Справа № 480/2326/24
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 лютого 2025 року Справа № 480/2326/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Савицької Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м.Суми адміністративну справу №480/2326/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, і, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора за період з 11.12.2023 по 31.12.2023;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора за період з 11.12.2023 по 31.12.2023, з урахуванням фактично виплачених сум.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, проходить службу у військовій частині НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 окремий мотопіхотний батальйон), яка входить до складу військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сухопутних військ Збройних Сил України). Військове звання - молодший лейтенант, посада - командир механізованої роти військової частини НОМЕР_2 . Відповідно до бойового розпорядження від 11.12.2023 командира 13 опмб №947, позивач зі своєю ротою був направлений на участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, безпосередньо в районах їх здійснення на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора.
Зазначає, що відповідно до бойового розпорядження від 30.12.2023 командира 13 опмб №974, позивач з своєю ротою був направлений на участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, безпосередньо в районах їх здійснення на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора. Проте, позивач за грудень 2023 року не отримав додаткову винагороду, передбачену абз. 1 пункту 1-1 Постанови № 168. У зв`язку з викладеним, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Ухвалою суду від 11.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Військовою частиною НОМЕР_1 подано відзив на позовну заяву, у якому проти позовних вимог заперечує у повному обсязі та просить відмовити у їх задоволенні, виходячи з наступного.
Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260).
Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія. До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.
Пунктом 15 розділу XXXIV Порядку № 260 передбачено, що до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, зазначені у пункті 2 цього розділу, які усунені від виконання службових обов`язків, відсторонені від виконання службових повноважень або відсторонені від посади,- з дня усунення або відсторонення, оголошеного наказом командира (начальника), до дня фактичного завершення усунення або відсторонення, оголошеного наказом командира (начальника).
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 №362 від 22.12.2023, на час проведення службового розслідування, молодшого лейтенанта ОСОБА_1 було усунено від виконання службових обов`язків з 22.12.2023.
Із вищевикладеного вбачається, що за період з 22.12.2023 по 31.12.2023 відсутні підстави для нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора.
Позивачем подано до суду пояснення на вказаний відзив, у яких останній зазначив, що виплата додаткової грошової винагороди залежить від визначення відповідними командирами факту безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, що встановлюється на підставі бойових наказів, журналів бойових дій, рапортів командира підрозділу, що мав здійснити командир військової частини НОМЕР_2 , які в подальшому є підставою для виплати додаткової грошової винагороди позивачу військовою частиною НОМЕР_1 . У той же час, до прийняття наказу про усунення від виконання службових обов`язків, а саме, до 22.12.2023 позивачу не нараховано та не виплачено додаткової грошової винагороди, при цьому докази участі позивача у діях, з якими пов`язується право на отримання відповідних виплат, а саме бойові розпорядження були надані разом із позовною заявою.
Військовою частиною НОМЕР_2 надано суду відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у їх задоволенні, виходячи з того, що нарахування додаткових винагород здійснюється, зокрема, з розрахунку 100000 грн відповідно до відомостей про взяття позивачем безпосередньої участі в бойових діях та заходах, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, а також пропорційно до кількості днів, протягом яких позивачем здійснювались такі заходи.
Щодо виплати позивачу додаткової грошової винагороди за період з 11.12.2023 по 21.12.2023 у розмірі 100000 гривень, повідомив, що у вказаний період позивач безпосередньої участі у бойових діях або здійсненні заходів, здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, та виконанні бойових (спеціальних) завдань, не приймав.
У зв`язку з цим, жодних документів, чи свідчень про прийняття позивачем безпосередньої участі у бойових діях та заходах, що передбачають виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн на місяць, не складалось.
Тому, вимоги щодо нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" в розмірі 100000 гривень за період з 11.12.2023 по 21.12.2023 є незаконними та необґрунтованими, у зв`язку з тим, що в даний період позивач безпосередньої участі у бойових діях та заходах, за які позивачу необхідно виплатити 100000 грн, не приймав, тому до відповідних рапортів командування військової частини НОМЕР_2 та наказів про виплату додаткової винагороди за грудень 2023 року включений не був.
Щодо виплати позивачу додаткової грошової винагороди за період з 22.12.2023 по 31.12.2023 у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням участі у заходах, повідомив наступне.
Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія. До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.
Відповідно до п. 15 розділу XXXIV Порядку № 260 передбачено, що до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, зазначені у пункті 2 цього розділу, які усунені від виконання службових обов`язків, відсторонені від виконання службових повноважень або відсторонені від посади,- з дня усунення або відсторонення, оголошеного наказом командира (начальника), до дня фактичного завершення усунення або відсторонення, оголошеного наказом командира (начальника).
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 №362 від 22.12.2023 на час проведення службового розслідування молодшого лейтенанта ОСОБА_1 було усунуто від виконання службових обов`язків з 22.12.2023.
Станом на 31.12.2023 позивач вважався таким, що усунутий від виконання службових обов`язків.
З вищевикладеного вбачається, що за період з 22.12.2023 по 31.12.2023 відсутні підстави для нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора.
Беручи до уваги наведене у всій сукупності, відповідач вважає, що військовою частиною НОМЕР_2 не було порушено права та охоронювані законом інтереси позивача, відтак просить відмовити у задоволенні позову.
У відповідь на вказаний відзив, позивач подав до суду пояснення, у яких зазначив наступне.
Щодо посилання відповідача на те, що позивач безпосередньої участі у бойових діях не приймав, зазначає, що відповідно до бойового розпорядження від 11.12.2023 командира 13 опмб №947, воно адресоване в тому числі командиру мр (механізована рота), тобто ОСОБА_1 , який згідно наказу командира в/ч НОМЕР_4 (по особовому складу) від 07.12.2023 №827-РС був призначений на посаду командира механізованої роти, що вбачається з наказу в/ч НОМЕР_2 від 09.12.2023 №349, згідно якого ОСОБА_1 прийняв справи та посаду і приступив до виконання службових обов`язків.
Таким чином, на думку позивача, згідно вказаного розпорядження підтверджується факт того, що він із своєю ротою був направлений на участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, безпосередньо в районах їх здійснення на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора.
При цьому, розпорядження було виконане, оскільки за невиконання розпорядження вчинене за відсутності ознак, зазначених у частині першій статті 402 ККУ, передбачена кримінальна відповідальність згідно положень ч. 3 ст. 403 КК України, за що передбачена відповідальність у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років. При цьому факт невиконання бойового розпорядження фіксується актом службового розслідування та зверненням з відповідною заявою про злочин, однак таких дій відповідачами не вчинялось, що свідчить про виконання бойового розпорядження від 11.12.2023 командира 13 опмб №947 позивачем в повному обсязі.
Таким чином, на переконня позивача, у відповідачів були наявні всі підстави для виплати позивачу додаткової грошової винагороди за період з 11.12.2023 по 21.12.2023 у розмірі 100000 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням участі у заходах, а тому просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, а також оцінивши подані учасниками справи докази у їх сукупності, суд встановив наступне.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №326 від 18.11.2023 молодший лейтенант ОСОБА_1 прибув із військової частини НОМЕР_5 , з 18.11.2023 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 .
У період з 11.12.2023 по 31.12.2023 позивач проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 , перебуваючи на посаді командира механізованої роти, що не заперечується відповідачами.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно - господарської діяльності) від 22.12.2023 №2565 "Про призначення службового розслідування" призначено службове розслідування з метою встановлення причин та умов, які сприяли вчиненню корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, зловживання службовим становищем командиром механізованої роти військової частини НОМЕР_2 молодшим лейтенантом ОСОБА_1 (а.с.74).
Відповідно до п.2 даного наказу, на час проведення розслідування відсторонено від виконання службових обов`язків молодшого лейтенанта ОСОБА_1 .
Також, наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 22.12.2023 №362 молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , командира механізованої роти усунуто від виконання службових обов`язків з 22.12.2023, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 22.12.2023 №2565, на час проведення службового розслідування.
Позивач вважає, що на підставі бойових розпоряджень від 11.12.2023 (а.с.8) та від 30.12.2023 (а.с.12) має право на отримання додаткової винагороди, передбаченої абз. 1 п. 1-1 Постанови №168, оскільки, на його думку, вказані бойові розпорядження підтверджують факт того, що позивач зі своєю ротою був направлений на участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України. Проте, відповідачем протиправно не нараховано та не виплачено вказану додаткову винагороду, у зв`язку з чим, позивач вимушений звернутися до суду із даним позовом для захисту своїх порушених прав.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.
Згідно зі статтею 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.
Збройні Сили України та інші військові формування ніким не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів влади чи перешкоджання їх діяльності.
Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Відповідно до абзацу 1 статті 1-1 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-XІІ) законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою №168, Міністром оборони України 25.03.2022 (НР/248/1298) направлено, в тому числі до військових частин телеграму, у якій роз`яснено, що під терміном "безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів" (далі-бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем:
- бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде воєнні (бойові) дії у складі створених (діючих) угрупувань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій;
- бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення створених (діючих) угрупувань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями;
- бойових завдань зведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;
- завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;
- бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);
- бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);
- бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);
- здійснення польотів у районах ведення воєнних дій, ведення повітряного бою (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);
- здійснення заходів з виводу сил та засобів з-під удару противника (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);
- виконання бойових (спеціальних) завдань кораблями, катерами, морськими суднами в морській, річковій акваторії (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій).
На період дії воєнного стану військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам вищих військових навчальних закладів і військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти) встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах:
- 100000 гривень - військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах);
Райони ведення бойових дій та склад створених (діючих) угрупувань військових сил (сил) Сил оборони держави визначати відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України, а склад діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави-відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України.
Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження), журнал бойових дій (вахтовий журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
У цих наказах про виплату додаткової винагороди, виходячи з розміру 100000 гривень за місяць, обов`язково зазначити підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку №2 до цієї телеграми).
Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.
Отже, з 24.02.2022 у військовослужбовців Збройних Сил України, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, виникло право на отримання додаткової винагороди в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Підставою для нарахування та виплати такої винагороди є відповідний наказ командира.
На виконання частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частина друга вказаної статті передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У позовній заяві позивач, посилаючись на бойові розпорядження від 11.12.2023 та від 30.12.2023, зазначає, що у період з 11.12.2023 по 31.12.2023 безпосередньо приймав участь у бойових діях та забезпечував здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.
Разом з тим, докази безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпечення здійснення ним заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів у цей період, позивач суду не надав, а матеріали справи не містять.
Так, відповідачі у відзивах зазначили, що у період з 11.12.2023 по 22.12.2023 ОСОБА_1 не залучався до виконання завдань, за які передбачено нарахування та виплату додаткової винагороди передбаченої, постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, а тому жодних документів чи свідчень про прийняття позивачем безпосередньої участі у бойових діях та заходах, що передбачають виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн на місяць, не складалось, до відповідних рапортів командування військової частини НОМЕР_2 та наказів про виплату додаткової винагороди за грудень 2023 року включений не був.
Разом з тим, судом встановлено, що згідно Додатку 5 до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 01.01.2024 №5 "Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям військової частини НОМЕР_2 на період воєнного стану за грудень 2023 року" командиру механізованої роти молодшому лейтенанту ОСОБА_1 встановлено не виплачувати додаткову винагороду (а.с.76). Доказів оскарження даного наказу та його скасування позивачем суду не надано.
Відтак, позивачем не доведено, а судом не встановлено, що відносно позивача наявні докази, які б підтверджували участь позивача за вказаний період у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, що свідчить про відсутність правових підстав для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду за безпосередню участь в бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки оборони, відсічі і стримування збройної агресії), встановлену постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, у розмірі до 100000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі, за період з 11.12.2023 по 21.12.2023.
Відтак, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.
Щодо позовних вимог в частині виплати позивачу додаткової грошової винагороди за період з 22.12.2023 по 31.12.2023, суд зазначає наступне.
Дисциплінарний Статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 551-ХIV (надалі Дисциплінарний Статут ЗСУ) визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.
Згідно частини 1 статті 1 Дисциплінарного Статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.
Відповідно до частин 1-3 статті 6 Дисциплінарного Статуту ЗСУ право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.
Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав.
У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.
Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХIV (надалі Статут ВС ЗСУ) визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.
Статутом керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України (далі - військові частини).
Обов`язки посадових осіб, не зазначені в цьому Статуті, визначаються відповідними порадниками та положеннями.
У пункті 1 розділу Загальні положення Статуту ВС ЗСУ визначено, що Збройні Сили України - військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності.
Відповідно до пункту 47 Дисциплінарного статуту ЗСУ невиконання (неналежне виконання) службових обов`язків, що призвело до людських жертв чи інших тяжких наслідків або створило загрозу настанню таких наслідків, є підставою для усунення такого військовослужбовця від виконання службових обов`язків.
Рішення про усунення військовослужбовця від виконання службових обов`язків приймається прямим командиром (начальником).

Про цей факт видається у триденний строк із дня прийняття посадовою особою такого рішення письмовий наказ про проведення службового розслідування.

Тривалість усунення від виконання службових обов`язків не повинна перевищувати тривалості службового розслідування та часу, необхідного для прийняття командиром (начальником) відповідного рішення за результатами такого розслідування.

Наказ про усунення військовослужбовця від виконання службових обов`язків скасовується, якщо за результатами службового розслідування підстави для прийняття такого рішення не підтвердилися або прийнято рішення про притягнення військовослужбовця, який вчинив правопорушення, до дисциплінарної відповідальності.

Командир (начальник), який усунув підлеглого від виконання службових обов`язків без достатніх підстав, несе за це відповідальність.

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.11.2022 № 2565 "Про призначення службового розслідування" наказано провести службове розслідування з метою встановлення причин та умов, які сприяли вчиненню корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, зловживання службовим становищем командиром механізованої роти військової частини НОМЕР_2 молодшим лейтенантом ОСОБА_1 .

На час проведення службового розслідування наказано відсторонити від виконання службових обов`язків молодшого лейтенанта ОСОБА_1 .

Доказів оскарження даних наказів та їх скасування сторонами не надано і матеріали справи не містять.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей № 2011-ХП (далі - Закон №2011-ХП), держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Так, порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений Наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року №260 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 р. за №745/32197 (надалі - Порядок №260, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Пунктом 2 Порядку №260 визначено, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту) ; допомоги.

Підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Згідно пункту 1 розділу XXIX Порядку № 260 грошове забезпечення військовослужбовцям, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України усунені від виконання службових обов`язків, відсторонені від виконання службових повноважень або повноважень на посаді, виплачується виходячи з розміру посадового окладу за останньою займаною посадою, окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років із дня, наступного після дня усунення від виконання службових обов`язків (відсторонення від виконання службових повноважень або повноважень на посаді), і до дня повернення до виконання службових обов`язків за посадою.

У разі скасування рішення про усунення від виконання службових обов`язків, відсторонення від виконання службових повноважень або повноважень на посаді військовослужбовцям виплачуються щомісячні додаткові види грошового забезпечення, на отримання яких вони втратили право у зв`язку з усуненням (відстороненням) з урахуванням змін у розмірах грошового забезпечення.

Пунктом 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.12.2023 № 2565 Про призначення службового розслідування", а також наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 22.12.2023 № 362 на час проведення службового розслідування наказано відсторонити від виконання службових обов`язків молодшого лейтенанта ОСОБА_1 (а.с.74,75).

Позивачу за грудень 2023 року грошове забезпечення не виплачувалось у повному обсязі, оскільки він був позбавлений усіх додаткових винагород за цей період.

Порядок та умови виплати зазначеної винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України встановлений рішенням Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/з/29, доведеним телеграмою № 248/1298 від 25.03.2022.

Пунктами 5, 6 вказаного рішення передбачено, що виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установі організації) - особовому складу військової частини; керівника витого органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.

Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

Згідно з пунктом 10 рішення Міністра оборони України до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень або 30000 гривень не включаються, зокрема, військовослужбовці усунені від виконання службових обов`язків, відсторонені від виконання службових повноважень або відсторонені від посади - з дня усунення або відсторонення, оголошеного наказом командира.

У пункті 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (далі Постанова №168, в редакції чинній на час виникнення правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 2-1 Постанови № 168 встановлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Як вже встановлено судом, згідно Додатку 5 до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 01.01.2024 №5 "Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям військової частини НОМЕР_2 на період воєнного стану за грудень 2023 року" командиру механізованої роти молодшому лейтенанту ОСОБА_1 встановлено не виплачувати додаткову винагороду (а.с.76). Доказів оскарження даного наказу та його скасування сторонами не надано.

У силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 77 та ч. 1 ст. 90 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, в суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд зазначає, що позивачем, під час розгляду справи, не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Відповідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10)своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи те, що Пунктом 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.12.2023 № 2565 Про призначення службового розслідування", а також наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 22.12.2023 № 362 позивача було відсторонено від виконання службових обов`язків, а додатком 5 до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 01.01.2024 №5 "Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям військової частини НОМЕР_2 на період воєнного стану за грудень 2023 року" командиру механізованої роти молодшому лейтенанту ОСОБА_1 встановлено не виплачувати додаткову винагороду, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно не нараховано та не виплачено позивачу додаткової винагороди у розмірі 100000 грн.

З урахуванням викладеного, суд встановив, що у спірних правовідносинах відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо, відтак, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Савицька