Справа № 440/15651/24
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/15651/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сич С.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

26 грудня 2024 року через систему "Електронний суд" до Полтавського окружного адміністративного суду подана позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі - відповідач. ГУ ПФУ в Полтавській області), у якій позивач просить:

1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 29.11.2024 №85 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.04.2020 по 31.07.2020, з 01.07.2021 по 06.12.2021 та з 01.02.2022 по 30.04.2022;

3) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком відповідно до пункту 3 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 22.11.2024 та провести відповідні виплати.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком від 22.11.2024, за результатами розгляду якої рішенням ГУ ПФУ в Полтавській області від 29.11.2024 №85 відмовлено у призначенні пенсії за віком. Позивач вважає оскаржуване рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, посилаючись на те, що відповідачем у порушення вимог законодавства України не зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Шльосем Україна" з 01.04.2020 по 31.07.2020, з 01.07.2021 по 06.12.2021 та з 01.02.2022 по 30.04.2022 з підстав відсутності сплати внесків відповідно до даних СПОВ. Вказує, що факт роботи у вказані періоди підтверджується документально, а не надходження відрахувань із заробітної плати позивача до Пенсійного фонду України за спірні періоди за відсутності вини позивача не є підставою для відмови у зарахуванні стажу роботи до страхового стажу ОСОБА_1 .

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року позовну заяву залишено без руху.

08 січня 2025 року до суду надійшло клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору /а.с. 40-41/.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10 січня 2025 року клопотання позивача ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору -задоволено, звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору у справі №440/15651/24. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/15651/24. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

23 січня 2025 року до суду надійшов відзив ГУ ПФУ в Полтавській області /а.с. 44-51/, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач звернувся із заявою від 22.11.2024 за призначенням пенсії за віком. Згідно тимчасового посвідчення № НОМЕР_1 до загального страхового стажу не зараховано період військової служби з 09.05.1984 по 05.05.1986, оскільки період військової служби перетинається з роботою. Зазначає, що аналізом наданих документів встановлено, що страховий стаж позивача становить 19 років 01 місяць 21 день, чого недостатньо для призначення пенсії за віком згідно статті 115 Розділу ХIV-І Закону №1058. Вважає, що відповідачем правомірно прийнято рішення про відмову у призначенні позивачу дострокової пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю загального страхового стажу підтвердженого в установленому законом порядку.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та спірні правовідносини.

22.11.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 26/, звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком /а.с. 53/.

За результатами розгляду вказаної заяви ОСОБА_1 від 22.11.2024 ГУ ПФУ в Полтавській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №85 /а.с. 54/, яким відмовлено у призначенні дострокової пенсії за віком ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю загального страхового стажу, підтвердженого в установленому законодавством порядку.

Вказане рішення вмотивовано тим, що статтею 115 Розділу XIV-І Закону 1058 визначено умови призначення за віком, жінка, які народили п`ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства та тяжко хворих дітей, яким не встановлено інвалідність, які виховали їх до зазначеного віку - після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років. За вибором матері або в разі її відсутності, якщо виховання п`ятьох або більше дітей, дитини з інвалідністю чи тяжко хворої дитини, якій не встановлено інвалідність до шестирічного віку здійснювалось батьком, батьку призначається дострокова пенсія за віком після досягнення віку 55 років та за наявності страхового стажу не менше ніж 20 років. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся 22.11.2024 із заявою про призначення пенсії за віком, надавши наступні документи: свідоцтва про народження дітей, рішення суду, посвідчення, свідоцтво про шлюб, паспорти, коди. Згідно тимчасового посвідчення № НОМЕР_1 до загального страхового стажу не зараховано період військової служби з 09.05.1984 по 05.05.1986, оскільки період військової служби перетинається з роботою. Вказано, що необхідно надати уточнюючу довідку про період військової строкової служби. Аналіз наданих документів показує, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 19 років 01 місяць 21 день, якого недостатньо для призначення пенсії за віком згідно статті 115 Розділу ХIV-І Закону №1058.

Позивач не погодився з рішенням ГУ ПФУ в Полтавській області №85 від 29 листопада 2024 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 та звернувся до суду даним позовом.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному рішенню ГУ ПФУ в Полтавській області №85 від 29 листопада 2024 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 , суд дійшов таких висновків.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України визначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Призначення і виплата пенсії в Україні здійснюється згідно із Законом України від 09.07.2003 р. №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон № 1058-IV), іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Закон №1058-IV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

За приписами частини 1 статті 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до приписів частини 1 статті 115 Закону № 1058-IV право на призначення дострокової пенсії за віком мають: за вибором матері або в разі її відсутності, якщо виховання п`ятьох або більше дітей, дитини з інвалідністю чи тяжко хворої дитини, якій не встановлено інвалідність, до шестирічного віку здійснювалося батьком, батьку призначається дострокова пенсія за віком після досягнення віку 55 років та за наявності страхового стажу не менше ніж 20 років.

На час звернення із заявою про призначення пенсії за віком від 22.11.2024 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 26/, досяг 60 років.

В оскаржуваному рішенні зазначено, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 19 років 01 місяць 21 день /а.с. 54/.

Згідно розрахунку страхового стажу форми РС-право, що наданий до суду органом Пенсійного фонду України /а.с. 59/, страховий стаж позивача ОСОБА_1 становить 19 років 01 місяць 21 день та пенсійним органом включено до страхового стажу позивача такі періоди:

- з 15.11.1982 по 20.04.1984 (1 рік 5 місяців 6 днів);

- з 21.04.1984 по 10.03.1997 (12 років 10 місяців 20 днів);

- з 03.12.2018 по 31.03.2020 (1 рік 4 місяці 0 днів);

- з 01.08.2020 по 30.06.2021 (0 років 11 місяців 0 днів);

- з 07.12.2021 по 31.01.2022 (0 років 1 місяць 25 днів);

- з 01.05.2022 по 30.09.2024 (2 роки 5 місяців 0 днів).

Водночас, періоди роботи ОСОБА_1 з 01.04.2020 по 31.07.2020, з 01.07.2021 по 06.12.2021 та з 01.02.2022 по 30.04.2022 не зараховано пенсійним органом до страхового стажу позивача.

На запит представника позивача від 03.12.2024 ГУ ПФУ в Полтавській області листом від 09.12.2024 №1600-0201-8/89710 /а.с. 20/ повідомило, що ОСОБА_1 на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області, як отримувач пенсії не перебуває. Зазначило, що під час розгляду заяви ОСОБА_1 до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 01.04.2020 по 31.07.2020, з 01.07.2021 по 06.12.2021 та з 01.02.2022 по 30.04.2022, оскільки згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу відсутні суми заробітку для нарахування пенсії та відповідно сплата страхових внесків.

Оцінюючи такі твердження пенсійного органу, суд дійшов наступних висновків.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону №1058-IV (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною 3 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати на дату здійснення доплати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, страховий стаж підтверджується записами у трудовій книжці, і лише у випадку їх відсутності встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи та архівними установами, зокрема довідками, які містять відомості про періоди роботи.

У трудовій книжці ОСОБА_1 від 15.11.1982 наявний запис про те, що 01.12.2018 позивач прийнятий у Товариство з обмеженою відповідальністю "Шльосем Україна" на посаду менеджера з продажу (підстава: наказ №1 від 01.12.2018) (запис №4) /зворот а.с. 64/.

Згідно відомостей з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування з 01.04.2020 по 31.07.2020, з 01.07.2021 по 06.12.2021 та з 01.02.2022 по 30.04.2022 Товариством з обмеженою відповідальністю "Шльосем Україна" не було здійснено сплату страхових внесків щодо ОСОБА_1 /а.с. 24/.

Доказів того, що у період з 01.04.2020 по 31.07.2020, з 01.07.2021 по 06.12.2021 та з 01.02.2022 по 30.04.2022 позивач не працював у ТОВ "Шльосем Україна" до суду не надано.

Суд зазначає, що в силу положень статті 21 Закону №1058-IV облік усіх застрахованих осіб та персоніфікований облік надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а також персоніфікований облік коштів накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюються в порядку, визначеному Законом № 2464-VI.

Персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є складовою частиною Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, порядок ведення якого встановлюється Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Відповідно до статті 1 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі по тексту - Закон №2464-VI) державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Державний реєстр) - організаційно-технічна система, призначена для накопичення, зберігання та використання інформації про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, його платників та застрахованих осіб, що складається з реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб.

За змістом статті 16 Закону № 2464-VI державний реєстр створюється для забезпечення: ведення обліку платників і застрахованих осіб у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та їх ідентифікації; накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про сплату платниками єдиного внеску та про набуття застрахованими особами права на отримання страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; нарахування та обліку виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пенсійний фонд України - орган, уповноважений відповідно до цього Закону вести реєстр застрахованих осіб Державного реєстру та виконувати інші функції, передбачені законом (пункт 7 статті 1 Закону № 2464-VI).

Відповідно до частин першої та другої статті 20 Закону № 2464-VI реєстр застрахованих осіб - автоматизований банк відомостей, створений для ведення єдиного обліку фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до закону.

Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд.

Персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства. Порядок та строки подання відомостей, зазначених в абзацах першому і другому цієї частини, встановлюються Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

Відповідно до приписів статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є, зокрема, підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, військові частини та органи, які виплачують грошове забезпечення, допомогу по тимчасовій непрацездатності, допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами, допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства для таких осіб, зокрема, військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, у тому числі тих, які проходять військову службу під час особливого періоду, визначеного законами України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та "Про військовий обов`язок і військову службу".

Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 2464-VI облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 частини першої статті 4 цього Закону, ведеться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною другою статті 6 Закону № 2464-VI передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до статті 26 Закону № 2464-IV посадові особи платників єдиного внеску несуть адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску.

Контроль за достовірністю поданих страхувальниками і застрахованими особами відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку, здійснюють органи Пенсійного фонду (пункт 9 частини другої статті 64 Закону №1058-IV).

Стаття 12-1 Закону № 2464-VI визначає, що Пенсійний фонд відповідно до покладених на нього завдань, зокрема: формує та веде реєстр застрахованих осіб Державного реєстру, здійснює заходи щодо надання інформації з Державного реєстру відповідно до цього Закону; здійснює контроль, у тому числі спільно з органами доходів і зборів, за достовірністю відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Відповідно до статті 14-1 Закону № 2464-VI Пенсійний фонд та його територіальні органи зобов`язані: забезпечувати своєчасне внесення відомостей до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру; здійснювати контроль за достовірністю відомостей, поданих до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру.

Отже, виходячи з системного аналізу наведених правових норм вбачається, що обов`язок щодо своєчасного та в повному обсязі нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску; ведення обліку виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігання таких відомості в порядку, передбаченому законодавством, покладено на платника єдиного внеску, який виплачував позивачу заробітну плату, а контролюючі функції покладено на органи Пенсійного фонду України.

Суд зазначає, що, фактично, внаслідок невиконання страхувальником, а також контролюючим органом своїх прямих обов`язків позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час служби, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії за спірний період не є підставою для позбавлення позивача права на пенсію.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду від 26.09.2019 у справі №295/6361/17, який підлягає обов`язковому врахуванню судом першої інстанції в силу частини 5 статті 242 КАС України.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що до страхового стажу ОСОБА_1 підлягає зарахуванню періоди роботи на посаді менеджера з продажу Товариства з обмеженою відповідальністю "Шльосем Україна" з 01 квітня 2020 року по 31 липня 2020 року, з 01 липня 2021 року по 06 грудня 2021 року та з 01 лютого 2022 року по 30 квітня 2022 року, однак відповідач при прийнятті спірного рішення не зарахував ці періоди роботи позивача до його страхового стажу.

Підсумовуючи викладене вище, зважаючи на встановлені обставини справи та наведені вище норми права, якими врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення №85 від 29 листопада 2024 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 прийняте ГУ ПФУ в Полтавській області не на підставі, не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а також без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому це рішення є протиправним та підлягає скасуванню відповідно до пункту 2 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Адміністративний суд не може підміняти уповноважений орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань по суті, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Питання про наявність підстав для призначення позивачу пенсії за віком відповідно до ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відноситься до повноважень органу Пенсійного фонду, у даному випадку ГУ ПФУ в Полтавській області, і, за відсутності всіх вихідних даних, необхідних для вирішення цього питання, не може бути розглянуте по суті судом.

При цьому суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 07.03.2018 у справі №233/2084/17.

Завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень.

За таких обставин, вимоги позивача в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком відповідно до пункту 3 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 22.11.2024 та провести відповідні виплати суд залишає без задоволення.

Водночас, суд з метою ефективного поновлення прав позивача вважає за необхідне, керуючись приписами частини 2 статті 9 КАС України, вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи на посаді менеджера з продажу Товариства з обмеженою відповідальністю "Шльосем Україна" з 01 квітня 2020 року по 31 липня 2020 року, з 01 липня 2021 року по 06 грудня 2021 року та з 01 лютого 2022 року по 30 квітня 2022 року та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22 листопада 2024 року про призначення пенсії за віком.

Таким чином, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Підстави для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 9, 77, 139, 229, 243-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, 34, м. Полтава, 36000, ідентифікаційний код 13967927) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №85 від 29 листопада 2024 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи на посаді менеджера з продажу Товариства з обмеженою відповідальністю "Шльосем Україна" з 01 квітня 2020 року по 31 липня 2020 року, з 01 липня 2021 року по 06 грудня 2021 року та з 01 лютого 2022 року по 30 квітня 2022 року та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22 листопада 2024 року про призначення пенсії за віком.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.С. Сич