Справа № 500/5874/24
Суддя: Юзьків Микола Іванович
Дата ухвалення: 2025-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні адміністративного позову

Справа № 500/5874/24

14 лютого 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі головуючого судді Юзьківа М.І., розглянувши у письмовому провадженні заяву про забезпечення адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду 01.10.2024 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та постанови з такими позовними вимогами:

визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо повторного взяття 21.08.2024 ОСОБА_1 на військовий облік як військовозобов`язаного та направлення на огляд військово-лікарської комісії;

визнати протиправною та скасувати постанову (довідку) військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 від 21.08.2024 року №1373/4 щодо визнання ОСОБА_1 придатним до військової служби.

Ухвалою суду від 04.10.2024 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, шляхом подання (надіслання) до суду документа про сплату судового збору у розмірі та за реквізитами, вказаними вище, або доказів, які підтверджують підстави звільнення від його сплати, а також відомості щодо реєстраційного номеру облікової картки платника податків за його наявності або номеру і серії паспорта представника позивача.

Ухвалою суду від 15.10.2024 позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії повернуто позивачу у зв`язку з неусуненням недоліків позовної заяви.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.01.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 15.10.2024 про повернення позовної заяви у справі №500/5874/24 скасовано та прийнято постанову, якою справу №500/5874/24 направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою суду від 14.02.2025 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Одночасно з позовною заявою на адресу суду 01.10.2025 надійшла заява про забезпечення адміністративного позову, у якій позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом:

заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 , в тому числі його відділам і комісіям, вчиняти дії щодо переміщення/призову/мобілізаційних заходів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до військової частини, з метою проходження ним військової служби в Збройних Силах України до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі;

зупинки дії постанови (довідки) військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 від 21.08.2024 року №1373/4 щодо визнання ОСОБА_1 придатним до військової служби до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі.

Заяву обґрунтовано тим, що вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.01.2023 р. №185/9173/22 визнано ОСОБА_1 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за який призначено йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання.

Відповідно до тимчасового посвідчення від 08.03.2022 р. №331/128, ОСОБА_1 виключено з військового обліку 10.03.2023 р. на підставі п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", який передбачає, що виключенню з військового обліку підлягають особи, які раніше були засуджені за вчинення тяжкого злочину.

21.08.2024 р. його було незаконно затримано органами ІНФОРМАЦІЯ_4 під приводом необхідності оновлення даних, а насправді задля примусового огляду стану здоров`я ВЛК та повторного призову на військову службу за мобілізацією.

Під час незаконного затримання у позивача було вилучено мобільний телефон, через що він не мав зв`язку з рідними та близькими, не знав про правові підстави таких дій та куди його доставляють представники ТЦК та СП.

Після доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_2 позивача було проти його волі направлено до військово-лікарської комісії для визначення ступеня придатності до проходження військової служби під час мобілізації.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 21.08.2024 р. №1373/4, позивачу діагностовано остеоартроз правового плечового суглобу І ст. М 19.1. На підставі ст. 61, графи II, графи ТДВ визнано придатним до військової служби.

Позивач рішенням військово-лікарської комісії від 21.08.2024 р. №1373/4 вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню за результатами розгляду справи, тому звертається за захистом своїх прав до суду.

За наведених обставин, враховуючи долучені до позовної заяви документи, вважає, що оскаржуване рішення ВЛК має отримати правову оцінку до того часу, поки мобілізаційні заходи щодо ОСОБА_1 будуть завершені та будь-яке рішення у справі не поновить порушені права, про які ним наголошено в позовній заяві. Оскільки в іншому разі, навіть при задоволенні позову, поновити порушенні права та інтереси позивача буде неможливо, а наявність у нього підстав для відстрочки втратить актуальність.

Ухвалою суду від 03.10.2024 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернуто заявникові без розгляду.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.01.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 03.10.2024 про повернення без розгляду заяви про забезпечення позову скасовано та прийнято постанову, якою справу №500/5874/24 направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та перевіривши додані до неї матеріали, суд зазначає таке.

Питання забезпечення позову регулюються главою 10 Розділу І Кодексу адміністративного судочинства України (статті 150-158).

Згідно з частиною першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною першою та другою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Таким чином, забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Наведеною вище нормою процесуального закону передбачено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову і суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Водночас будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам (роз`яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову").

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 826/8556/17, від 24 квітня 2019 року у справі № 826/10936/18, які суд враховує в силу частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Аналіз змісту поданої заяви про забезпечення позову дає підстави для висновку про не наведення заявником обґрунтованих та переконливих доводів й, відповідно, не надання належних доказів, які б у своїй сукупності могли свідчити про те, що невжиття заходів, про які просить позивач, може істотно ускладнити чи унеможливити: 1) виконання рішення суду, прийнятого за результатом розгляду адміністративної справи; 2) ефективний захист порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся; 3) поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Отже, заявником не наведено переконливих підстав для забезпечення позову, передбачених пунктом 1 частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, положеннями статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 № 3543-XII визначено, що громадяни зобов`язані, зокрема, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Згідно з пунктом 2 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 (далі - Порядок № 560) на військову службу під час мобілізації, на особливий період призиваються резервісти та військовозобов`язані, які придатні до військової служби за станом здоров`я та не мають права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", для комплектування (доукомплектування) з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, навчальних частин (центрів) (далі - військові частини) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями (далі - Збройні Сили та інші військові формування). Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному Законами України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", "Про військовий обов`язок і військову службу" та цим Порядком.

Пунктом 6 Порядку № 560 передбачено, що призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період здійснюється у строки та в обсягах, визначених мобілізаційними планами, мобілізаційними директивами (розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил або Генерального штабу Збройних Сил.

Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період включає:

оповіщення резервістів та військовозобов`язаних про виклик до районного (об`єднаного районного) територіального центру комплектування та соціальної підтримки чи його відділу, міського (районного у містах, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу СБУ або відповідного підрозділу розвідувальних органів України;

прибуття резервістів та військовозобов`язаних до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу СБУ або відповідного підрозділу розвідувальних органів, уточнення своїх персональних даних, внесення відповідних змін у військово-облікові документи та до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та-резервістів;

проходження резервістами та військовозобов`язаними медичного огляду для визначення придатності до військової служби;

перевірку підстав щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення;

документальне оформлення призову на військову службу під час мобілізації;

відправлення призваних громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період до місць проходження військової служби.

Відповідно до пункту 81 Порядку № 560 призов військовозобов`язаних та резервістів (крім резервістів, які уклали контракти на проходження служби у військовому резерві) на військову службу під час мобілізації, на особливий період здійснюють районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки. Призов громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період оформляється наказом керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, командира військової частини, керівника розвідувального органу або визначеного ним керівника відповідного підрозділу, Голови СБУ, його заступників чи керівника підрозділу, органу, закладу, установи СБУ.

Суд зазначає, що повістка є лише засобом оповіщення військовозобов`язаного для його прибуття на вказану дату до територіального центру комплектування, та не має обов`язкового наслідку призову на військову службу під час мобілізації. Обов`язок військовозобов`язаного з`явитись за викликом до відповідного територіального центру комплектування у строки, зазначені в отриманих ним документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях), проходити медичний огляд тощо, встановлений Законами України "Про військовий обов`язок і військову службу" та "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Подібна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 08 вересня 2022 року у справі № 300/1263/22.

Суд виходить з того, що у поданій заяві не наведено обставин та, відповідно, не надано належних та достовірних доказів вчинення ІНФОРМАЦІЯ_5 по відношенню до ОСОБА_1 дій, спрямованих на призов його на військову службу за мобілізацією саме станом на час звернення до суду із заявою про забезпечення позову так і на час вирішення питання про забезпечення позову судом.

Зокрема, до заяви не подано наказ ІНФОРМАЦІЯ_6 про призов ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації або повістки на відправку до військової частини, відповідно до якої, останній зобов`язаний був би з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_7 у визначені дату та час після звернення до суду із заявою про забезпечення позову.

Додана до позовної заяви повістка судом не приймається до уваги, оскільки відповідно до цієї повістки ОСОБА_1 зобов`язаний був з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_6 28.08.2024, тобто до звернення до суду із позовною заявою та заявою про забезпечення позову.

Отже, доводи позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову у цій справі фактично ґрунтуються на припущеннях щодо можливого призову його на військову службу під час мобілізації.

Однак, застосування судом обраних заявником заходів забезпечення позову у спосіб заборони відповідачу вчиняти дії щодо мобілізаційних заходів відносно позивача не може ґрунтуватись лише на доводах заявника про ймовірність порушення у майбутньому його прав та інтересів можливими діями посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_6 .

У заяві про забезпечення позову позивач також просить зупинити дію постанови (довідки) військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 від 21.08.2024 року №1373/4 щодо визнання ОСОБА_1 придатним до військової служби до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі, а також наводить доводи про її протиправність.

Однак суд приходить до висновку, що забезпечення позову у спосіб, який пропонує позивач, та надання оспорюваному рішенню ВЛК правової оцінки, фактично є вирішенням спору по суті без судового розгляду, що є неприпустимим та порушуватиме такі визначальні принципи адміністративного судочинства як змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі (стаття 9 Кодексу адміністративного судочинства України).

Правомірність та оцінка оскаржуваної постанови ВЛК та дій відповідача підлягають з`ясуванню під час розгляду справи по суті про їх оскарження та буде надана судом за результатами розгляду справи. Суб`єктивне переконання заявника не може свідчити про явну протиправність оскаржуваної постанови.

Отже, під час розгляду заяви про забезпечення позову судом не виявлено існування очевидної небезпеки порушення прав та інтересів заявника до прийняття у відповідній справі судового рішення, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, або необхідності докласти значних зусиль та витрат для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь заявника.

Керуючись статтями 150-154, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та постанови - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Юзьків М.І.