Справа № 140/12368/24
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2025-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року ЛуцькСправа № 140/12368/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Денисюка Р.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Одеській області) про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 09.07.2024 № 42 про відмову у переведенні на пенсію по віку відповідно до Закону України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VIII та зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії за віком відповідно до Закону України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VIII з дати звернення, зарахувавши до стажу державної служби період роботи в державних органах та органах місцевого самоврядування з 20.08.1985 по 14.05.2010, з 15.03.2010 по 25.03.2014, з 20.11.2015 по 19.11.2020 та з визначенням розміру пенсії відповідно до наданих із заявою довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії, видані Управлінням соціальної та ветеранської політики Ковельської районної державної адміністрації від 20.02.2024 № 39/1.16/2-24 та № 40/1.16/2-24.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію по віку відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

21.02.2024 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою щодо переведення на пенсію за віком відповідно до Закону Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VIII (далі Закон № 889-VIII) та вказану заяву за принципом екстериторіальності було скеровано до ГУ ПФУ в Одеській області. Рішенням ГУ ПФУ в Одеській області від 29.02.2024 № 742 відмовлено у переході на пенсію за віком відповідно до Закону № 889-VIII, у зв`язку із відсутністю правових підстав для цього.

Позивач оскаржив вказане рішення про відмову в переведені його на пенсію державного службовця в судовому порядку. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 07.06.2024 року в справі №140/3934/24 визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 29.02.2024 № 742 та зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивача, з врахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні.

За наслідками повторного розгляду заяви, відповідачем прийнято рішення від 09.07.2024 № 42 про відмову у переведенні на пенсію по віку відповідно до Закону України Про державну службу у зв`язку з відсутністю необхідного стажу.

Позивач не погоджується із вказаним рішенням з тих мотивів, що у нього наявні всі необхідні підстави (загальний страховий стаж, стаж на посадах в органах державної служби, який на підставі Порядків обчислення стажу державної служби, затверджених постановами Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 (далі Порядок № 283) та від 25.03.2016 № 229 ( далі Порядок №229) зараховується до стажу державної служби та необхідний вік) для переведення на пенсію державного службовця. З цих підстав просить позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 04.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

В поданому до суду відзиві на позовну заяву відповідач ГУ ПФУ в Одеській області позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з підстав правомірності оскаржуваного рішення, оскільки позивачем не було дотримано сукупності всіх вимог, визначених статтею 37 Закону України Про державну службу №3723-ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, а саме щодо стажу державної служби, страхового стажу, віку. Зокрема, вказують з посиланням на норми чинного законодавства щодо неможливості зарахування до стажу державної служби позивачу періоду його роботи директором училища з 20.08.1985 по 14.05.2010. Звертає увагу на те, що після 01.05.2016 у відповідності до Закону № 1058-IV зарахування періодів роботи можливе лише до страхового стажу, а не стажу державної служби.

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи до суду не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення, з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 22.02.2023 перебуває на пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058 (далі - Закон України №1058).

21.02.2024 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про переведення на пенсію по віку за нормами Закону України Про державну службу від 10.12.2015 №889 (далі - Закон України №889) (а.с.10-12).

За принципом екстериторіальності заява та додані до неї документи передані до ГУ ПФУ в Одеській області для вирішення питання про переведення з пенсії за віком на пенсію за віком відповідно до Закону №889.

29.02.2024 ГУ ПФУ в Одеській області прийнято рішення №42 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що посадові особи місцевого самоврядування не відносяться до посад державної служби.

Позивач оскаржив вказане рішення про відмову в переведені його на пенсію державного службовця в судовому порядку.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 07.06.2024 року в справі №140/3934/24 визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 29.02.2024 № 742, зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивача, з врахуванням правової оцінки наданої судом у рішення (а.с.25-27).

За наслідками повторного розгляду заяви відповідачем, рішенням від 09.07.2024 № 42 (а.с.6 зворот) відмовлено позивачу в переході на пенсію за віком відповідно до Закону № 889-VIII, оскільки відсутній стаж роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01.05.2016 визначалися Законом України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (далі Закон № 3723-ХІІ).

01.05.2016 набув чинності Закон № 889-VIII, згідно з пунктом 2 розділу ХІ якого визнано такими, що втратили чинність: Закон України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно із пунктами 10 - 12 розділу ХІ Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

За приписами частини першої статті 37 Закону № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Тобто, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 822/524/18).

Отже, після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону 3723-ХІІ вік і страховий стаж (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.07.2018 № 591/6970/16-а).

Із оскаржуваного рішення відповідача випливає, що єдиною підставою для відмови у переведенні на пенсію є недостатність стажу державної служби, а саме: відсутність стажу державної служби, при необхідних 20 роках.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 01.05.2016 ОСОБА_1 працював в органі місцевого самоврядування, а саме селищним головою Старовижівської селищної ради.

Як встановлено судом із записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 26.11.1983 ОСОБА_1 у період з 20.08.1985 по 14.05.2010 працював директором професійного технічного училища, яке пізніше було реорганізовано у Старовижівський професійний ліцей (записи №10-13);

З 15.05.2010 по 25.03.2014 працював головою Старовижівської районної державної адміністрації Волинської області, 15.05.2010 прийняв присягу державного службовця та присвоєно 7 ранг державного службовця з 15.05.2012 (записи №10-13).

Крім того, записами №15-17 трудової книжки серії НОМЕР_1 від 26.11.1983 підтверджується, що ОСОБА_1 з 20.11.2015 по 19.11.2020 був обраний селищним головою Старовижівської селищної ради.

20.11.2015 прийняв присягу посадової особи органів місцевого самоврядування та присвоєно шостий ранг посадової особи місцевого самоврядування.

З приводу позовних вимог позивача про зарахування йому до стажу державної служби періоду роботи в органах державної влади та органах місцевого самоврядування з 15.03.2010 по 25.03.2014 та з 20.11.2015 по 19.11.2020, то суд вказує на наступне.

Як вже вказував суд вище, статтею 37 Закону від 19.12.1993 № 3723-ХІІ визначено умови призначення пенсій державним службовцям.

Статтями 25, 26 даного Закону було визначено класифікацію посад державної служби та ранги державних службовців, які їм присвоюються в залежності від категорії посади.

В пункті 4 частини 2 статті 46 Закону № 889-VIII від 10.12.2015 визначено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України Про службу в органах місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 229 від 25.03.2016, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII Про державну службу.

Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону від 10.12.2015 № 889-VIII, стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності цим Законом (до 01.05.2016) обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Таким чином, в даному випадку слід керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою КМУ від 03.04.1994 № 283 (далі - Порядок №283).

Згідно з пунктом 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується (служба), зокрема, на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ, а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком.

04.07.2001 набрав чинності Закон України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 07.06.2001 № 2493-III (далі - Закон від 07.06.2001 № 2493-III).

Статтею 14 цього Закону визначено, що в органах місцевого самоврядування встановлюються такі категорії посад: шоста, сьома категорії в тому числі посади начальники відділів, керівників структурних підрозділів виконавчого апарату районних та секретаріатів районних у містах Києві та Севастополі рад та їх заступників, керівників управлінь, відділів та інших структурних підрозділів виконавчих органів.

Статтею 15 Закону №2493-III встановлено, що при прийнятті на службу в органи місцевого самоврядування присвоюються ранги у межах відповідної категорії посад. Встановлюються такі ранги посадових осіб місцевого самоврядування: особам, які займають посади, віднесені до сьомої категорії, може бути присвоєно 15, 14 і 13 ранг. У трудовій книжці посадової особи місцевого самоврядування робиться запис про присвоєння, зміну чи позбавлення її відповідного рангу.

Статтею 22 Закону №2493-III передбачено, що до стажу служби в органах місцевого самоврядування зараховується період роботи на посадах, на які поширюється дія цього Закону, а також на посадах і в органах, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Пунктом 2 розділу VII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2493-III передбачено, що дія Закону України "Про державну службу" поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

Таким чином, після 04.07.2001 стаж державної служби підлягає збільшенню на тривалість роботи (служби) на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених статтею 14 Закону №2493-III, а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

За приписами пункту 4 Постанови №283 документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

За приписами наведених норм законодавства до стажу державної служби зараховуються періоди роботи на посадах державної служби та органів місцевого самоврядування.

Зокрема, із рішення та розрахунку стажу для призначення пенсії (а.с.44) вбачається, що позивачу до стажу державної служби ГУ ПФУ в Одеській області було зараховано період роботи з 15.05.2010 по 25.03.2014 головою Старовижівської районної державної адміністрації Волинської області та період роботи з 20.11.2015 по 01.05.2016 на посаді Старовижівського селищного голови, а всього 4 роки 3 місяці 24 дні.

Тобто, відповідачем у відповідності до норм чинного законодавства були зараховані до стажу державної служби періоди роботи позивача на вказаних посадах та повторного зарахування не потребують.

Що стосується вимоги позивача про зарахування до стажу державної служби періоду роботи з 01.05.2016 по 19.11.2020, то суд погоджується в цій частині з висновками відповідача про неможливість його зарахування, враховуючи наступне.

Як вже зазначав суд вище, пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 889-VIII на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII визначено умови за яких призначаються пенсії державним службовцям.

Аналогічні положення закріплені у Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 (далі - Порядок № 622).

Таким чином право на пенсію державного службовця за змістом частини першої статті 37 Закону №3723-ХІІ мали особи, які: а) досягли певного віку; б) мають передбачений законодавством страховий стаж; в) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

За наведеного правового регулювання, обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Тобто, за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 15.12.2020 у справі № 560/2398/19.

При цьому, пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством, а саме відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 (далі - Порядок № 283).

Вказане у сукупності свідчить про те, що набутий до 01.05.2016 стаж роботи на посадах державної служби зараховується до стажу державної служби, величина якого, окрім іншого (страхового стажу, віку особи) має вплив на наявність у особи права на пенсію, що призначається на підставі пунктів 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII.

Водночас після 01.05.2016 у зв`язку із набранням чинності Законом № 889-VІІІ кардинально змінено порядок пенсійного забезпечення державних службовців.

Відповідно до статті 90 Закону № 889-VІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Суд зазначає, що вказаним Законом № 1058-IV визначаються принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел

Згідно із пунктом 1 частини першої та частиною четвертою статті 8 цього Закону, право на отримання пенсії та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку, чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідно виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Крім того, статтею 26 Закону №1058-IV визначено умови призначення пенсії за віком та зокрема зазначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Таким чином, для набуття права на призначення пенсії у відповідності до положень вказаного Закону передбачено лише дві вимоги: необхідний вік та відповідний йому розмір страхового стажу.

З огляду на це, суд доходить висновку, що положення вказаного закону, які регулюють порядок призначення пенсії, зокрема, також і держслужбовцям, врегульовано порядок зарахування періодів роботи на посадах державної служби лише до страхового стажу, оскільки вказаний Закон не передбачає такого виду стажу, як стаж державної служби.

Таким чином, аналізуючи вказані положення у сукупності, суд приходить до висновку, що при призначенні пенсії на підставі пунктів 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII (відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ) після 01 травня 2016 року необхідно враховувати три критерії: вік особи, страховий стаж та стаж державної служби. При цьому до стажу державної служби може бути враховано лише стаж, набутий на посадах державної служби або прирівняних до них посад до 01 травня 2016 року та обрахований у відповідності до положень Порядку № 283. Водночас стаж, набутий після 01 травня 2016 року на посадах державної служби зараховується до страхового стажу і відповідно до статті 90 Закону № 889-VІІІ слугує підставою для призначення пенсії та обрахунку її розміру у відповідності до Закону №1058-IV.

Вказаний висновок узгоджується з позицією Конституційного Суду України, що висловлена у рішенні від 23.12.2022 № 3-р/2022. КСУ у цій справі зазначив, що підпункт 1 пункту 2 розділу XI „Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VІІІ не дає можливості враховувати стаж державної служби, набутий після 1 травня 2016 року, як такий, що відповідає вимогам пунктів 10, 12 розділу XI „Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VІІІ, та для набуття у зв`язку із цим права на призначення пенсії державного службовця на підставі статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Вказана правова позиція викладена у Верховним Судом в постанові від 22.05.2024 у справі № 500/1404/23.

Отже, вказаний період до стажу державної служби зарахуванню не підлягає.

При цьому, суд також зауважує, що наведене правове регулювання зарахування стажу роботи, набутого на посадах державної служби або прирівняних до них посад, враховуючи збережену законодавцем можливість вибору особою на підставі якого закону їй має бути призначена пенсія (тобто збереження права особи на вибір найбільш сприятливого для неї варіанту поведінки), відповідає вимогам частини третьої статті 46 Конституції України (пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом), вимогам стосовно якості та передбачуваності закону, а також має легітимну мету, що спрямована на реформування системи соціального забезпечення в України, яке, серед іншого, включає в себе побудову нової системи соціального захисту, заснованої на принципах соціальної справедливості, доступності та максимального застосування для всіх осіб.

У даному випадку позивач скористався своїм правом вибору пенсії, і вона йому була призначена на підставі Закону №1058-IV.

Щодо зарахування стажу роботи позивача директором професійного технічного училища, яке пізніше було реорганізовано у Старовижівський професійний ліцей, в період з 20.08.1985 по 14.05.2010 до державної служби, що дає право на пенсію державного службовця, суд зазначає наступне.

Порядком №283 до 19.09.1997 не було передбачено можливості зарахування роботи директором чи заступником директора навчального закладу.

Постановою КМ України від 19.09.1997 за № 1040 були внесені доповнення по п. 3 Порядку № 283, відповідно до яких до стажу державної служби включається також час роботи: "на посадах керівників державних підприємств, установ, організацій, закладів освіти III-IV рівнів акредитації; керівних працівників наукових установ і наукових співробітників, які мають науковий ступінь, якщо безпосередньо з цих посад вони призначені (обрані) на посади державних службовців першої - четвертої категорій".

В даній редакції зазначені вимоги Порядку № 283 були чинні до 12.07.2000, коли Постановою КМ України за № 1113, абзаци 14 та 15 п. 3 Порядку № 283 були викладені в наступній редакції, п. 14: на посадах керівників, їхніх заступників, головних інженерів державних підприємств, установ, організацій, якщо безпосередньо з цих посад вони призначені (обрані) на посади державних службовців першої - четвертої категорій після набрання чинності Законом України "Про державну службу"; п. 15: на посадах, визначених переліком посад наукових працівників державних наукових установ, організацій та посад науково-педагогічних працівників державних вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на одержання пенсії та грошової допомоги при виході на пенсію відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 травня 1999 р. N 923, з дати присудження наукового ступеня або присвоєння вченого звання за умови, що перехід зазначених працівників безпосередньо на посади державних службовців відбувся після 1 січня 1994 року.

Проаналізувавши вимоги п. 3 Порядку № 283, суд дійшов до переконання, що в період з 19.09.1997 по 12.07.2000 час роботи на посадах керівників державних підприємств, установ, організацій, закладів освіти III-IV рівнів акредитації; керівних працівників наукових установ і наукових співробітників, які мають науковий ступінь, якщо безпосередньо з цих посад вони призначені (обрані) на посади державних службовців першої - четвертої категорій, - зараховується до державної служби.

При цьому КМ України окремо виділив керівників закладів освіти III-IV рівнів акредитації; керівних працівників наукових установ і наукових співробітників, які мають науковий ступінь, - як осіб, що мають право на зарахування відповідного періоду роботи до стажу державної служби.

Позивач у спірний час своєї роботи не працював на посаді керівника закладу освіти III-IV рівнів акредитації, оскільки відповідно до наявних записів трудової книжки він працював директором ПТУ, яке пізніше було реорганізовано у Старовижівський професійний ліцей, які за своїм статусом є державним професійно - технічним навчальним закладом другого атестаційного рівня.

В абзаці 14 пункту 3 Порядку № 283 в редакції постанови КМ України від 12.07.2000 за № 1113, вимоги щодо можливості зарахування до стажу державної служби періоду роботи на посадах керівників закладів освіти, відсутні.

Абзац 15 пункту 3 Порядку №283 в новій редакції передбачає тільки посади, визначені переліком посад наукових працівників державних наукових установ, організацій та посад науково-педагогічних працівників державних вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на одержання пенсії та грошової допомоги при виході на пенсію відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 травня 1999 р. N 923, з дати присудження наукового ступеня або присвоєння вченого звання за умови, що перехід зазначених працівників безпосередньо на посади державних службовців відбувся після 1 січня 1994 року.

В спірний період позивач жодної з зазначених посад не займав.

Немає законодавчо визначених підстав щодо можливості зарахування до стажу державної служби періоду роботи на посадах керівників закладів освіти і станом на 2010 рік, періоду призначення позивача головою Старовижівської РДА.

Щодо тверджень позивача про те, що згідно з пунктом 3 Порядку до стажу державної служби зараховується період роботи на посадах керівників державних підприємств, установ та організацій то суд їх до уваги не приймає, враховуючи наступне.

Класифікацією організаційно-правових форм господарювання ДК 002:2004, що впроваджено в статистичну практику з 1 липня 2004 року на підставі наказу Державного комітету статистики України від 25 червня 2004 року за № 401, передбачено, що ДЕРЖАВНА ОРГАНІЗАЦІЯ (УСТАНОВА, ЗАКЛАД) - утворюється компетентним органом державної влади в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини державної власності, як правило, без поділу її на частки, і входить до сфери його управління (№ 3.4.4).

Старовижівський професійний ліцей є державним професійно-технічним навчальним закладом другого атестаційного рівня.

Пункт 3 Порядку № 283, на який посилається позивач в обґрунтування своїх вимог, передбачає зарахування до державної служби, часу роботи тільки на посадах керівників, їхніх заступників, головних інженерів державних підприємств, установ, організацій та з 12 липня 2000 року не передбачає зарахування до державної служби часу роботи на посадах керівників державних закладів освіти.

Також в контексті спірних правовідносин суд звертає увагу на те, що внесеними КМ України змінами до пункту 3 Порядку №283 у 2000 році було розділено посади на державних підприємствах та посади в сфері освіти та науки, що лише підтверджує вищевикладені висновки суду щодо неможливості зарахування періоду роботи керівником училища до стажу державної служби.

Отже, враховуючи вищевказане, період роботи позивача з 20.08.1985 по 14.05.2010 на посаді директора професійного технічного училища, яке пізніше було реорганізовано у Старовижівський професійний ліцей до стажу державної служби зарахуванню не підлягає, а висновки відповідача викладені в оскаржуваному рішенні в цій частині є правомірними.

Відтак позовні вимоги позивача в цій частині позову до задоволення не підлягають.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до переконання, що висновки ГУ ПФУ в Одеській області про відсутність у позивача стажу державної служби достатнього для призначення йому пенсії за нормами пунктів 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 889-VIII, відповідають вимогам чинного законодавства, а рішення відповідача від 09.07.2024 № 42 про відмову у переведенні на пенсію по віку відповідно до даного Закону є правомірним, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову відсутні підстави для присудження на користь позивача судових витрат.

Керуючись статтями 241, 242, 243, 245, 246, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя Р.С. Денисюк