Справа № 420/29360/24
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 при призначенні пенсії за віком періоду роботи у Фізичній особи-підприємця ОСОБА_2 з 01.10.1995 по 19.12.2004 та щодо не проведення обчислення пенсії ОСОБА_1 із заробітної плати за період роботи у Фізичній особи-підприємця ОСОБА_2 з 01.10.1995 по 01.07.2000;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати до страхового стажу для призначення пенсії за віком ОСОБА_1 період роботи з 01.10.1995 по 19.12.2004 у Фізичній особи-підприємця ОСОБА_2 , врахувати заробітну плату за період роботи ОСОБА_1 у Фізичній особи-підприємця ОСОБА_2 з 01.10.1995 по 01.07.2000 для обчислення його пенсії за віком, здійснити перерахунок та виплату пенсії з 18.03.2024 з урахуванням виплачених сум.

Ухвалою суду від 24.09.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Справу розглянуто з урахуванням перебування судді Токмілової Л.М. у відпустці.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 20.03.2024 №13 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 10.03.2024. Позивач зазначає, що для призначення і розрахунку пенсії Відповідачем було враховано страховий стаж Позивача у розмірі 22 роки 2 місяці 28 днів, при цьому, до страхового стажу Позивача не зараховано період роботи з 01.10.1991 по 19.12.2004 у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 . Крім того, позивач вважає, що неврахування Відповідачем при обчисленні пенсії Позивача заробітної плати за період роботи у ФОП ОСОБА_2 порушує право Позивача на належне пенсійне забезпечення.

10.10.2024 до Одеського окружного адміністративного суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому відповідач вважає вимоги, викладені у позовній заяві необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. До страхового стажу не враховано спірний період з 01.10.1995 по 19.12.2004 робота у Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , з огляду на таке: по-перше, всі записи про періоди роботи, вказані у трудовій книжці та дублікаті трудової книжки Позивача записані чітко та послідовно, у хронологічному порядку, що також підтверджується також даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Записом № 35 у трудовій книжці є запис про звільнення за власним бажанням із займаної посади ВАТ Банк Детарт з 05.03.2008. Проте, згідно запису № 36 трудової книжки Позивач 01.10.1991 прийнятий на посаду начальника майстерні до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 . Згідно запису № 37 вказаного документу 01.10.1991 Позивач прийнятий по сумісництву на посаду завідуючого складом, водієм-експедитором. Згідно запису № 38 трудової книжки 19.12.2004 Позивач звільнений з посади. При цьому, Головне управління звертає увагу суду, що інформація про вказані періоди роботи записана останніми записами про роботу, що не відповідає хронології, у зв`язку з чим, взагалі, не може бути взятою до уваги; по-друге, згідно запису № 25 цієї ж трудової книжки, 16.06.1993 Позивач прийнятий на підприємство Херсонський м`ясокомбінат на посаду водія 1- го класу транспортного цеху, а 20.09.1996 звільнений із займаної посади за власним бажанням. Тобто, період роботи з 16.06.1993 по 20.09.1996 накладається на період роботи у Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 . Відповідач наголошує, що спірний період з 16.06.1993 по 20.09.1996 робота в Херсонському м`ясокомбінаті зараховано до страхового стажу Позивача за даними трудової книжки, подвійне зарахування одного і того ж періоду до страхового стажу, чинним законодавством не передбачено Крім того, пенсійний орган зазначає, що період, заробітну плату за який, просить врахувати Позивач з 01.10.1995 по 01.07.2000 становить менше 60 місяців, що не відповідає вимогам законодавства.

15.10.2024 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначає, що період роботи позивача з 01.10.1991 по 19.12.2004 у ФОП ОСОБА_2 підтверджені трудовою книжкою Позивача, а тому підлягає зарахуванню до його страхового стажу. Вказує, що 29.09.2021 Позивачем було надано Головному управлінню ПФУ в Херсонській області серед інших документів, також трудову книжку і архівну довідку №01-15/669 від 29.03.2021 про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 р. трудового архіву м.Херсона, в якій зазначені суми заробітної плати за час роботи з січня 1992 року по грудень 1999 року у фізичній особипідприємця ОСОБА_2 , що підтверджується розпискою-повідомленням пенсійного органу. Таким чином, на момент призначення пенсії Позивачу, у Відповідача були в наявності всі документи, які підтверджують його стаж роботи і заробітну плату за період роботи по 30.06.2000. Позивач також зазначив, що у прохальній частині позовної заяви допущено технічну помилку і зазначено період з 01.10.1995 замість з 01.10.1991.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 20.03.2024 №13 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 10.03.2024.

Згідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 20.03.2024 №13 страховий стаж ОСОБА_1 становить 22 роки 02 місяці 28 днів.

Позивач вважаючи, що до його страхового стажу протиправно не зараховано період роботи з 01.10.1991 по 19.12.2004 у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон України №1058-IV).

Згідно частини 1 статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частини 4 статті 24 Закону №1058-IV).

Як встановлено судом, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 20.03.2024 №13 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком з 10.03.2024, враховуючи страховий стаж 22 роки 02 місяці 28 днів.

До страхового стажу не враховано період роботи позивача з 01.10.1991 по 19.12.2004 у Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , оскільки інформація про спірні періоди роботи записана останніми записами про роботу, що не відповідає хронології, у зв`язку з чим, взагалі, не взято до уваги пенсійним органом. Крім того, відповідач зазначає, що за період роботи позивача у Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 відсутня інформація у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про дохід та про сплату страхових внесків.

Відповідно до частини 1 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення", яка визначає види трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, - до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно з приписами статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пунктів 1-2 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.

Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.

Згідно пункту 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З аналізу наведених законодавчих приписів слідує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, показань свідків.

Як вбачається з матеріалів справи, до заяви про призначення пенсії від 29.09.2021 позивач подав до пенсійного органу трудову книжку серії НОМЕР_1 .

Записами трудової книжки серії НОМЕР_1 , зокрема вчи нениними на сторінках 42-43 із відміткою "запис пропущено з 01.10.1991р. ФОП ОСОБА_2 ", стверджується, що ОСОБА_1 :

- 01.10.1991 прийнятий на посаду начальника майстерні до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (запис №36 на підставі наказу №3/к від 01.10.1991);

- 01.10.1991 прийнятий по сумісництву на посаду завідуючого складом, водієм-експедитором (запис №37 на підставі наказу №3/к від 01.10.1991);

- 19.12.2004 звільнений з посади за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП (запис №38 на підставі наказу №5-к).

Під записами наявні печатки Фізичної особи-підприємця та його підписи.

Відповідачем не зараховано до страхового стажу період роботи з 01.10.1991 по 19.12.2004, оскільки спірні періоди роботи записано не в хронологічному порядку та відсутня інформація у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про дохід та про сплату страхових внесків.

Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 затверджена Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників (далі Інструкція №58).

Згідно пункту 1.1 Інструкції №58, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Згідно пунтку 1.2 Інструкції №58, трудові книжки раніше встановленого зразка обміну не підлягають.

Відповідно до абзацу 2 пункту 2.2 Інструкції №58, до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться.

Пунктом 2.4 Інструкції №58 встановлено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно пункту 2.6 Інструкції №58, у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Відповідно до пункту 2.7 Інструкції №58, у разі необхідності власник або уповноважений ним орган видає працівникам на їх прохання завірені виписки з трудових книжок відомостей про роботу.

Згідно пункту 2.8 Інструкції №58, якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м.Києва, держархівом м.Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму.

У відповідності з пунктом 2.9 Інструкції №58, виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на основі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці. Показання свідків не можуть бути підставою для виправлення занесених раніше записів.

Згідно пункту 2.10 Інструкції №58, у розділі "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження", "Відомості про заохочення" трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається. У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: "Запис за N таким-то недійсний". Прийнятий за такою-то професією (посадою) і у графі 4 повторюються дата і номер наказу (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки.

Згідно пункту 2.14 Інструкції №58, у графі 3 розділу "Відомості про роботу" як заголовок пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу.

Відповідно до пункту 2.27 Інструкції №58, запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер.

Разом із тим, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність (пункт 4).

На підставі викладеного, суд зазначає, що відповідальність за повноту і точність тих чи інших записів в трудовій книжці покладено на власника підприємства, установи, організації або на уповноважену ним особу, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06 лютого 2018 року у справі №677/277/17, від 30 вересня 2021 року у справі №300/860/17.

Верховним Судом в постанові від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Щодо доводів пенсійного органу про не зарахування спірного періоду до страхового стажу позивача у зв`язку з відсутністю інформації у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про дохід та про сплату страхових внесків, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно частини першої статті 15 Закону № 1058-IV платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

При цьому, страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону (стаття 1 Закону № 1058-IV).

Відповідно до пункту 1 статті 14 Закону № 1058-IV передбачено, що страхувальниками відповідно до цього Закону є: роботодавці підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 4-1, 10, 14 статті 11 цього Закону.

Статтею 20 Закону № 1058-IV, встановлено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

З огляду на наведене, відсутність сплати страхових внесків в індивідуальних відомостях про застраховану особу в реєстрі застрахованих осіб - не є підставою для позбавлення позивача права на пенсію, а отже позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством - страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків.

Вказаний висновок узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 у справі № 482/434/17, які в силу частини п`ятої статті 242 КАС України, суд враховує при застосуванні норм права.

Крім того, згідно із Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 2464) Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань формує та веде реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі реєстр застрахованих осіб).

У реєстрі застрахованих осіб накопичується, зберігається, автоматично обробляється інформація про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інформація, необхідна для обчислення і призначення страхових виплат за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Дані до реєстру застрахованих осіб вносяться на підставі відомостей, що надходять з джерел, передбачених статтею 18 Закону № 2464, зокрема відомостей про нараховану заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, поданих страхувальником у складі звітних відомостей та інформації про сплату внесків.

Відповідно до пункту 2 розділу V Положення № 794 Про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27.03.2018 № 8-1), інформація з реєстру застрахованих осіб надається безоплатно Пенсійним фондом України та територіальними органами Пенсійного фонду України в паперовій та/або електронній формі.

Інформація з Реєстру формується та надається за формами визначеними пунктом 6 розділу V Положення, зокрема, довідці ОК-5.

В довідці ОК-5, яка використовується для призначення пенсії, автоматично відображаються персоніфіковані відомості про застраховану особу щодо заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, які зазначені у звітності роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують заробітну плату, грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.

Стаж обчислюється на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу, які надаються відділом персоніфікованого обліку Пенсійного фонду.

Аналіз вищенаведених норм права дозволяє дійти висновку, що обов`язок внесення відомостей про фізичних осіб до системи персоніфікованого обліку покладено на уповноважений орган Пенсійного фонду.

Відтак, відсутність даних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного пенсійного страхування свідчить про неналежне виконання саме пенсійним органом приписів вищенаведених норм законодавства. З огляду на наведене, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків не може бути достатньою підставою для не зарахування до страхового стажу позивача спірних періодів роботи.

Суд зауважує, що спірні записи в трудовій книжці позивача за період з 01.10.1991 по 19.12.2004 завірені підписом Фізичної особи-підприємця та печаткою, не містять недопустимих виправлень чи дописок, які б змінювали суть записів або перекручували б їх зміст.

Разом із тим, якщо органи Пенсійного фонду мають сумніви у достовірності даних, то не позбавлені права з власної ініціативи витребувати від підприємств та організацій необхідні відомості для перевірки наданих їм даних для призначення пенсії, однак, Головне управління Пенсійного фонду в Херсонській області не вчиняло жодних дій для отримання додаткових документів щодо зарахування/незарахування до страхового стажу позивача період його роботи у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 .

Крім того, факт прийняття на роботу 01.10.1991 та звільнення з роботи 19.12.2004 ОСОБА_3 підтверджуються архівною довідкою від 02.07.2024 №01-15/616.

При цьому, суд бере до уваги те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області період роботи ОСОБА_1 в Херсонському м`ясокомбінаті з 16.06.1993 по 20.09.1996, який перетинається зі спірним періодом роботи у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , зараховано до страхового стажу позивача.

Отже, в контексті спірного питання відповідачем було протиправно незараховано до страхового стажу позивача період його роботи у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з 01.10.1991 по 15.06.1993 та з 21.09.1996 по 19.12.2004.

Щодо не проведення обчислення пенсії ОСОБА_1 із заробітної плати за період роботи у Фізичній особи-підприємця ОСОБА_2 з 01.10.1991 по 01.07.2000 у зв`язку з тим, що , суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що до заяви про призначення/перерахунок пенсії від 29.09.2021 позивач додав зокрема, архівну довідку №01-15/669 від 29.03.2021 у якій зазначено заробітну плату (в карбованцях, українських карбованцях та гривнях) ОСОБА_1 за період з січня 1992 року по грудень 1999 року, що не заперечується відповідачем у відзиві на позовну заяву.

При цьому, Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зазначає, що дані вказаної архівної довідки потребують перевірки, на предмет відповідності даним первинних документів.

Так, відповідно до архівної довідки №01-15/669 від 29.03.2021 позивач з 01.10.1991 по 19.12.2004 працював у ФОП ОСОБА_2 . Крім того, у ній містяться відомості про нараховану заробітну плату за період 1992-1999 роки, а підставою для видачі були вказані первинні документи: ф. 76-4, оп.1-ос, спр.3, арк..10-17: спр.10, арк.. 7, 13. Відтак, відомості про заробітну плату за вказаний період підлягають врахуванню при обчисленні пенсії.

Враховуючи наведені приписи чинного законодавства та встановлені обставини, з метою ефективного захисту прав позивача, суд дійшов висновку, що належним та достатнім способом захисту буде визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоду його роботи з 01.10.1991 по 15.06.1993, з 21.09.1996 по 19.12.2004 та провести перерахунок пенсії за віком з 18.03.2024 з урахуванням заробітної плати згідно архівної довідки №01-15/669 від 29.03.2021, з урахуванням раніше виплачених сум.

Враховуючи вищевикладене, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області підлягає частковому задоволенню.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Частиною 3 статті 139 КАС України встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки за результатами розгляду адміністративної справи суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, то з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у сумі 484,48 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 12, 139, 242-246, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, м. Херсон, вул. Валентини Крицак, 6, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 при призначенні пенсії за віком періоду роботи у Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з 01.10.1991 по 15.06.1993, з 21.09.1996 по 19.12.2004 та щодо не проведення обчислення пенсії ОСОБА_1 із заробітної плати за період роботи у Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з 01.10.1991 по 01.07.2000.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоду його роботи з 01.10.1991 по 15.06.1993, з 21.09.1996 по 19.12.2004 та провести перерахунок пенсії за віком з 18.03.2024 з урахуванням заробітної плати згідно архівної довідки №01-15/669 від 29.03.2021, з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, м. Херсон, вул. Валентини Крицак, 6, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 484,48 грн.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені статтею 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені статтями 293, 295 КАС України.

Суддя Токмілова Л.М.