Справа № 580/2629/24
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2025-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/2629/24 Головуючий у 1-й інстанції: Рідзель О.А.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 20.05.2024 у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерхольц Україна» до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерхольц Україна» звернулося до суду першої інстанції з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 20.02.2024 №2016/23-00-07-05-01.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 20.05.2024 позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Головне управління ДПС у Черкаській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів ухвалено рішення про продовження апеляційного розгляду даної справи на розумний строк.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Інтерхольц Україна» 19.12.2023 подано податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2023 року разом із додатком 3 «Розрахунок суми бюджетного відшкодування (Д3)» до неї, в якому заявлено до бюджетного відшкодування суму податку на додану вартість у розмірі 268 529, 00 грн. за рахунок від`ємного значення, яке утворилося у листопаді 2023 року.

У січні 2024 року працівниками ГУ ДПС у Черкаській області на підставі наказів від 12.01.2024 №103-п та від 22.01.2024 №139-п та відповідно до пп. 19-1.1.6 п. 19-1.1 ст. 19, пп. 20.1.2, пп. 20.1.4, пп. 20.1.5, пп. 20.1.6 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Інтерхольц Україна» з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2023 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.

Під час перевірки встановлено, що позивачем порушено вимоги, зокрема, пп. 16.1.5 п. 16.1 ст. 16, пп. 20.1.9 п. 20.1 ст. 20, пп. 44.1 ст. 44, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, ст. 2, п. 3 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пп. 4 п. 5 розд. V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21, ТОВ «Інтерхольц Україна» завищено заявлену суму бюджетного відшкодування по декларації з податку на додану вартість за листопад 2023 року в розмірі 268 529 грн., в результаті чого у наданні такої суми бюджетного відшкодування відмовлено.

Висновки перевірки зафіксовані в акті від 29.01.2024 №880/23-00-07-05-01/45035709.

У вказаному акті контролюючий орган зазначив, що у межах договору купівлі-продажу деревини дров`яної станом на 30.11.2023 рахується кредиторська заборгованість в сумі 45 658,82 грн, розрахунки між ТОВ «Інтерхольц Україна» з ДСГП «Ліси України», філією «Золотоніське лісове господарство» ДСГП «Ліси України» проведено не у повному обсязі, внаслідок чого завищено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за листопад 2023 року в сумі 8 385,83 грн.

Крім того, відповідач вказав, що у зв`язку з тим, що бухгалтерський облік на підприємстві ведеться в різних кількісних показниках і позивачем не надано до перевірки інформацію щодо встановлених та затверджених норм витрат на виготовлення кожного виду продукції, виробничих звітів (норм виробництва, в яких зазначається фактичний вихід лісопродукції після технологічних процесів сушки деревини, розпиловки та інших), документів, які містять відомості про списання матеріалів у кількісному та вартісному вигляді для виготовлення кожного виду виготовленої готової продукції у період з 15.06.2023 по 30.11.2023 зокрема, але не виключно: виробничі звіти, специфікації тощо, перевіркою неможливо документально підтвердити списання лісоматеріалів на виготовлення продукції, що реалізується (експортується).

На підставі викладених в акті перевірки відомостей відповідачем 20.02.2024 прийнято податкове повідомлення-рішення форми «В3» №2016/23-00-07-05-01, яким у зв`язку із завищенням ТОВ «Інтерхольц Україна» заявленої суми бюджетного відшкодування по декларації з податку на додану вартість за листопад 2023 року у розмірі 268 529 грн. позивачу відмовлено у наданні такої суми бюджетного відшкодування.

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся в суд з цим позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення, зокрема тим, що оскільки порушень податкового законодавства за правовідносинами позивача з ДСГП «Ліси України», філією «Золотоніське лісове господарство» і ТОВ «Черкаси Дерев Пром» у зв`язку з якими ТОВ «Інтерхольц Україна» сформовано від`ємне значення з податку на додану вартість за листопад 2023 року в сумі 260 143,88 грн. під час перевірки не встановлено, недоліки оформлення взаємовідносин позивача з ФОП ОСОБА_1 на правильність визначення цієї суми не вплинули, а позивачем не заперечується правильність висновків контролюючого органу про відмову у бюджетному відшкодуванні 8 385,83 грн., то оскаржуване податкове повідомлення-рішення підлягає визнанню протиправним та скасуванню

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що судом не враховані висновки акта перевірки, які у повній мірі відображають суть і зміст виявленого податкового порушення, що свідчить про обґрунтованість спірного індивідуального акта про відмову у бюджетному відшкодуванні.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта необґрунтованими, враховуючи наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Підпунктом 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Відповідно до пп. «а», «б» п. 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності).

Приписи п. 198.2 ст. 198 ПК України визначають, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За правилами п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Матеріали справи свідчать, що до складу податкового кредиту з податку на додану вартість за листопад 2023 року ТОВ «Інтерхольц Україна» включені, зокрема, 223 529,00 грн. за наслідками придбання у ДСГП «Ліси України», філії «Золотоніське лісове господарство», філії «Чорноліське лісове господарство» деревини дров`яної, а також 60 000,00 грн. за наслідками придбання у ТОВ «ЧеркасиДеревПром». Сума коштів, яка ТОВ «Інтерхольц Україна» була заявлена до бюджетного відшкодування на рахунок платника податків, складала 268 529 грн. (у тому числі 223 529 грн. щодо ДСГП «Ліси України» та 45 000 грн. щодо ТОВ «ЧеркасиДеревПром»).

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно п. 200.4 ст. 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Наведені правові норми свідчать, що для отримання платником податку права на бюджетне відшкодування необхідними та достатніми умовами є фактична сплата податку на додану вартість отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, відображення рішення про зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобов`язань з цього податку, що виникли протягом наступних звітних (податкових) періодів, у відповідній податковій декларації, подання документів, визначених у пунктах 200.7 та 200.8 статті 200 Податкового кодексу України та підтвердження відповідних сум відшкодування за результатами перевірки.

У свою чергу, податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений та підтверджений належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарських операцій, які є підставою для формування податкового обліку платника податків. Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Обов`язок підтвердити правомірність та обґрунтованість податкового кредиту первинними документами покладається на платника-покупця товарів (робіт, послуг), оскільки саме він виступає суб`єктом, який використовує при обчисленні кінцевої суми податку, що підлягає сплаті до бюджету, суму податкового кредиту з податку на додану вартість, визначену постачальником, та зменшує оподатковуваний дохід на вартість товарів (робіт, послуг), визначену продавцем.

Подані платником документи повинні достовірно підтверджувати реальність господарських операцій та інші обставини, з якими законодавець пов`язує право платника на податкову вигоду. Податкова вигода може бути визнана необґрунтованою, зокрема, у випадках, якщо для цілей оподаткування операції обліковані не у відповідності з їх дійсним економічним змістом або враховані операції, що не обумовлені розумними економічними або іншими причинами (цілями ділового характеру).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» документом, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення є первинний документ.

Приписи ст. 9 вказаного Закону визначають, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Матеріали справи свідчать, що контролюючим органом фактично не заперечується придбання ТОВ «Інтерхрольц Україна» у ДСГП «Ліси України» і ТОВ «ЧеркасиДеревПром» деревини дров`яної. Основними аргументами ГУ ДПС у Черкаській області про відсутність у ТОВ «Інтерхольц України» права на бюджетне відшкодування податку на додану вартість в сумі 45 000 грн. та 215 143,88 грн. визначено те, що під час перевірки встановлено, що оборотно-сальдові відомості по рахунках 23, 26, 28 та первинні документи на списання ведуться і різних кількісних показниках, які не відображені в бухгалтерському обліку, тобто одна номенклатура зазначена в кубічних метрах, інші в пачках та штуках, по інших зазначена тільки вартість. Відповідно до договору про надання послуг від 01.09.2023 №01/09/2023 по сушці пиломатеріалів з ФОП ОСОБА_1 позивач на підставі актів про передачу пиломатеріалів на сушку зазначають в кількості - пачках та кубічних метрах. Після послуг сушіння ФОП ОСОБА_1 виписує акт здачі-приймання робіт (надання послуг), де зазначено тільки послугу по сушці пиломатеріалів в кількості (одиниця) - пачка. Підтвердити факт передачі товару - пиломатеріалів документально неможливо, так само як і прорахувати фактичну кількість отриманих пиломатеріалів після сушіння та втрати вологості при сушінні деревини. У жовтні 2023 року з виробництва (рахунок 26 - готова продукція), який ведеться в кількісному виразі (шт.) актом від 31.10.2023 №6 списано піддони на основне виробництво (рахунок 231), який ведеться тільки в вартісному виразі і в розрізі номенклатури (пиломатеріали, щити дубові). Документально неможливо прорахувати фактичну кількість списаних та виготовлений піддонів. Із відходів з виробництва (тирса) товариство виготовляє брикети. У зв`язку з ненаданням технічної документації на прес брикетувальний неможливо прорахувати фактичний вихід продукції.

У зв`язку з тим, що бухгалтерський облік ведеться в різних кількісних показниках і товариство не надано до перевірки інформацію щодо встановлених та затверджених норм витрат на виготовлення кожного виду продукції, виробничих звітів (норм виробництва, в яких зазначається фактичний вихід лісопродукції після технологічних процесів сушки деревини, розпиловки та інших), документів, які містять відомості про списання матеріалів у кількісному та вартісному вигляді для виготовлення кожного виду виготовленої готової продукції у період з 15.06.2023 по 30.11.2023 зокрема, але не виключно: виробничі звіти, специфікації тощо, перевіркою неможливо документально підтвердити списання лісоматеріалів на виготовлення продукції, що реалізується (експортується).

Разом з тим, указані висновки контролюючого органу, на переконання колегії суддів є помилковими.

Як вже було підкреслено вище, контролюючим органом не заперечується придбання ТОВ «Інтерхрольц Україна» у ДСГП «Ліси України» і ТОВ «ЧеркасиДеревПром» деревини дров`яної та здійснення оплати податку на додану вартість за поставлений товар в сумі 215 143,88 грн. та 45 000 грн. відповідно. У свою чергу, доказів, що господарські відносини ТОВ «Інтерхольц Україна» з ФОП ОСОБА_1 будь-яким чином вплинули на правильність задекларованої позивачем до бюджетного відшкодування суми податку на додану вартість у розмірі 260 143,88 грн., ГУ ДПС у Черкаській області не надано.

Посилання відповідача на неможливість документального підтвердження списання лісоматеріалів на виготовлення продукції, що реалізується (експортується), в якості підстав для відмови у бюджетному відшкодуванні колегія суддів оцінює критично, оскільки за приписами вже згаданого вище абз. 2 п. 198.3 ст. 198 ПК України нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відтак, на переконання колегії суддів, відповідачем не підтверджено належними і допустимими доказами правомірність прийняття спірного податкового повідомлення-рішення від 20.02.2024 №2016/23-00-07-05-01 в частині відмови позивачу у бюджетному відшкодуванні податку на додану вартість в сумі 260 143,88 грн.

Що стосується відмови у такому відшкодуванні на суму 8 385,83 грн., яка обґрунтована тим, що відповідна сума податку не була сплачена ТОВ «Інтерхольц Україна» станом на 30.11.2023 за наслідками господарських відносин з ДСГП «Ліси України», філія «Золотоніське лісове господарство», то колегія суддів зазначає, що правильність відповідних висновків контролюючого органу платником податків під сумнів не ставиться, що не позбавляє ГУ ДПС у Черкаській області прийняте нове податкове повідомлення-рішення на вказану суму за правилами, передбаченими ст. 60 Податкового кодексу України та Порядком надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 №1204.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність прийняття ГУ ДПС у Черкаській області податкового повідомлення-рішення від 20.02.2024 №2016/23-00-07-05-01. При цьому, будь-яких аргументів на спростування вказаних висновків суду першої інстанції в апеляційній скарзі не наведено.

При цьому, проаналізувавши вказані вище та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову та вважає, що судом першої інстанції повно встановлено фактичні обставини справи, правильно визначено норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню, з дотриманням вимог ст. 159 КАС України.

Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», §58, рішення від 10.02.2010).

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт незаконності та необґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 244, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 20.05.2024 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст. ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.