Справа № 420/4457/25
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2025-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4457/25
УХВАЛА

13 лютого 2025 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Танцюра К.О., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

12.02.2025 до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про:

- визнання протиправним та скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі якого було здійснено призов на військову службу під час мобілізації та направлено до військової частини солдата ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 , навчальний центр 199, на підставі якого було здійснено зарахування до списків особового складу військової частини солдата ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 виключити солдата ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 .

Ухвалою суду від 13.02.2025 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Разом із адміністративним позовом до суду від представника ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову у прохальній частині якої заявник просить суд:

-вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі якого було здійснено призов на військову службу під час мобілізації та направлено до військової частини солдата ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 - до набрання законної сили судовим рішенням по адміністративній справі;

-вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу командира військової частини НОМЕР_1 , навчальний центр 199, на підставі якого було здійснено зарахування до списків особового складу військової частини солдата ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 -до набрання законної сили судовим рішенням по адміністративній справі.

В обґрунтування підстав задоволення заяви від 12.02.2025 про забезпечення позову заявник зазначив, що ОСОБА_1 має право на отримання відстрочки від призову на військову службу на підставі п.2. ч 3. ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як вчитель фізичного виховання загальноосвітнього навчального закладу Приватний заклад «Одеський ліцей «Чорноморський», що не враховано відповідачем. Поряд з цим, як вказав представник, в разі призову заявника на військову службу під час мобілізації в особливий період, останній набуває нового юридичного статусу військовослужбовця, що унеможливить реалізацію права на відстрочку, у разі встановлення наявності у нього такого права, а також унеможливить виконання рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача, оскільки надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації особі, яка вже є військовослужбовцем, є неможливим. З урахуванням вказаного, представник зазначив, що ймовірність виникнення вказаних позивачем обставин, у разі задоволення позову в цій справі, унеможливить подальше виконання рішення суду, що виключає доцільність існування самого такого позову, оскільки в такому випадку суд не надасть ефективного захисту потенційно порушеному праву, що є неприпустимим. При цьому, розгляд заяви про вжиття заходів забезпечення позову не передбачає надання оцінки правомірності дій, рішень чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, а спрямований виключно на забезпечення захисту прав, свобод та інтересів позивача на час розгляду справи.

Частиною 1 ст.150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, наявних в справі встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Згідно із ч.1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено:1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно з ч.1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Частиною 1 статті 152 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

З аналізу наведених норм вбачається, що обов`язковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, в тому числі й з зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дії або бездіяльності, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останньої, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи та обов`язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. При цьому, ознаки протиправності повинні бути пов`язані саме з порушеними правами, свободами чи інтересами.

При цьому, забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу", частиною першою статті 1 якого передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Частиною 3 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" передбачено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до ч. 7 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

В силу пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII, мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Як вказав представник позивача у позовній заяві та заяві про забезпечення позову, після прибуття позивача до територіального центру для отримання відстрочки від призову на військову службу, ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснено призов на військову службу під час мобілізації та направлено ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 . На адвокатські запити представника позивача, запитувані рішення, що прийняті відносно позивача, відповідачами надано не було.

При цьому, представник позивача просить суд зупинити дії наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 про призов на військову службу під час мобілізації і наказу командира військової частини НОМЕР_1 про зарахування до списків особового складу військової частини солдата ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , не зазначаючи номеру та дати їх прийняття, що унеможливлює застосування вказаного виду забезпечення позову.

Поряд з цим, суд наголошує, що у відповідності до положення п.10 ч.3 ст.151 КАС України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення наказу або розпорядження командира (начальника), відданого військовослужбовцю в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Більш того, суд вказує, що така умова для забезпечення адміністративного позову, як "наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення", може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Тобто, на даному етапі суд позбавлений можливості встановити наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваних дій відповідача. Крім того, встановлення ознак протиправності оскаржуваних наказів відповідача є фактично вирішенням адміністративного спору по суті.

Вживаючи заходи забезпечення позову у вказаний спосіб до встановлення протиправності або правомірності рішень відповідача, суд фактично до вирішення справи по суті усуне всі наслідки, які на підставі оскаржуваних дій були або можуть бути застосовані до позивача, що у даному випадку є неприпустимим, оскільки порушує принцип рівності сторін, регламентований статтею 8 КАС України.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що зазначені заявником в якості підстав для забезпечення позову обставини не можуть бути розцінені в якості передумов для вжиття забезпечувальних заходів, а задоволення заяви про забезпечення позову на підставі викладених обставин та з урахуванням відсутності в матеріалах справи рішень, дію яких позивач просить суд зупинити, буде суперечити вищевказаним принципам адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги те, що в матеріалах справи відсутні беззаперечні докази, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів, на даній стадії розгляду справи суд дійшов висновку, що заява позивача про забезпечення позову є такою, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 150-154,156, 248, 294 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку визначеному ст. 295 та п.15.5 розділу VII КАС України.

Суддя К.О. Танцюра