Справа № 380/11929/24
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2025 рокусправа № 380/11929/24
м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі відповідач), у якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 78 від 24.04.2024 року про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 17.04.2024 року.

В обґрунтування позову зазначила, що 17.04.2024 звернулася через відповідний сервісний центр Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про призначення пенсії за віком. Вказала, що спірним рішенням відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Повідомила, що до страхового стажу роботи позивачки відповідач не зарахував період навчання в університеті згідно з довідкою від 19.03.2024 № 253-А, оскільки дошлюбне прізвище зазначене в довідці ( ОСОБА_3 ) не відповідає прізвищу в свідоцтві про шлюб ( ОСОБА_4 ). Тому звернулася до суду із цим позовом.

Ухвалою від 10.06.2024 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні).

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 15356ел від 24.06.2024), в якому проти позову заперечив. Зазначив, що 17 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою та доданими до неї документами про призначення пенсії за віком. За принципом екстериторіальності заяву ОСОБА_1 від 17.04.2024 та додані до неї документи було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області та прийнято рішення від 24.04.2024 № 78, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, підтвердженого в установленому законодавством порядку. Приписами статті 26 Закону № 1058-IV визначено умови призначення пенсії за віком, а саме передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Повідомив, що починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, при призначенні пенсії в період з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років (ч. 1 статті 26 Закону № 1058-IV). У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу, зокрема: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 року (ч. 2 статті 26 Закону № 1058-ІV). У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу, зокрема: з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 15 до 24 років (ч. 3 статті 26 Закону № 1058-IV). Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії (ч. 4 статті 26 Закону № 1058-IV). До страхового стажу не зараховано період навчання відповідно до довідки від 19.03.2024 № 253-А, оскільки дошлюбне прізвище зазначене в довідці ( ОСОБА_3 ) не відповідає прізвищу в свідоцтві про шлюб ( ОСОБА_4 ). Вказав, що аналіз наданих документів показує, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 27 років 07 місяців 05 днів, якого недостатньо для призначення пенсії за віком. Просив у задоволенні позову відмовити.

Суд дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази та встановив такі обставини справи.

Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 19.12.1962 ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 16.04.2024 між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 01.10.1982 укладено шлюб. Прізвище дружини після шлюбу « ОСОБА_7 ».

Як слідує з записів трудової книжки серії НОМЕР_3 від 03.09.1980 позивачку з 25.08.1981 зараховано студенткою першого курсу відділення математичного університету, а з 19.06.1987 року відраховано з числа студентів університету у зв`язку з закінченням навчання.

Із диплому серії НОМЕР_4 від 19.06.1987 слідує, що ОСОБА_1 в 1981 році вступила до Львівського ордена леніна державного університету ім. І. Франка і в 1987 році закінчила повний курс названого університету за спеціальністю «математика». Рішенням Державної екзаменаційної комісії від 16.06.1987 ОСОБА_1 присвоєно кваліфікацію «Математик Викладач».

Згідно з архівною довідкою від 19.03.2024 № 253-А, виданої Львівським національним університетом імені Івана Франка, на підставі архівних документів Львівського національного університету імені Івана Франка встановлено, що ОСОБА_5 дійсно була зарахована студенткою І курсу математичного факультету денної форми навчання.

ОСОБА_5 студенці ІІ математичного факультету денної форми навчання, надано частково оплачувану відпустку по догляду за грудною дитиною з 23 травня 1983 року до 28 березня 1984 року.

ОСОБА_5 , студентку ІІ курсу математичного факультету денної форми навчання, допущено до занять з 30 березня 1984 року в зв`язку з тим, що вона повернулась з відпустки по догляду за грудною дитиною до виповнення їй одного року.

ОСОБА_5 (так у наказі), студентці V курсу математичного факультету денної форми навчання, змінено прізвище у студентських документах на ОСОБА_7 у зв`язку з одруженням.

ОСОБА_1 завершила навчання на математичному факультеті денної форми навчання за спеціальністю «Математика» та отримала диплом НОМЕР_4 , виданий 19 червня 1987 року з реєстраційним номером 225 з присвоєнням кваліфікації «Математика Викладач».

Відповідно до архівного витягу від 08.05.2024 № 59-В із наказу № 476 по Львівському ордена леніна Державному університеті імені Івана Франка в студентських справах від 25.08.1981 зараховано на перший курс денного навчання математичного факультету, зокрема, « ОСОБА_8 ».

Позивач 17.04.2024 звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України (Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області) із заявою про призначення їй пенсії за віком, до якої долучила трудову книжку, довідку про навчання, паспорт, код.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 24.04.2024 № 78 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком. Вказаним рішенням до страхового стажу не зараховано період навчання згідно з довідкою від 19.03.2024 № 253-А оскільки дошлюбне прізвище зазначене в довідці ( ОСОБА_3 ) не відповідає прізвищу в свідоцтві про шлюб ( ОСОБА_4 ). Аналіз наданих документів показує, що страховий стаж гр. ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, підтвердженого в установленому законодавством порядку.

Позивачка вважає таке рішення відповідача протиправним і таким, що порушує її право на пенсійне забезпечення, тому звернулася до суду із цим позовом.

При вирішенні спору по суті суд керується таким.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Так, призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV з наступними змінами та доповненнями, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності вказаним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених зазначеним Законом.

Приписами статті 26 Закону № 1058-IV визначено умови призначення пенсії за віком, а саме передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, при призначенні пенсії в період з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року (ч. 1 статті 26 Закону № 1058-IV).

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу, зокрема:

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 року (ч. 2 статті 26 Закону № 1058-ІV).

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу, зокрема:

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 15 до 24 років (ч. 3 статті 26 Закону № 1058-IV).

Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії (ч. 4 статті 26 Закону № 1058-IV).

Досягнення пенсійного віку позивачкою не є спірним у межах цієї справи.

З доказів у справі слідує, що відповідачем зараховано страховий стаж позивачки у розмірі 27 років 07 місяців 05 днів.

Разом з цим, не зараховано до страхового стажу період навчання згідно з довідкою від 19.03.2024 № 253-А, оскільки дошлюбне прізвище зазначене в довідці ( ОСОБА_3 ) не відповідає прізвищу в свідоцтві про шлюб ( ОСОБА_4 ).

Відповідачем не оспорюється, що на підтвердження вказаного періоду роботи позивачкою надано копію трудової книжки, диплому про здобуття вищої освіти, архівну довідку від 19.03.2024 № 253-А.

Правовідносини подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» регулюються Порядком, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 (далі - Порядок № 22-1).

Згідно з пп. 2 п. 2.1 Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком, разом з іншими, додаються документи: про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон № 1788-XII) документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог статті 62 Закону № 1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637), пунктом 3 якого визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно із пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Відповідно до п. «д» ч. 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Згідно з п. 19 ч. 1 ст. 62 Закону України «Про вищу освіту» особи, які навчаються у закладах вищої освіти, мають право на зарахування до страхового стажу відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періодів навчання на денній формі здобуття освіти у закладах вищої освіти, аспірантурі, інтернатурі, резидентурі, за умови сплати страхових внесків.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 637 час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Пунктом 26 Порядку № 637 встановлено, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує стаж роботи, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом громадянина України або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.

Як встановлено судом, трудова книжка позивачки містить записи про навчання позивачки у Львівському національному університеті імені Івана Франка з 25.08.1981 по 19.06.1987.

Крім того, із диплому серії НОМЕР_4 від 19.06.1987 судом встановлено, що ОСОБА_1 в 1981 році вступила до Львівського ордена леніна державного університету ім. І. Франка і в 1987 році закінчила повний курс названого університету за спеціальністю «математика». Рішенням Державної екзаменаційної комісії від 16.06.1987 ОСОБА_1 присвоєно кваліфікацію «Математик Викладач».

Згідно з архівною довідкою від 19.03.2024 № 253-А, виданої Львівським національним університетом імені Івана Франка, на підставі архівних документів Львівського національного університету імені Івана Франка встановлено, що ОСОБА_5 дійсно була зарахована студенткою І курсу математичного факультету денної форми навчання.

ОСОБА_5 студенці ІІ математичного факультету денної форми навчання, надано частково оплачувану відпустку по догляду за грудною дитиною з 23 травня 1983 року до 28 березня 1984 року.

ОСОБА_5 , студентку ІІ курсу математичного факультету денної форми навчання, допущено до занять з 30 березня 1984 року в зв`язку з тим, що вона повернулась з відпустки по догляду за грудною дитиною до виповнення їй одного року.

ОСОБА_5 (так у наказі), студентці V курсу математичного факультету денної форми навчання, змінено прізвище у студентських документах на ОСОБА_7 у зв`язку з одруженням.

ОСОБА_1 завершила навчання на математичному факультеті денної форми навчання за спеціальністю «Математика» та отримала диплом НОМЕР_4 , виданий 19 червня 1987 року з реєстраційним номером 225 з присвоєнням кваліфікації «Математика Викладач».

Відповідно до архівного витягу від 08.05.2024 № 59-В із наказу № 476 по Львівському ордена леніна Державному університеті імені Івана Франка в студентських справах від 25.08.1981 зараховано на перший курс денного навчання математичного факультету, зокрема, « ОСОБА_8 ».

Суд зазначає, що період навчання у Національному університеті імені Івана Франка підтверджується наявними у справі доказами, тому підлягає зарахуванню до страхового стажу роботи позивачки.

При цьому, щодо доводів відповідача про те, що спірний період роботи не підлягає зарахуванню до страхового стажу роботи позивачки, оскільки дошлюбне прізвище зазначене в довідці ( ОСОБА_3 ) не відповідає прізвищу в свідоцтві про шлюб ( ОСОБА_4 ). Судом встановлено, що архівна довідка від 19.03.2024 № 253-А, видана Львівським національним університетом імені Івана Франка, є одним з документів, які позивачка надала відповідачу із заявою про призначення пенсії від 17.04.2024.

Крім того у вказаній довідці зазначено відомості про ОСОБА_9 .

Суд враховує, що з урахуванням періоду навчання у позивачки наявний необхідний для призначення пенсії за віком загальний страховий стаж роботи у розмірі 31 рік, а тому позивачка набула права для призначення їй пенсії.

Ураховуючи наведене, виходячи з того, що позивачкою надано належні та допустимі докази на підтвердження наявного у неї страхового стажу, станом на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії досягла 60 років, мала страховий стаж не менше 31 року, суд дійшов висновку про те, що позивачка має право на призначення пенсії за віком.

Отже висновки відповідача про відсутність у позивачки достатнього страхового стажу для призначення пенсії є помилковими. Таким чином суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідності їх повного задоволення.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, з метою повного та ефективного захисту прав позивача суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів на користь позивачки.

Керуючись ст.ст. 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 293, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (36000 м. Полтава вул. Гоголя 34; ) про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про відмову у призначенні пенсії № 78 від 24.04.2024.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 17.04.2024 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003, зарахувавши при цьому до страхового стажу роботи ОСОБА_1 період навчання у Львівському національному університеті імені Івана Франка.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Р.П. Качур