Справа № 758/13873/20
Суддя: Гребенюк В. В.
Дата ухвалення: 2025-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2025 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Годованюк Ю.Р., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради, Держави Україна в особі Державної казначейської служби, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕВАКУАТОР СЕРВІС», Головне управління Національної поліції у м. Києві, про скасування постанови, визнання дій суб`єкта владний повноважень протиправними та відшкодування шкоди, заподіяної протиправними діями суб`єкта владних повноважень

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (надалі за текстом - відповідач), Держави Україна в особі Державної казначейської служби, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕВАКУАТОР СЕРВІС» (надалі за текстом - ТОВ «ЕВАКУАТОР СЕРВІС»), Головне управління Національної поліції у м. Києві (надалі за текстом - ГУ НП у м. Києві), про скасування постанови, визнання дій суб`єкта владний повноважень протиправними та відшкодування шкоди, заподіяною протиправними діями суб`єкта владних повноважень. При цьому зазначив, що 24.11.2020 о 11 год. 43 хв. головним інспектором з паркування Смаляним Вадимом Сергійовичем в режимі відео/фотозйомки зафіксовано нібито порушення транспортним засобом CHEVROLET AVEO, д.н.з НОМЕР_1 , який належить позивачу на праві приватної власності, правил зупинки, стоянки, паркування транспортного засобу (п. 15.9 г ПДР). З цих підстав, винесено постанову серії АС№ від 24.11.2020 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн.00 коп. За змістом даної постанови позивач порушив правила зупинки, стоянки, що створювали перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху (ближче 10 метрів від пішохідного переходу). Позивач зазначає, що безпідставно складено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу та викликано евакуатор, який належить ТОВ «Евакуатор Сервіс», який затримав автомобіль та помістив на спеціальним майданчик. Задля повернення транспортного засобу позивач сплатив 255, 00 гривень на рахунок ТОВ «Евакуатор Сервіс», за послуги евакуатора грошові кошти в сумі 1270, 00 грн., які не замовляв, а також сплатив за збереження на спеціальному майданчику в сумі 144, 00 грн. за 1 добу. Загальна сума відшкодування становить 1414,00 гривні, позовні вимоги щодо стягнення 255,00 сплаченого штрафу не заявляє. Разом з тим, зазначає, порушення Правил дорожнього руху позивач не допускав, вчинив зупинку по вулиці Липська в незабороненому місці, дотримуючись необхідної дистанції та не створюючи перешкод для руху транспорту. У постанові та Акті огляду та тимчасового затримання транспортного засобу зазначена вулиця - Інститутська. Докази, які б свідчили про вчинення адміністративного правопорушення відсутні, що підтверджує незаконність постанови про притягнення потсанови до адміністративної відповідальності. Дії інспектора щодо виклику евакуатора є неправомірними, акт підлягає скасуванню. Таким чином, постанова підлягає скасуванню, а спричинена майнова шкода до відшкодування.

За таких обставин, позивач просить суд скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення № АС від 24.11.2020, дії відповідача щодо складання протоколу, акту та виклику евакуатора для транспортування транспортного засобу з місця стоянки протиправними та стягнути з Держави України в особі Державної казначейської служби України спричинену майнову шкоду у розмірі 1414 грн., яка складається з витрат на послуги з евакуації в сумі 1270 грн. та збереження транспортного засобу на спеціальному майданчику в сумі 144 грн.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 08.12.2020 вищезазначений адміністративний позов залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків.

25.01.2021 р. до суду надійшла уточнена позовна заява, квитанція про сплату судового збору. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 25.01.2021 р. відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву. Зазначено, що позивачем не доведено відсутність підстав для притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП. Фіксація правопорушення відбулась у встановленому законом порядку. Постанова про накладання адміністративного стягнення винесена за відсутності власника транспортного засобу, що не заборонено в разі винесення постанови за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксованого в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису).

ГУНП у м. Києві зазначило, що за положеннями КАС України стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди можливе лише за умови наявності шкоди, яка заподіяна неправомірними діями. ГУНП у м. Києві, відповідно до п. 3 Порядку № 990 забезпечило зберігання тимчасово затриманого автомобіля 24.11.2020 р., внаслідок чого позивачем сплачено кошти за збереження автомобіля на спеціальному майданчику протягом 1 доби.

Відзиву від Державної казначейської служби України у встановленому КАС України порядку, на адресу суду не надходило. Пояснень від ТОВ «Евакуатор Сервіс» у встановленому КАС України порядку на адресу суду не надходило.

Від представника позивача адвоката Грибової О.О. на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача подав на адресу суду заяву, в який просить розглянути справу за його відсутності, проти заявлених позовних вимог заперечував, у зв`язку із їх безпідставністю.

Вивчивши пояснення учасників процесу, дослідивши надані докази та надавши їм відповідну оцінку, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що згідно з оскаржуваною постановою серії АС № від 24.11.2020 о 11 годині 43 хвилини транспортним засобом CHEVROLET AVEO, д.н.з НОМЕР_1 , на вулиці Інститутська 24/7 м. Києва, зупинено ближче 10 метрів від пішохідного переходу, чим порушено вимоги п. 15.9 г) ПДР. Постанова винесена щодо позивача за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до пункту 15.9 г) Правил дорожнього руху забороняється зупинка на пішохідних переходах і ближче ніж 10 м. від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, належним доказом даного правопорушення, виходячи з його природи, є замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення, що підтверджувало би факт зупинки транспортного засобу на пішохідних переходах і ближче 10 метрів від них з обох боків.

Аналогічна правова позиція висловлена у Постановах Верховного суду від 08.02.2018 р. у справі 760/3696/16а, від 18.07.2019 р. у справі 216/5226/16а.

Матеріали фотофіксації від 24.11.2020 р. серія та номер АС не можуть слугувати безперечним доказом скоєння позивачем адміністративного правопорушення. Так, на фото зафіксовано автомобіль, який розташовано на узбіччі дороги, однак, візуально встановити на якій відстані автомобіль перебуває від пішохідного переходу не можливо. На фотографії на якій зображено автомобіль відсутній засіб для вимірювання відстані від автомобіля до пішохідного переходу. Натомість, заслуговує на увагу та є обґрунтованими доводи позивача щодо місце розташування транспортного засобу. Так, у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серії АС від 24.11.2020 у графі місце вчинення адміністративного правопорушення зазначена: «вул. Інститутська 24/7». Проте, відповідно до матеріалів доказової бази фотофіксації правопорушення та вивчення скрін - копій фото з сайту google.com.ua.maps, які надані позивачем разом з позовною заявою - встановлено що транспортний засіб було розташовано по вулиці Липська в м. Києві.

Законом України «Про телекомунікації» закріплено, що Інтернет - всесвітня інформаційна система загальнодоступного доступу, яка логічно зв`язана глобальним адресним простором і базується на Інтернет-протоколі, визначеному міжнародними стандартами. У правовому аспекті це означає, що Інтернет - це система об`єднаних електронних мереж, яка дає змогу забезпечити включення будь-яких масивів інформації для надання її користувачам, а також надання довідкових та інших інформаційних послуг. Однією з особливостей інформації, розміщеної в мережі Інтернет є її загальнодоступність, враховуючи офіційність посилання на веб-сайті. Відповідно до ч. 3 ст. 82 ЦПК України, обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксакції обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення. Згідно зі статтею 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначеною ч.2 ст. 283 повинна містити відомості про дату, час і місце, обставини вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, судом встановлено, що у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серії АС від 24.11.2020 у графі місце вчинення адміністративного правопорушення невірно зазначено розташування транспортного засобу. В своєму відзиві відповідач не заперечував щодо наданих доказів позивачем щодо розташування транспортного засобу на вулиці Липська, не спростовував їх, доказів щодо розташування транспортного засобу на вулиці Інститутська 24/7 не надав.

З огляду на вказане, суд приходить висновку, що посадовою особою відповідача, в порушення вимог ст. 280 КУпАП, не встановлено, чи було вчинене правопорушення, чи винний позивач в його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Слід зазначити, що норми ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Принцип презумпції невинуватості передбачає, що сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

За таких обставин факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, є недоведеним.

Суд вважає за необхідне заначити, що відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатись на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Позивачем також заявлені вимоги щодо визнання дій інспектора з паркування відповідача щодо складання Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу. Судом оглянуто зазначений акт та заслуговують на увагу порушення процедури тимчасового затримання транспортного засобу позивача.

При тимчасовому затриманні керованого позивачем транспортного засобу інспектор з паркування мав керуватися пунктом 5 «Порядку тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів та їх зберігання», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14.11.2018 № 990 (далі - Порядок).

Вказаним пунктом Порядку визначено, що після прибуття евакуатора інспектор з паркування у присутності двох понятих і особи, яка виконує роботи з доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку, складає акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу згідно з додатком.

Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу підписують інспектор з паркування, особа, що виконує роботи з доставлення такого засобу на спеціальний майданчик чи стоянку, та два понятих.

Дослідженням акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 24.11.2020 № 50 встановлено, що наведеним вимогам Порядку його зміст не відповідає, а саме: зазначено місце складання акту по вулиці Інститутська 24/7, що не відповідає фактичному місцю розташування транспортного засобу, відповідно наданим до матерів справи фото з доказової бази. У графі: «поняті», не заповненні місце їх проживання, контактні номери телефону, а спосіб нанесення підписів мають загальні риси, що викликає у суду сумніви щодо присутності понятих взагалі.

За таких обставин дії інспектора з паркування щодо застосування заходів забезпечення провадження у вигляді тимчасового затримання належного позивачу транспортного засобу на підставі вищевказаного акту не можуть вважатися законними, тобто такими, що вчинені у спосіб, передбачений нормами чинного законодавства.

За приписами статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Дане конституційне положення знайшло своє закріплення у статтях 1173, 1174 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), згідно з якими шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування (посадових або службових осіб даних органів) при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Частиною 5 статті 21 КАС України визначено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, розглядаються адмінсудом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Отже, враховуючи, що внаслідок неправомірного затримання та евакуації транспортного засобу позивачу завдано майнової шкоди, яка полягає у витратах на оплату послуг за евакуацію (1 270,00 грн.) та за зберігання транспортного засобу (144,00 грн.), позивач має право на її відшкодування.

Оскільки шкода завдана неправомірними діями відповідача, даний орган повинен відповідати за завдану шкоду, однак з урахуванням положень ст. ст. 1173, 1174 ЦК України, обов`язок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади виникає саме у держави, а не органу державної влади, посадовою чи службовою особою якого є особа, чиїми незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю завдана шкода.

Згідно ч. 1 ст. 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції.

Велика Палата Верховного Суду у постанову від 27.11.2019 у справі № 242/4741/16ц зазначила, що належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою особою або службовою особою, є держава, як правило в особі органом, якого відповідач зазначає порушником своїх прав.

Конституційним судом України у рішенні від 01.03.2001 у справі № 1-36/2001 зазначено, що відшкодування шкоди (матеріальної чи моральної) завданої незаконними діями, чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими і службовими особами при здійснені ними своїх повноважень покладається саме на державу, а не на відповідні органи.

Таким чином, відшкодування завданої матеріальної шкоди, що складається з витрат за послуги з евакуації та збереження транспортного засобу на штрафмайданчику покладається на Державу України в особі Державної казначейської служби України.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності.

За таких обставин суд приходить до висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 1173, 1174 ЦК України, ст. ст. 72-77, 90, 21-246, 250, 255, 295 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради, Держави Україна в особі Державної казначейської служби, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕВАКУАТОР СЕРВІС», Головне управління Національної поліції у м. Києві, про скасування постанови, визнання дій суб`єкта владний повноважень протиправними та відшкодування шкоди, заподіяної протиправними діями суб`єкта владних повноважень - задовольнити;

Скасувати постанову АС № від 24.11.2020 винесену головним інспектором з паркування Дніпровського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Смаляним Вадимом Сергійовичем про накладання адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису);

Стягнути з Державної казначейської служби України (ЄДРПОУ 3756646) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) матеріальну шкоду у розмірі 1414 (одна тисяча чотириста чотирнадцять) гривень, яка складається з витрат на послуги з евакуації та збереження транспортного засобу на спеціальному майданчику.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) Департаменту транспортної інфраструктури Київської міської державної адміністрації на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на сплату судового збору в сумі 420 (чотириста двадцять) гривень.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано;

Уразі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Гребенюк