Справа № 260/8319/24
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2025-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

13 лютого 2025 року м. Ужгород№ 260/8319/24
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Плеханової З.Б. розглянувши у спрощеному письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4,м. Ужгород,Закарпатська область,88008), про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області , яким просить:

1. Визнати противоправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, , які виразились у незастосуванні ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , при розрахунку пенсії за віком показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2021-2023 роки, при призначенні пенсії за віком та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, , здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто (2021- 2023роки), з дати звернення до органу пенсійного фонду за призначенням пенсії за віком тобто з 04.12.2024 року з урахуванням фактично виплачених сум.

2.Витребувати у відповідача копію пенсійної справи ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим що Позивачу з 07.08.2014 року була призначена пенсія за вислугою років відповідно до п. «а» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з 04.12.2024 року позивач звернувся із заявою про переведення на інший вид пенсії (з пенсії за вислугою на пенсію за віком) відповідно до ст.26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно протоколу перерахунку пенсії, на підставі відповідної заяви, Позивача було переведено з пенсії за вислугою років на пенсію за віком та призначено пенсію у розмірі 13 906,81 грн. , виходячи із показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2017 р. у розмірі 3764, 40грн. з урахуванням індексу інфляції.

10.12.2024 р. позивач звернувся письмово через ел.кабінет (номер звернення ВЕБ-07001-Ф-С-24-198757 ) до відповідача із клопотанням про здійснення перерахунку та виплати пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто (2021-2023роки).

19 грудня 2024 року ухвалою ЗОАС відкрито спрощене позовне провадження в даній справі, якою зобов`язано відповідача надати суду в термін 7 днів: пенсійну справу ОСОБА_1 та запропоновано відповідачу надати відзив на позов та докази, які в нього є в термін протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання даної ухвали.

25 грудня 2024 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області надійшов відзив на позов, відповідно до якого зазначено, що ОСОБА_1 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Закарпатській області та отримував пенсію за вислугу років. Згідно заяви позивача від 04.12.2024 року, його переведено на пенсію за віком. Позивач звернувся із проханням про застосування показника середньої заробітної плати за 2021-2023 роки при перерахунку пенсії за Законом №1058-IV, яка вже була йому призначена, а не при її первинному призначенні. Звертає увагу суду, що лише в одному випадку застосовується показник заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії. Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати і набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії (попереднього перерахунку пенсії без урахування перерахунку, передбаченого абзацом п`ятим частини четвертої статті 42 Закону) незалежно від перерв у роботі, під час переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена (визначений) частиною другою статті 40 Закону для призначення пенсії. Так, у даному випадку розмір показників середньої заробітної плати (доходу) в України не підлягає перегляду та має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час первинного призначення пенсії за віком. Оскільки подана позивачем заява не передбачала зміни виду отримуваної ним пенсії, то і підстави для застосування показників середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2021-2023 роки у разі переведення ОСОБА_1 на інший вид пенсії, у дослідженому випадку відсутні. Просить відмовити у задоволені позову.

Обставини встановлені судом

ОСОБА_1 з 07.08.2014 року була призначена пенсія за вислугою років відповідно до п. «а» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що підтверджується протоколом №452 від 14.08.2024 р. за пенсійною справою №38.

28 серпня 2024 року позивач звернувся із заявою про переведення на інший вид пенсії (з пенсії за вислугою на пенсію за віком) відповідно до ст.26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

04 грудня 2024 року позивач звернувся із заявою про переведення на інший вид пенсії (з пенсії за вислугою на пенсію за віком) відповідно до ст.26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно протоколу перерахунку пенсії, на підставі відповідної заяви, Позивача було переведено з пенсії за вислугою років на пенсію за віком та призначено пенсію у розмірі 13 906,81 грн. , виходячи із показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2017 р. у розмірі 3764,40 грн. з урахуванням індексу інфляції, що не заперечується сторонами.

10 грудня 2024 р. позивач звернувся письмово через ел.кабінет (номер звернення ВЕБ-07001-Ф-С-24-198757 ) до відповідача із клопотанням про здійснення перерахунку та виплати пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто (2021-2023роки).

Мотиви та норми права застосовані судом

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування регламентується Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09 липня 2003 року (далі Закон №1058-IV). Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до приписів частини першої статті 9 Закону № 1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності;

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Тобто, Законом № 1058-ІV передбачено такі пенсійні виплати, як пенсію за віком, по інвалідності у зв`язку з втратою годувальника та врегульовано переведення між цими видами пенсії.

Відповідно до частин першої та другої статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь - які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n);

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Згідно з положеннями частини першої статі 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

При відстрочці часу призначення пенсії за віком пенсія з урахуванням положень статті 29 цього Закону призначається за заявою пенсіонера з дня, що настає за останнім днем місяця, в якому набуто повний місяць страхового стажу (у тому числі сумарно) для відстрочки часу виходу на пенсію, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з такого дня.

Частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV України встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Виходячи з аналізу вищевикладеного, суд зазначає, що частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника) на інший. Тобто, на переконання суду вказана норма застосовується до тих видів пенсій, які визначені саме Законом № 1058-IV.

Із матеріалів справи слідує, що позивачу з 07.08.2014 року була призначена пенсія за вислугою років відповідно до п. «а» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а з 04 грудня 2024 року переведено на пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, тобто в спірному випадку має місце призначення пенсії позивачеві за іншим законом, а не переведення з одного виду пенсії на інший вид в межах одного закону.

Для призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV позивач звернувся вперше 04 грудня 2024 року.

Таким чином, застосування в спірних правовідносинах норм частини третьої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є безпідставним.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10 липня 2018 року у справі № 520/6808/17, від 10 квітня 2019 року у справі № 211/1898/17, від 19 січня 2022 року у справі № 528/639/17, від 23 березня 2023 року у справі № 240/4170/19., від 16 січня 2025 року у справі № 580/4901/22.

Так, у наведених справах встановлено, що позивачам первинно було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». У подальшому, позивачів переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У цих справах Верховний Суд дійшов висновку про те, що

у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно з частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на інший вид пенсії у межах одного закону, а тому при обчисленні пенсії необхідно застосувати показник середньої заробітної плати (доходу) за три роки, що передували року призначенню пенсії за віком.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, оскільки з 07.08.2014 року позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, то призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 04.12.2024 року необхідно розцінювати як таке, що відбулося вперше.

З огляду на наведене, відповідач зобов`язаний був з 04.12.2024 року призначити позивачу пенсію, виходячи із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021, 2022 та 2023 роки, тобто з урахуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії за Законом № 1058-IV.

Враховуючи вищенаведене суд зазначає про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, які виразились у незастосуванні із 04.12.2024 року при розрахунку пенсії за віком показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2021-2023 роки, а також зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, перерахувати та виплачувати позивачу з 04.12.2024 року пенсію за віком призначену на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2021-2023 роки.

Аналогічних висновків дійшов ВААС у постановах від 31 жовтня 2024 року № 380/6353/24, від 31 січня 2025 року № 380/8422/24, від 03 лютого 2025 року № 380/10935/24.

Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Керуючись ст. ст. 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ,РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, площа Народна, 4, ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

2. Визнати протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, які виразились у незастосуванні із 04.12.2024 року при розрахунку пенсії за віком ОСОБА_1 показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2021-2023 роки.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області(88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, площа Народна, 4, ) здійснити перерахунок та виплачувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ,РНОКПП НОМЕР_1 ) з 04.12.2024 року пенсію за віком призначену на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, тобто за 2021-2023 роки.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ,РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 968,96 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, площа Народна, 4, ) .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяЗ.Б.Плеханова