Справа № 240/10300/24
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2025-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/10300/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шуляк Любов Анатоліївна

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

12 лютого 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Мацького Є.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом, в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення №67 Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову про призначення пенсії, яке було внесене 25.04.2024 у призначенні пільгової пенсії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно ч.2 ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII (Закон №796-XII);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 , пенсію відповідно до ч.2 ст.55 Закону №796-XII з 17 квітня 2024 року.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 24.09.2024 позов задоволено частково, ухвалено:

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 25.04.2024 №67 в призначенні пенсії ОСОБА_1 із зниженням пенсійного віку у відповідності із Законом України №796-XII.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.04.2024 про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку у відповідності із Законом №796-XII та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позову відмовити.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідачі подали апеляційні скарги, в яких просить рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24.09.2024 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційних скарг зазначено, що позивачем не підтверджено факту постійного проживання, роботи у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 - 3 роки. Так, документами підтверджено факт постійного проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 1 січня 1993 року - 1 рік 7 місяців 24 дні. Враховуючи те, що у позивача станом на 1 січня 1993 року відсутній необхідний строк проживання або роботи у зоні гарантованого добровільного відселення у розмірі 3 років, відсутні і підстави для застосування положень ст. 55 Закону №796-XII.

Позивач не подала відзиву або письмових пояснень на апеляційну скаргу.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2024, з урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 17.04.2024 ОСОБА_1 звернулась із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону №796-XII, яка опрацьовувалась за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №67 від 25.04.2024 в призначенні пенсії позивачу відмовлено. Зазначено, що оскільки документально не підтверджено постійного проживання (роботи) на території зони гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше 3-х років, тому в призначенні пенсії відмовлено. Так, до страхового стажу не враховано період догляду за потерпілою дитиною від Чорнобильської катастрофи до досягнення 12-річного віку, оскільки прізвище в посвідченнях дітей ( ОСОБА_3 ) не відповідає прізвищу згідно свідоцтв про народження ( ОСОБА_4 ).

Листом від 30.04.2024 повідомлено позивачу про те, що в призначенні пенсії відмовлено.

Позивач не погодилась із вказаною відмовою та звернулась до суду.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 25.04.2024 №67 є протиправним, а для належного захисту прав позивача необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.04.2024 про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку у відповідності із Законом №796-XII та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.49 Закону №796-ХІІ пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Положеннями ст.15 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року №1788-XII визначено умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом №796-XII або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Відповідно до абз. 1 ст.55 Закону №796-XII передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Згідно з абз.5 п.2 ст.55 Закону №796-XII встановлено, зокрема, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю, за умови, що вони за станом на 01 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, мають право на зниження пенсійного віку на 2 роки та додатково на 1 рік за 3 роки проживання або роботи, але не більше 5 років.

Отже, право на зменшення пенсійного віку мають особи, які постійно проживали чи працювали у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше 4 років, при цьому початкова величина зниження пенсійного віку на 2 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Аналогічна позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №556/1153/17, від 11.04.2018 у справі №565/1829/17.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи" від 23.07.1991 №106 м.Коростень Житомирської області відноситься до зони гарантованого добровільного відселення..

Відповідно до частини третьої статті 65 Закону №796-XII посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та Потерпілий від Чорнобильської катастрофи є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Згідно із пунктом 2 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 №551 (Порядок №551) посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, іншими актами законодавства.

За змістом абзацу 6 Порядку №551 потерпілим від Чорнобильської катастрофи (не віднесеним до категорії 2), які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які станом на 1 січня 1993 р. прожили в зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій, і таким, що постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а в зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення Потерпілий від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) серії Б зеленого кольору.

Отже, у разі звернення особи із заявою про призначення їй пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII для підтвердження особливого статусу заявника додається посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період проживання на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування.

Документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом №796-XII, є виключно посвідчення Потерпілий від Чорнобильської катастрофи.

Видача позивачу посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи серії Б (категорія 3) підтверджує той факт, що станом на 1 січня 1993 року вона прожила або відпрацювала чи постійно навчалась у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

Крім того, відповідно до довідки Коростенської міської ради №135 від 17.04.2024 встановлено, що ОСОБА_1 постійно проживала та була зареєстрована в м. Коростені в періоди з 01.08.1977 по 01.01.1990 та з 18.07.1992 по даний час.

Також позивачем було надано акт №13/5 від 17.04.2024 відповідно до якого позивач постійно проживала та була зареєстрована в м. Коростені в періоди з 01.08.1977 по 01.01.1990 та з 18.07.1992 по даний час.

Водночас, надані позивачем довідки від 22.05.2024 №92/01-31 та №93/01-31 обґрунтовано не взяті судом до уваги оскільки вони не надавались ОСОБА_1 під час розгляду заяви про призначення пенсії від 17.04.2024 та, як наслідок, не досліджувались Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про протиправність та необхідність скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 25.04.2024 №67 в призначенні пенсії ОСОБА_1 із зниженням пенсійного віку у відповідності із Законом України №796-XII.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, а доводи апеляційних скарг не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Сушко О.О. Мацький Є.М.