вартості товару було надано повний пакет документів у відповідності до переліку, закріпленого ч.2 ст.53 МК України. При цьому, відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. В рішенні не обґрунтовано, в чому полягали об`єктивні сумніви та неточності у визначеній митній вартості, заявленій позивачем.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Правовідносини щодо організації та здійснення митної справи в Україні, економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України врегульовані положеннями Митного кодексу України (далі - МК України).

Згідно ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено ч.2 ст.52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

За правилами ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначається ч.2 ст.53 МК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений положеннями даної статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 МК України).

Як встановлено ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині 1 статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 6 ст.54 МК України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

З наведеного вбачається, що митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. Проте, такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

При цьому, в розумінні наведених статей МК України, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, зазначені у ч.2 ст.53 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

В свою чергу, ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Як вказано вище, однією з підстав прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів стала наявність розбіжностей у наданих декларантом документах стосовно інформації про оплату.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що п.5.4 Контракту передбачено, що платежі по вказаному Контракту можуть здійснюватися як у вигляді передоплати, так і з відстрочкою платежу.

Позивачем до митного оформлення було надано проформу-інвойс від 30.05.2024 року №100100 на суму 471750 дол. США., інвойс від 05.08.2024 року №100432 на суму 94350 дол. США. та платіжну інструкцію в іноземній валюті від 13.06.2024 року №400564 на суму 149295 дол. США..

Тобто, сума, вказана в платіжній інструкції, є меншою, ніж сума, зазначена в проформі-інвойсі.

В той же час відповідно до умов, вказаних в проформі-інвойсі, передплата повинна становити не менше 30%. Оскільки загальна сума по проформі-інвойс становить 471750 дол. США., то платіжною інструкцією було здійснено передплату 30% від загальної суми, вказаної в інвойсі, що не суперечить умовам Контракту.

За змістом вимог ч.ч.1, 2 ст.53 МК України банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, надаються лише у випадку, коли рахунок було сплачено. В даному випадку на момент проведення митного оформлення за товар не було сплачено. Подання платіжного документа до митного оформлення не є обов`язковим та жодним чином не впливає на формування митної вартості.

У процедурі контролю за митною вартість товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. В той же час, умови, терміни та розміри оплати безпосередньо ціни товару не стосуються, а тому відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги під час контролю за митною вартістю.

Аналогічна позиція з цього питання викладена в постанові Верховного Суду від 12.03.2019 року у справі №803/3649/15.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 01.03.2023 року у справі №420/18880/21, від 17.04.2018 року у справі №815/329/17, фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) ніяким чином не впливає на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахуванням додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійсненні).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наявність документу про оплату товару (навіть якщо в інвойс на цей товар вказано що є передоплата) жодним чином не може впливати на ціну зазначеного товару.

Наступною підставою прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів стало ненадання до митного оформлення заявки на перевезення.

Однак, як вбачається з матеріалів справи такі твердження відповідача не відповідають дійсності, оскільки позивачем надавалася заявка на перевезення від 02.08.2024 року №63, про що вказано позивачем і в листі від 09.08.2024 року на вимогу митного органу про надання додаткових документів.

Крім того, ч.2 ст.53 МК України визначено перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, серед яких відсутній такий документ як заявка. Заявка на перевезення вантажу не є первинним чи розрахунковим документом та, відповідно, не підтверджує факт надання транспортних послуг чи їх вартість.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.09.2019 року у справі №813/4202/16.

Також в оскаржуваному рішенні позивач зауважував стосовно прайс-листа, однак такі зауваження колегія суддів вважає безпідставними, оскільки прайс-лист - це документ інформаційного характеру, який містить список цін та слугує способом для продавця розповсюджувати інформацію про товар, та за жодних умов не може бути первинним документом для визначення митної вартості товару.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що в комерційній практиці при просуванні товару на ринок, одним із методів встановлення контактів з потенційними покупцями є направлення продавцем комерційної пропозиції (оферти) або прейскуранта (прайс-листа).

При розгляді наданих декларантом каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару контролюючий орган має упевнитись, що інформацію, яка міститься в зазначених документах, можна ідентифікувати з поставкою оцінюваних товарів.

Позивачем при митному оформленні товарів був поданий прайс-лист від 30.05.2024 року, в якому ціна товарів, пред`явлених до митного оформлення, повністю збігається з задекларованою позивачем ціною товарів.

Прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатися на неповноту чи обмеженість його відомостей як на підставу для коригування митної вартості товарів.

Саме така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.10.2020 року у справі №810/690/17.

Також як вбачається з оскаржуваного рішення позивачу було запропоновано надати додаткові документу для підтвердження митної вартості товарів, які в результаті декларантом надані не були.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Так, щодо ненадання декларантом виписки з бухгалтерської документації.

Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Таким чином, в даному випадку, первинним документом є саме інвойс, оскільки у ньому відображено відомості про господарську операцію.

Згідно правил бухгалтерського обліку відображення товарів у регістрах обліку визначається лише за фактом переходу права власності на нього. Ця подія має бути документально оформлена. Для імпортних операцій таким документом є митна декларація, у якій міститься вичерпна інформація щодо ввезеного на митну територію України товару: фіксується ціна товару, кількість, загальна сума (ураховуючи курс).

З огляду на викладене, первинними документами, на підставі яких в обліку відображається придбання товару (ввезеного на митну територію України), є митна декларація, складена з дотриманням встановлених законодавством вимог та яка фіксує господарську операцію із взяття підприємством зобов`язання у сумі нарахованих митних платежів та інвойс, який входить до переліку документів, що підтверджують митну вартість товарів згідно ч.2 ст.53 МК України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що виписка з бухгалтерської документації не є документом, який підтверджує митну вартість товару, а тому декларант не зобов`язаний надавати таку виписку.

Також колегія суддів вважає безпідставними твердження відповідача про ненадання декларантом каталогів, специфікацій виробника товару, висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, оскільки, специфікації між позивачем та постачальником не укладалися, а каталоги у позивача відсутні, що вірно також було встановлено судом першої інстанції, у зв`язку з чим вимога про надання документів, яких не існує, є неправомірною.

Окрім цього такі документи згідно ч.2 ст.53 МК України не є обов`язковими, а враховуючи наведене вище, та те що надані декларантом документи підтверджували всі складові митної вартості, не містили розбіжностей та/або явних ознак підробки, у митного органу не було законних підстав для витребування додаткових документів, зокрема і перелічених вище.

Щодо твердження відповідача про ненадання транспортних (перевізних) документів, то колегія суддів вважає їх безпідставними, так як до митного оформлення надавалися автотранспортна накладна від 05.08.2024 року, договір про транспортно-експедиційне обслуговування та організацію перевезень вантажів автомобільним транспортом у внутрішньому та/або міжнародному сполученнях від 11.05.2023 року №11/05/2023, заявка на перевезення від 02.08.2024 року №63, довідка про транспортні витрати від 07.08.2024 року №000000194, рахунок-фактуру від 07.08.2024 року №840.

З вищевказаних документів слідує, що 11.05.2024 року між ТОВ «МАГІСТРАЛЬ-ТРАНС» (Перевізник) та ТОВ «Аквафрост» (Замовник) укладено договір про транспортно-експедиційне обслуговування та організацію перевезень вантажів автомобільним транспортом у внутрішньому та/або міжнародному сполученнях №11/05/2023, за умовами якого Перевізник зобов`язується надати Замовникові послуги з організації перевезення вантажів Замовника автомобільним транспортом у внутрішньому та/або міжнародному сполученнях на умовах цього Договору та підписаних Сторонами Заявок, а Замовник зобов`язується оплатити ці послуги (п.1.1 договору).

Пунктами 6.1, 6.2 договору визначено, що ціни на послуги узгоджуються Сторонами в Заявках. Розрахунки за виконані послуги провадяться в національній валюті України по безготівковому розрахунку шляхом перерахування на поточний рахунок Перевізника протягом 21 календарного дня з моменту одержання Замовником від Перевізника рахунку-фактури та документів, що підтверджують факт надання послуг з перевезення належним чином: акту виконаних робіт, видаткових накладних та товарно-транспортних накладних з відміткою про прийняття вантажу за підписом вантажоодержувача, що скріплено печаткою вантажоодержувача.

На виконання умов даного договору ТОВ «МАГІСТРАЛЬ-ТРАНС» здійснило перевезення належного позивачу вантажу та виставило ТОВ «Аквафрост» рахунок-фактуру від 07.08.2024 року №840 на загальну суму 200000,00 грн. за послуги з міжнародного перевезення вантажу за маршрутом Ellingsoj (Norway) - Дніпро (Україна).

Також перевізником надано довідку від 07.08.2024 року №000000194, згідно якої транспортні витрати по перевезенню вантажу за маршрутом Ellingsoj (Norway) - Ягодин (Україна) 140000,00 грн., за маршрутом Ягодин (Україна) - Дніпро (Україна) 60000,00 грн., разом 200000,00 грн..

Суд першої інстанції вірно встановив, що вказані документи повністю узгоджуються між собою та жодних суперечностей не містять.

Верховний Суд у постанові від 31.05.2019 року у справі №804/16553/14 зазначив, що законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, а тому такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що наявність у базі ЄАІС ДМСУ інформації про те, що аналогічний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами.

Крім того, за висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 05.02.2019 року у справі №816/1199/15-а, у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених ч.2 ст.55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. При цьому, сама лише інформація з бази даних ЄЛІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України.

Також можна зазначити, що посилання відповідача на відомості з довідкової інформації не є доказом заниження митної вартості товарів в разі наявності у декларанта всіх документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару.

Єдина автоматизована інформаційна система (ЄАІС) Держмитслужби України закрита для вільного доступу, що позбавляє декларанта можливості довести задекларовану митну вартість. Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС Держмитслужби України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено.

Аналогічна правова позиція викладена в Рішенні Верховного Суду від 21.02.2018 року у справі №820/17417/14, від 04.09.2018 року у справі №818/1186/17.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідач неправомірно застосував резервний метод при визначенні митної вартості Товару. Відповідач в порушення п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів не зазначив в Рішенні про коригування чітку послідовність застосування методів визначення митної вартості та аргументованих причин, що відповідають дійсності, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом, хоча об`єктивна можливість застосування попередніх методів існувала.

Недоліки, на які вказав відповідач у рішенні про коригування митної вартості, не впливають на числові значення складових митної вартості товарів і не позбавляють підприємство права на застосування методу визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, з врахуванням того, що позивачем використані відомості, які повністю підтверджені документально. Відповідачем не доведена правомірність застосування другорядного методу при визначенні митної вартості. Витребування документів може мати місце у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, та повинно бути конкретизованим вказівкою на документи в загальному переліку, які є дійсно необхідними.

Таким чином, наведені відповідачем твердження є необґрунтованими та спростовують сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що декларантом до митного органу подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість імпортованого товару визначену за ціною договору.

Сумніви митного органу у достовірності відомостей про митну вартість товарів, які виникли у зв`язку з тим, що надані документи не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та містили розбіжності є необґрунтованими, оскільки надані позивачем документи спростовують твердження контролюючого органу про наявність в них розбіжностей та відсутності всіх відомостей, що підтверджують ціну імпортованого товару, зокрема наявними у справі доказами підтверджується, що заявлена ТОВ «Аквафрост» митна вартість товару базувалася на документально підтверджених відомостях, що піддавались обчисленню, поданих до митниці документів було достатньо для прийняття рішення про розмитнення товару за ціною контракту, а тому відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за резервним методом та прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів.

Таким чином, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів не зазначені обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості товарів, за наслідками яких розпочалась процедура консультацій та в подальшому скориговано митну вартість товару.

Враховуючи все наведене, колегія суддів робить висновок, що відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами про наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар, та безпідставно, в порушення ст.58 МК України, здійснив визначення митної вартості імпортованого товару не за ціною договору як основним методом, а із застосуванням другорядного резервного методу, який застосовано без достатніх на те підстав.

Вищевказане свідчить, що правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги є обґрунтованими, а рішення про коригування митної вартості товарів № UA205140/2024/100229/2 від 09.08.2024 року є протиправним та належить до скасування.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач К.В. Кравченко
Судді О.В. Джабурія Н.В. Вербицька