Справа № 440/698/25
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2025-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

14 лютого 2025 рокум. ПолтаваСправа № 440/698/25

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Сич С.С., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

20 січня 2025 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, у якій позивач просить:

1. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні у вигляді невикористаної частини щорічної додаткової оплачуваної відпустки за стаж служби за 2020 рік тривалістю 12 календарних днів в сумі 5348,16 грн. (з вирахуванням ПДФО та ВЗ в розмірі 19.5% ), щомісячної індексації грошового забезпечення за період із 07.11.2015 по 30.11.2017 в сумі 2717,01 грн. (з вирахуванням ПДФО та ВЗ в розмірі 19.5%), недоплаченої частини одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексації за березень 2022 року в сумі 14931,09 грн. (з вирахуванням ПДФО та ВЗ в розмірі 19.5%), грошової компенсації за невикористані частини щорічної чергової оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час 2015 року у кількості 03 календарних дні, частини щорічної основної оплачуваної відпустки за 2021 рік у кількості 19 календарних днів, щорічної додаткової оплачуваної відпустки за стаж служби 20 років за 2021 рік у кількості 15 календарних днів у розмірі 16490,17 грн. (з вирахуванням ПДФО та ВЗ в розмірі 19.5%), грошової компенсації за невикористану в році звільнення (2022 рік) відпустку в кількості 07 календарних днів в розмірі 192,67 грн. (з вирахуванням ПДФО та ВЗ в розмірі 19.5%), починаючи з 19.03.2022 по день фактичної виплати заборгованості - 14.12.2023.

2. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у вигляді невикористаної частини щорічної додаткової оплачуваної відпустки за стаж служби за 2020 рік тривалістю 12 календарних днів в сумі 5348,16 грн. (з вирахуванням ПДФО та ВЗ в розмірі 19.5%), щомісячної індексації грошового забезпечення за період із 07.11.2015 по 30.11.2017 в сумі 2717,01 грн. (з вирахуванням ПДФО та ВЗ в розмірі 19.5%), недоплаченої частини одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексації за березень 2022 року в сумі 14931,09 грн. (з вирахуванням ПДФО та ВЗ в розмірі 19.5%), грошової компенсації за невикористані частини щорічної чергової оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час 2015 року у кількості 03 календарних дні, частини щорічної основної оплачуваної відпустки за 2021 рік у кількості 19 календарних днів, щорічної додаткової оплачуваної відпустки за стаж служби 20 років за 2021 рік у кількості 15 календарних днів у розмірі 16490,17 грн. (з вирахуванням ПДФО та ВЗ в розмірі 19.5%), грошової компенсації за невикористану в році звільнення (2022 рік) відпустку в кількості 07 календарних днів в розмірі 192,67 грн. (з вирахуванням ПДФО та ВЗ в розмірі 19.5%), починаючи з 19.03.2022 по день фактичної виплати заборгованості - 14.12.2023, у розмірі 180555,91 грн. без урахування податків й інших обов`язкових платежів.

Позовна заява сформована в системі "Електронний суд" 19 січня 2025 року.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Зазначено, що недоліки необхідно усунути шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску. Роз`яснено позивачу, якщо заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Копія ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року надіслана судом до електронного кабінету представника позивача та 27 січня 2025 року о 21:30 судом отримано повідомлення про доставлення копії ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року до електронного кабінету представника позивача Кіяшко Т.М.

Відповідно до приписів частини 6, частини 7 статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення. Якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

Отже, в силу наведених норм права днем вручення позивачу та його представнику копії ухвали від 27 січня 2025 року про залишення позовної заяви без руху є 28 січня 2025 року.

03 лютого 2025 року до суду надійшла заява позивача про поновлення строку на звернення до суду, яка вмотивована тим, що 24.12.2022 на картковий рахунок позивача надійшли кошти в сумі 5348,16 грн., але у призначенні платежу платником не вказано, що ці кошти виплачені на виконання рішення суду у справі №440/7408/22, тому позивач дізналася про те, що вказані кошти виплачені на виконання рішення суду у справі №440/7408/22 після отримання на запит від 19.01.2025 лист ГУ НП в Полтавській області №20830-25 від 31.01.2025. Що стосується інших виплат грошового забезпечення, що виплачені на виконання судових рішень шляхом перерахування на рахунки ОСОБА_1 у 2023 році, позивач зазначає, що вона чекала розрахунку на виконання рішення суду по справі №440/7408/22, щоб подати єдиний позов про стягнення середнього заробітку.

Оцінюючи доводи заява позивача про поновлення строку на звернення до адміністративного суду, суд дійшов таких висновків.

Наказом ГУНП в Полтавській області від 16.03.2022 №133 о/с майора поліції ОСОБА_1 , старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління, з 18.03.2022 звільнено зі служби в поліції за пунктом 2 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу).

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 29.11.2022 у справі №440/7408/22, яке залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 01.08.2023, позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною, стягнення коштів задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо невиплати ОСОБА_1 при звільненні зі служби у поліції грошової компенсації за невикористану частину щорічної додаткової оплачуваної відпустки за стаж служби за 2020 рік тривалістю 12 календарних днів. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану частину щорічної додаткової оплачуваної відпустки за стаж служби за 2020 рік тривалістю 12 календарних днів у розмірі 6643,68 грн (шість тисяч шістсот сорок три гривні шістдесят вісім копійок). У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн (дві тисячі п`ятсот гривень).

24 грудня 2022 року на виконання цього рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.11.2022 у справі №440/7408/22 Головним управлінням Національної поліції в Полтавській області перераховано на картковий рахунок ОСОБА_1 кошти в сумі 5348,16 грн.

Згідно виписки банку по картці позивача за 24.12.2022 у графі "Опис операції" зазначено таке "Зараховано грошове забезпечення на поточні рахунки працівників ГУНП в Полтавській області згідно договору...".

Отже, 24 грудня 2022 року позивач дізналася про виплату їй грошового забезпечення ГУНП в Полтавській області, з якого позивач була звільнена станом на 24.12.2022 більш як 6 місяців.

З дня отримання грошового забезпечення 24 грудня 2022 року позивач вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.

Винятком з цього правила був би випадок, коли особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання вказаної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру грошового забезпечення звернулась до ГУНП в Полтавській області із заявою про надання їй відповідної інформації.

Проте, така заява була подана позивачем лише 19 січня 2025 року, тобто через два роки після отримання відповідної виплати грошового забезпечення, що свідчить про те, що позивач лише у 2025 році виявила належну зацікавленість та вчинила активні дії щодо отримання інформації про вид отриманого 24 грудня 2022 року грошового забезпечення.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.12.2022 у справі №440/6387/22, що залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 24.05.2023, позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо невиплати ОСОБА_1 при звільненні зі служби у поліції грошової компенсації за невикористані частини щорічної чергової оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час 2015 року у кількості 03 календарних дні, частини щорічної основної оплачуваної відпустки за 2021 рік у кількості 19 календарних днів, щорічної додаткової оплачуваної відпустки за стаж служби 20 років за 2021 рік у кількості 15 календарних днів, та щодо недонарахування і невиплати грошової компенсації за невикористану в році звільнення (2022 рік) відпустку в кількості 07 календарних днів. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані частини щорічної чергової оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час 2015 року у кількості 03 календарних дні, частини щорічної основної оплачуваної відпустки за 2021 рік у кількості 19 календарних днів, щорічної додаткової оплачуваної відпустки за стаж служби 20 років за 2021 рік у кількості 15 календарних днів у розмірі 20 484 (двадцять тисяч чотириста вісімдесят чотири) грн 68 коп. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану в році звільнення (2022 рік) відпустку в кількості 07 календарних днів в розмірі 239 (двісті тридцять дев`ять) грн 34 коп. В решті вимог - позов залишено без задоволення. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 .

14 липня 2023 року на виконання цього рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.12.2022 у справі №440/6387/22 Головним управлінням Національної поліції в Полтавській області перераховано на картковий рахунок ОСОБА_1 кошти в сумі 16490,17 грн.

Згідно виписки банку по картці позивача за 14.07.2023 у графі "Опис операції" зазначено таке "... ст.гр.комп. за невик. відпустку, вик. лист ПОАС від 06.06.2023, спр. №440/6387/22.... .".

Також 14 липня 2023 року на виконання цього рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.12.2022 у справі №440/6387/22 Головним управлінням Національної поліції в Полтавській області перераховано на картковий рахунок ОСОБА_1 кошти в сумі 192,67 грн.

Згідно виписки банку по картці позивача за 14.07.2023 у графі "Опис операції" зазначено таке "... ст.гр.комп. за невик. відпустку, вик. лист ПОАС від 06.06.2023, спр. №440/6387/22.... .".

Отже, позивач 14 липня 2023 року дізналася про здійснення виплат ГУНП в Полтавській області на виконання рішення суду у справі №440/6387/22.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19.10.2022 у справі №440/6714/22 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо включення при розрахунку одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 при звільненні зі служби в поліції індексації грошового забезпечення за березень 2022 року та додаткової щомісячної винагороди за березень 2022 року, установленої Наказом Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 28 березня 2022 року № 146 о/с на підставі Постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 168. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Полтавській області здійснити перерахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції ОСОБА_1 з урахуванням індексації грошового забезпечення за березень 2022 року та додаткової щомісячної винагороди за березень 2022 року, установленої Наказом Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 28 березня 2022 року № 146 о/с на підставі Постанови КМУ від 28 лютого 2022 року №168, а також виплатити недоплачену суму грошової допомоги. В іншій частині позовних вимог відмовлено. У стягненні витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.05.2023 у справі №440/6714/22 апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Полтавській області залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.10.2022 по справі № 440/6714/22 скасовано в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу. Прийнято в цій частині постанову, якою стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4000 (чотири тисячі) грн. 00 коп. В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.10.2022 року у справі № 440/6714/22 залишено без змін. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4000 (чотири тисячі) грн. 00 коп.

10 листопада 2023 року на виконання цього рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.10.2022 у справі №440/6714/22 Головним управлінням Національної поліції в Полтавській області перераховано на картковий рахунок ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби в поліції з урахуванням індексації грошового забезпечення за березень 2022 року та додаткової щомісячної винагороди за березень 2022 року.

Згідно виписки банку по картці позивача за 10.11.2023 у графі "Опис операції" зазначено таке "...добровільне вик. ріш. по сп. №440/6714/22 (однораз. грош. допом. при звільн. з урах. індексації за березень 22 р.).... .".

Отже, 10 листопада 2023 року позивач дізналася про здійснення їй виплат ГУНП в Полтавській області на виконання рішення суду у справі №440/6714/22.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.07.2023 у справі №440/6705/23, що залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 01.11.2023, адміністративний ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період із 07.11.2015 по 30.11.2017. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Полтавській області нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період із 07.11.2015 по 30.11.2017. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. (три тисячі гривень нуль копійок).

14 грудня 2023 року на виконання цього рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.07.2023 у справі №440/6705/23 Головним управлінням Національної поліції в Полтавській області перераховано на картковий рахунок ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період із 07.11.2015 по 30.11.2017 в сумі 2717,01 грн.

Згідно виписки банку по картці позивача за 14.12.2023 у графі "Опис операції" зазначено таке "... добровільне викон. рішення суду по сп. 440/6705/23 ГУНП в Полтавській області згідно договору...".

Отже, 14 грудня 2023 року позивач дізналася про здійснення їй виплат ГУНП в Полтавській області на виконання рішення суду у справі №440/6705/23.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

За приписами пункту 17 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже, Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, строк звернення до суду за вирішенням цього публічно-правового спору щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні охоплюється спеціальною нормою частини п`ятої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Такий висновок суду відповідає правовому висновку Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду, висловленому у постанові від 11 лютого 2021 року у справі №240/532/20.

Позивач звернулася до адміністративного суду з даним позовом 19 січня 2025 року (позов сформовано в системі "Електронний суд"), тобто з пропуском місячного строку звернення до адміністративного суду з даним позовом, встановленого законом, та через один-два роки після закінчення встановленого законом строку звернення до суду з відповідними вимогами.

Відповідно до частини 1 статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, строк, передбачений частиною другою статті 122 КАС України, є процесуальним строком, встановленим законом, який суд може поновити, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Водночас поважними причинами пропуску процесуального строку є ті, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду та підтверджені належними і допустимими доказами. Незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Установлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Розумні строки в адміністративному судочинстві це найкоротші за конкретних обставин строки (якщо інше не визначено законом або встановлено судом), протягом яких сторона повинна вжити певних дій, демонструючи свою зацікавленість у їх результатах, і які об`єктивно оцінюються судом стосовно відповідності принципам добросовісності та розсудливості, а також на предмет дотримання прав інших учасників (забезпечення балансу інтересів).

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 грудня 2022 року у справі № 990/102/22.

У постанові Верховного Суду від 17.09.2020 у справі №640/12324/19 колегія суддів Верховного Суду звертає увагу на те, що причина пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування. Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином. Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.11.2022 у справі № 990/115/22 зазначила, що запровадження на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку.

Позивачем не зазначено жодних обставин, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану в Україні та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку, як не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження таких обставин.

Звернення позивача до відповідача з запитами не змінює момент, з якого позивач повинна була дізнатися чи дізналася про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почала вчиняти активні дії щодо реалізації свого права.

У постанові Верховного Суду від 22.01.2020 у справі №826/4464/17 викладено правовий висновок, що пропуск відповідного строку на звернення до суду через байдужість до своїх прав або небажання скористатися цим правом не є поважною причиною пропуску строку та, відповідно, підставою для поновлення звернення до суду з адміністративним позовом.

З огляду на викладене вище, суд критично оцінює доводи позивача про те, що вона дізналася про порушене право 31.01.2025.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтованою пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення ЄСПЛ від 21.12.2010 у справі Перетяка та Шереметьєв проти України, пункт 53 рішення ЄСПЛ від 08.04.2010 у справі Меньшакова проти України).

У рішенні від 18.10.2005 у справі МШ Голуб проти України ЄСПЛ зазначив, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання.

Отже, за практикою ЄСПЛ, застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду. І навпаки, безпідставне поновлення таких строків свідчить про порушення принципу правової визначеності.

Можливість своєчасного звернення до адміністративного суду з цим позовом залежала виключно від волевиявлення самого позивача, тобто мала суб`єктивний характер. Будь-яких поважних причин, що перешкоджали позивачу своєчасно звернутися до суду з відповідним позовом про захист свого порушеного права, позивачем суду не повідомлено.

Позивачем не наведено обставин, які були б об`єктивно непереборними та які б не залежали від її волевиявлення, та які б були пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду протягом встановленого законом строку звернення до суду та у період після його закінчення до дати звернення до суду з цим позовом, який є тривалим, а також не надано належних та допустимих доказів на підтвердження таких обставин.Натомість, наведені позивачем у заяві від 03 лютого 2025 року обставини носять суб`єктивний характер, повністю залежали від волевиявлення позивача, та не є достатніми для висновку про наявність підстав для поновлення строку звернення до суду. Тому суд вважає за необхідне визнати неповажними підстави, вказані позивачем у заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Згідно з частиною 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Частиною 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Підсумовуючи викладене вище, зважаючи на те, що судом визнано неповажними підстави, вказані позивачем у заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду, наявні підстави, встановлені частиною 2 статті 123 та пунктом 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України для повернення позовної заяви позивачеві.

Частиною 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 121, 122, 123, 169, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Визнати неповажними підстави, вказані позивачем у заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів повернути позивачеві.

Копію ухвали направити особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали до Другого апеляційного адміністративного суду, в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.С. Сич