Справа № 160/11257/24
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2025-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Позивачка звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в дніпропетровській області щодо не зарахування до загального трудового стажу періоди роботи ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ), у: -Дніпропетровському будинку торгівлі з 02.08.1983р. по 14.03.1995р. включно - Акціонерному товаристві закритого типу Дніпропетровський Будинок торгівлі з 15.03.1995 року по 09.02.1998р. включно;
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.05.2024 р. відкрито провадження в цій адміністративній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.02.2025 р. відмовлено у задоволенні клопотання про витребування доказів у справі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.02.2025 р. відмовлено у задоволенні клопотання про допит свідків у справі.
Відповідач-2 отримав ухвалу суду 13.05.2024 р., але відзиву на позовну заяву та будь-яких документів, що стосуються цього предмету спору, до теперішнього часу на адресу суду не надіслав.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Частинами 5, 8 ст.262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи та докази, проаналізувавши зміст норм матеріального, що регулюють спірні правовідносини, суд виходить з такого.
Судом встановлено, що 29.01.2024 р. позивачка звернулась до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком.
Відповідно до ксерокопії трудової книжки НОМЕР_2 від 10.09.1980 р. ОСОБА_1 :
- з 02.08.1983 р. по 09.02.1998 р. працювала продавцем у Дніпропетровському будинку торгівлі.
Однак, позивачка зазначає, що оригінал трудової книжки втрачено.
Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності Головне управління ПФУ в Хмельницькій області визначено органом, уповноваженим розглянути заяву позивачки.
Рішенням Головного управління ПФУ в Хмельницькій області від 05.02.2024 р. №84 позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

У вказаному рішенні зазначено, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано період з 02.08.1983 по 09.02.1998 згідно з копією трудової книжки від 10.09 (рік видачі не можливо визначити через неякісну сканкопію документу) серія БТ №5761082, оскільки документ не посвідчений ноторіально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію, а оригінал трудової книжки відсутній. Не прийнято до уваги дані опитування свідків, які знали заявницю по спільній роботі на підприємстві ПАТ Дніпропетровський будинок торгівлі, оскільки згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприсиція та громадських формувань станом на 20.06.2023 підприємство ПАТ Дніпропетровській будинок торгівлі не перебуває у стані банкрутства, процесі припинення діяльності. Враховуючи зазначене, відсутні підстави для підтвердження стажу роботи з 02.08.1983 по 09.02.1998 показаннями свідків, оскільки не виконанні умови, передбачені п.18 Порядку №637 шодо відсутності документів та неможливості їх подання.

Не погоджуючись з діями відповідача, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункт 6 частина перша статті 92 Конституції України).

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду визначені Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Частина третя статті 4 Закону № 1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Положенням частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV №1058-IV) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Згідно з абзацом 1 частини третьої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац 9 частини третьої статті 24 Закону № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац перший частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV).

Відповідачем у спірному рішенні зазначено, що не прийнято до уваги дані опитування свідків, які знали заявницю по спільній роботі на підприємстві ПАТ Дніпропетровський будинок торгівлі, оскільки згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 20.06.2023 підприємство ПАТ Дніпропетровській будинок торгівлі не перебуває у стані банкрутства, процесі припинення діяльності. Враховуючи зазначене, відсутні підстави для підтвердження стажу роботи з 02.08.1983 по 09.02.1998 показаними свідків, оскільки не виконанні умови, передбачені п.18 Порядку №637 щодо відсутності документів та неможливості їх подання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п. 2 Порядку №637 у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до абз. 1 п. 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п. 17 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку із стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

За змістом приписів п. 18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності - архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Встановлені у цій справі обставини свідчать, що позивачка втратила трудову книжку та має лише її незавірену ксерокопію.

Згідно з листом ГУ статистики у Дніпропетровській області ПрАТ «Дніпропетровський будинок торгівлі», де позивачка працювала у спірний період, вилучено з бази даних по Дніпропетровській області 22.12.2014 р. у зв`язку з вибуттям в іншу область, тому надати відомості щодо ПрАт немає можливості.

З допомогою адвоката позивачка встановила, що підприємство, на якому вона працювала у спірний період, ПрАТ «Дніпропетровський будинок торгівлі», зареєстроване у м. Запоріжжя, пр. Соборний 158, що підтверджується витягом з ЄДР.

Не маючи документів про свій стаж, втративши трудову книжку, розшукуючи фактичне місцезнаходження вказаного підприємства з метою отримання документів, що підтверджують стаж, адвокат позивачки звернувся із запитом до ПП «Валтек» - власника приміщення, де зареєстровано місцезнаходження ПрАТ «Дніпропетровський будинок торгівлі», а саме м. Запоріжжя, пр. Соборний 158, щодо того, чи орендувало ПрАТ «Дніпропетровський будинок торгівлі» приміщення у м. Запоріжжя, пр. Соборний 158 та чи орендує на цей час, а якщо орендувало та оренда припинена і ПрАТ «Дніпропетровський будинок торгівлі» змінило адресу надати інформацію про фактичне місцезнаходження.

На вказаний запит ПП «Валтек» листом від 27.08.2021 р. повідомило, що ПП ніколи не укладало з ПрАТ «Дніпропетровський будинок торгівлі» договорів оренди приміщення у м. Запоріжжя, пр. Соборний 158, погодження орендарів щодо укладення договору суборенди з ПрАТ «Дніпропетровський будинок торгівлі» також не було.

На звернення до архівних установ позивачка отримала листи від 30.06.2023 р. № 4/5-687, від 08.01.2024 р. № 04-23/02 про відсутність документів з кадрових питань ПрАТ «Дніпропетровський будинок торгівлі».

За таких обставин, позивачка звернулась до органу ПФУ з проханням заслухати свідків, що підтвердять її стаж роботи, проте отримала відмову.

Як вказано в оскаржуваному рішенні ПФУ, не прийнято до уваги дані опитування свідків, оскільки підприємство ПАТ Дніпропетровській будинок торгівлі не перебуває у стані банкрутства, процесі припинення діяльності. Враховуючи зазначене, відсутні підстави для підтвердження стажу роботи з 02.08.1983 по 09.02.1998 показаннями свідків, оскільки не виконанні умови, передбачені п.18 Порядку №637 щодо відсутності документів та неможливості їх подання.

З цього приводу суд зазначає, що аналіз норм Порядку №637, зокрема пунктів 2, 17, 18 свідчить про те, що трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання не лише внаслідок ліквідації підприємства чи відсутності архівних даних, але й з інших причин, ніж ті, що зазначені в пунктах 17, 18 цього Порядку.

Тобто, перелік причин, з яких стаж встановлюється показаннями свідків, не обмежений виключно неможливістю одержання документів у зв`язку із стихійним лихом, аваріями, катастрофами, іншими надзвичайними ситуаціями, ліквідацією підприємства чи відсутності архівних даних, але й містить посилання на інші причини такої неможливості.

До того ж згідно з п. 2 Порядку №637 прямо та без винятків передбачено, що у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Оскільки у спірних правовідносинах позивачка втратила трудову книжку, пошуки роботодавця за його місцезнаходженням не дали результату через відсутність роботодавця за місцем реєстрації, що підтверджується листом ПП «Валтек» від 27.08.2021 р., архівні установи не мають документів щодо її стажу, єдиним належним способом підтвердити трудовий стаж є показання свідків, яке, згідно з п. 2 Порядку №637, здійснюється органами Пенсійного фонду.

За таких обставин, мотиви, викладені в оскаржувано рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 05.02.2024 р. №84 року про відмову ОСОБА_1 призначити пенсію є помилковими.

Отже, оскаржуване рішення належить скасувати.

Щодо решти позовних вимог.

Суд зазначає, що саме Головне управління ПФУ в Хмельницькій області є належним відповідачем, який в порядку екстериторіальності вирішував заяву позивачки та питання щодо можливості зарахування стажу.

Отже, підстав для задоволення позову у частині вимог, що заявлені до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, немає.

При цьому, оскільки у спірних правовідносинах показання свідків згідно з п. 2 Порядку №637, здійснюється органами Пенсійного фонду, чого відповідач-2 не зробив, внаслідок чого взагалі не перевіряв наявність, чи відсутність трудового стажу у спірний період, у суду відсутні підстави для зарахування стажу.

Разом з тим, відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З урахуванням наведеного, суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог відповідно до ст. 9 КАС України, та прийняти рішення, застосувавши інший спосіб захисту, ніж заявлено позивачем, з метою його ефективності, належності, чіткості та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.01.2024р. з урахуванням висновків суду. При такому повторному розгляду відповідач має врахувати висновки суду, що у спірних правовідносинах наявні підстави заслухати показання свідків, що, згідно з п. 2 Порядку №637, здійснюється органами Пенсійного фонду.

З урахуванням викладеного, враховуючи підтвердження обґрунтованості позовних вимог відповідними доказами, суд вважає, що позов належить задовольнити частково.

Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а тому підлягає стягненню з Головного управління ПФУ в Хмельницькій області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Керуючись ст. 72-74, 77, 241-246, 250, 255, 260-262 КАС України суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (29013, м. Хмельницький, Гната Чекірди, 10, ) про визнання дій протиправними та скасування рішення задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 05.02.2024 р. №84 року про відмову ОСОБА_1 призначити пенсію.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.01.2024р. з урахуванням висновків суду.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (29013, м. Хмельницький, Гната Чекірди, 10, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя А.В. Савченко