Справа № 520/12588/24
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2025-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2025 р. Справа № 520/12588/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Русанової В.Б. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2024 (суддя: Сагайдак В.В., м. Харків) по справі № 520/12588/24

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях (далі по тексту відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 068545 від 23 квітня 2024 року, винесену Відділом державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті.

- стягнути з Державного бюджету України на користь ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , п/р НОМЕР_2 в АТ «Укрсиббанк» МФО 351005) судові витрати.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2024 по справі № 520/12588/24 адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях (майдан Свободи, 5, Держпром, 6-й під., 7 пов.,м. харків,61022) визнання протиправною та скасування постанови, - задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 068545 від 23 квітня 2024 р., винесену Відділом державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях (майдан Свободи, 5, Держпром, 6-й під., 7 пов., м. харків,61022) на користь ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , п/р НОМЕР_2 в АТ «Укрсиббанк» МФО 351005) судові витрати в сумі 968,96 грн. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто шість копійок).

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин у справі та порушення норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2024 по справі № 520/12588/24 скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, з викладених підстав, вказує, що відповідачем було дотримано процедуру повідомлення та розгляду акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом. Зазначає, що, враховуючи, що транспортний засіб позивача обладнаний цифровим тахографом, відповідно до чинного законодавства України, позивач зобов`язаний забезпечувати належну експлуатацію тахографу, а водій повинен мати та використовувати особисту картку водія до тахографу. Враховуючи, що позивачем не використовувалась особиста картка водія, вказує на законність спірної постанови. Вказує, що позивач був перевізником у розумінні приписів Закону України «Про автомобільний транспорт» у розглядуваному випадку, з огляду на визначення його перевізником у товарно-транспортній накладній.

Позивач, у надісланому поясненні на апеляційну скаргу, посилаючись на законність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просить суд апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судовим розглядом встановлено, що основним видом діяльності ФОП ОСОБА_1 за КВЕД є 52.29 - Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту.

05.07.2023 між ФОП ОСОБА_1 «Експедитор» та ТОВ «Варіант Агро Буд» «Замовник» () було укладено договір № 0507-001 про організацію внутрішніх перевезень вантажів автомобільним транспортом.

Для узгодження умов надання транспортно-експедиційних послуг за договором, 20.03.2024 між Експедитором та Замовником було укладено заявку №2003/1 на організацію перевезень вантажів згідно з договором про організацію внутрішніх перевезень вантажів автомобільним транспортом № 0507-001 від 05.07.2023, де було зазначено вид послуги, який надається ФОП ОСОБА_1 - організація перевезень вантажу автомобільним транспортом, та дані про автомобіль і водія, відповідно MAN НОМЕР_3 , ОСОБА_2 .

22.03.2024 о 01:15 год. на 610 + 100 км автомобільного шляху М-06 «Київ Чоп» старшим державним інспектором Відділу (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті Саган І.В. був здійснений огляд транспортного засобу вантажного автомобіля MAN, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Зазначений автомобіль знаходиться у власності ОСОБА_3 .

Після закінчення огляду старшим державним інспектором складено акт № АР 014702 від 22.03.2024 перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, в якому зазначено про порушення ст.ст. 34, 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», п.3.3. Наказу МТЗУ №385 від 24.06.2010 у зв`язку з відсутністю у водія на час перевірки при перевезенні вантажів за товарно-транспортною накладною №2103 від 21.03.2024 в особистій картці водія інформації про режим роботи і відпочинку водія за 22.03.2024.

За результатами розгляду акту перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №АР 014702, 23 квітня 2024 року начальником відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті винесено спірну постанову про порушення ФОП ОСОБА_1 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та стягнення адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000 гривень.

Не погодившись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з протиправності спірної постанови.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про автомобільний транспорт» №2344-ІІІ від 05.04.2001 (далі по тексту - Закон №2344-ІІІ), який визначає засади організації та діяльності автомобільного транспорту, Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України 14.10.1997 № 363 (далі Правила).

За приписами ст. 1 Закону № 2344-III, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Відповідно до ст. 33 Закону № 2344-III, автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Згідно з ч. 1 ст. 34 закону № 2344-III, автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону № 2344-III, до внутрішніх перевезень вантажів відносяться перевезення вантажів між пунктами відправлення та призначення, розташованими в Україні, та комплекс допоміжних операцій, пов`язаних з цими перевезеннями, а також технологічні перевезення вантажів, що здійснюються в межах одного виробничого об`єкта без виїзду на автомобільні дороги загального користування.

До комплексу допоміжних операцій, пов`язаних із внутрішніми перевезеннями вантажів автомобільним транспортом, належать: завантаження та розвантаження автомобільних транспортних засобів; перевантаження вантажів на інший вид транспорту чи транспортний засіб; сортування, пакування, обмірювання та маркування вантажу; накопичення, формування або дроблення партій вантажу; зберігання вантажу; транспортно-експедиційні послуги.

Правила перевезень вантажів транспортними засобами затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.

Правила технологічних перевезень вантажів транспортними засобами затверджуються керівництвом виробничого об`єкта.

Згідно зі ст. 48 Закону № 2344-III, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

При оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити: дата і місце складання; вантажовідправник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті); автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення; вантажоодержувач (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті); транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто; пункти завантаження і розвантаження.

Відповідно до ч.1 ст. 60 Закону № 2344-III, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з пп.пп. 11.1, 11.3, 11.5 п. 11 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України 14.10.1997 № 363, основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом виписує Замовник (вантажовідправник) у трьох примірниках.

У разі використання товарно-транспортної накладної у паперовій формі перший примірник товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - водій (експедитор) передає вантажоодержувачу, третій примірник, засвідчений підписом вантажоодержувача, передається Перевізнику.

Судовим розглядом встановлено, що 22.03.2024 о 01:15 год. на 610 + 100 км автомобільного шляху М-06 «Київ Чоп» старшим державним інспектором Відділу (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті Саган І.В. здійснений огляд транспортного засобу вантажного автомобіля MAN, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Зазначений автомобіль знаходиться у власності ОСОБА_3 .

Як вбачається з матеріалів справи, перевезення вантажу здійснювалося на підставі товарно-транспортної накладної № 2103 від 21.03.2024, оформленої ТОВ «Варіант Агро Буд», в якій в якості автомобільного перевізника зазначено ФОП ОСОБА_1 (а.с. 29).

Разом з тим, як вбачається з пояснень позивача, ФОП ОСОБА_1 помилково зазначений у вказаній товарно-транспортній накладній як перевізник, оскільки форма такої не містить графи про експедитора, та, крім того, у ТОВ «Варіант Агро Буд» договірні відносини щодо організації доставки вантажу та пошуку перевізника були з ФОП ОСОБА_1 ..

Факт надання послуг ФОП ОСОБА_3 з перевезення на замовлення ФОП ОСОБА_1 зафіксовано актом виконаних робіт № 000012 від 23.03.2024.

В той же час, актом №87 від 23.03.2024 зафіксовано факт надання транспортно-експедиційних послуг ФОП ОСОБА_1 для ТОВ «Варіант Агро Буд».

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 307 ГК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Отже, ФОП ОСОБА_1 не надавались ТОВ «Варіант Агро Буд» - замовнику, послуги з перевезення, а надавались лише експедиторські послуги з організації процесу перевезення. Також, колегія суддів зауважує, що зазначений автомобіль не перебуває ні у власності, ні у користуванні позивача на будь-яких правових засадах.

Аналізуючи наведені вище положення законодавства, з урахуванням обставин справи, колегія суддів виходить з того, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, передбачена абзацом ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-III, застосовується до автомобільних перевізників.

Автомобільним перевізником є той, хто за умовами договору (із замовником) про перевезення вантажу надає відповідну послугу (статті 33, 50 Закону № 2344-III).

Відповідачем не доведено належними доказами, що саме позивачем надавалися послуги з перевезення вантажу.

Колегія суддів зазначає, що відповідальною особою є саме автомобільний перевізник, визначити якого можна на підставі документів, якими підтверджується укладення договору перевезення вантажу.

Виходячи з викладеного, старший державний інспектор Відділу (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті Саган І.В. помилково визначив ФОП ОСОБА_1 в акті проведення перевірки як перевізника.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не доведено, що у спірних правовідносинах позивач діяв в якості автомобільного перевізника.

Крім того, колегія суддів зауважує, що суд не може обмежити право особи довести в судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються її вимоги, поданням виключно тих доказів, що надавались ним під час проведення перевірки. Право надавати заперечення щодо висновків Укртрансбезпеки та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається особі як під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, так і на стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів.

Ураховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу № 068545 від 23 квітня 2024 року, винесена Відділом державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті, є протиправною та підлягає скасуванню.

Інші доводи апеляційної скарги висновків колегії суддів не спростовують.

Відповідно до Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Ураховуючи те, що за наслідками апеляційного перегляду цієї справи рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, тому відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст.311,315,316,321,325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2024 по справі № 520/12588/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) В.Б. Русанова Т.С. Перцова