Справа № 360/627/23
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року справа №360/627/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Блохіна А.А., Гайдара А.В.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2024 року у справі № 360/627/23 (головуючий суддя у І інстанції Чернявська Т.І.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію без обмеження максимальним розміром з 01.11.2021.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2023 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо обмеження позивачу пенсії по інвалідності максимальним розміром з 1 листопада 2021 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити позивачу з 1 листопада 2021 року виплату пенсії по інвалідності без обмеження її максимальним розміром та з урахуванням сплачених сум.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2024 року рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2023 року залишено без змін.

14 листопада 2024 року позивач звернувся до суду першої інстанції з заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 360/627/23, в обґрунтування якої зазначив, що відповідач не виконує рішення суду, яке набрало законної сили, оскільки перерахувавши розмір пенсії, не здійснює її виплату без обмеження максимальним розміром.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2024 року задоволено заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у строк до 13 січня 2025 року включно подати суду звіт про фактичне виконання в повному обсязі рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2023 року у справі № 360/627/23.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні заяви.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Відповідно до статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Законами про Державний бюджет на 2022 рік, на 2023 рік встановлено розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Отже, максимальний розмір пенсії позивача з врахуванням норм ст.43 Закону не повинен перевищувати з 01.01.2022 19 340 грн, з 01.07.2022 20 270 грн, з 01.12.2022 20 930 грн, з 01.01.2023 20 930 грн.

Таким чином, пенсія позивачу виплачується відповідно до покладених судовим рішенням обов`язків та у встановленому законодавством порядку.

Крім того, невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Сторони до суду не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи заяви, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2023 року у справі № 360/627/23, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2024 року, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо обмеження ОСОБА_1 пенсії по інвалідності максимальним розміром з 01 листопада 2021 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити ОСОБА_1 з 01 листопада 2021 року виплату пенсії по інвалідності без обмеження її максимальним розміром та з урахуванням сплачених сум.

Згідно з протоколами про перерахунок пенсії від 02 квітня 2024 року за пенсійною справою № ХС Міноборони ОСОБА_1 на виконання рішення суду у справі № 360/627/23:

з 01 листопада 2021 року проведено перерахунок пенсії по інвалідності без застосування обмеження максимального розміру пенсії; підсумок пенсії (з надбавками) складає 19 820,08 грн;

з 01 березня 2022 року проведено перерахунок пенсії по інвалідності; підсумок пенсії (з надбавками) складає 22 516,06 грн; з урахуванням максимального розміру пенсії 19 820,08 грн;

з 01 липня 2022 року проведено перерахунок пенсії по інвалідності; підсумок пенсії (з надбавками) складає 22 553,26 грн; з урахуванням максимального розміру пенсії 20 270,00 грн;

з 01 грудня 2022 року проведено перерахунок пенсії по інвалідності; підсумок пенсії (з надбавками) складає 22 579,66 грн; з урахуванням максимального розміру пенсії 20 930,00 грн;

з 01 березня 2023 року проведено перерахунок пенсії по інвалідності; підсумок пенсії (з надбавками) складає 24 079,67 грн; з урахуванням максимального розміру пенсії 20 930,00 грн;

з 01 березня 2024 року проведено перерахунок пенсії по інвалідності; підсумок пенсії (з надбавками) складає 25 686,87 грн; з урахуванням максимального розміру пенсії 23 610,00 грн.

Згідно з розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № ХС позивачу нараховано суму доплати з перерахованої на виконання рішення суду пенсії за період з 01 листопада 2021 року по 30 червня 2022 року у загальному розмірі 4640,64 грн (листопад 2021 року 1280,08 грн, грудень 2021 року - червень 2022 року 480,08 щомісячно).

Відповідно до інформації з підсистеми Призначення та виплата пенсій на базі електронної пенсійної справи Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України розділ Реєстр судових рішень органом Пенсійного фонду України, що виконує рішення, є 22001 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області; органом Пенсійного фонду України, що є боржником за рішенням, є 22001 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області; тип рішення суду Державний бюджет; реєстраційний номер рішення суду 640568; період, за який стягувачу нараховано пенсію на виконання рішення з 01 листопада 2021 року по 30 червня 2022 року в сумі 4640,64 грн (поточний борг); заборгованість по пенсії складає 4640,64 грн; виплата боргу інформація відсутня; відмітка про виконання судового рішення ні.

Листом від 03 квітня 2024 року № 6819-4733/Л-03/8-2200/24 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило позивача щодо його запиту про виконання рішення суду у справі № 360/627/23.

В листі зазначено, що під час виконання рішення суду у справі № 360/627/23 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області провело перерахунок пенсії у розмірі 80% сум грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум пенсій.

В результаті проведеного перерахунку розмір пенсії позивача з 01 листопада 2021 року склав 19 820,08 грн, з 01 березня 2022 року 22 516,06 грн, з 01 липня 2022 року 22 553,26 грн, з 01 грудня 2022 року 22 579,66 грн, з 01 березня 2023 року 24 079,67 грн, з 01 березня 2024 25 686,87 грн.

Оскільки рішенням суду у справі № 360/627/23 не покладено зобов`язань щодо виплати при проведенні в подальшому перерахунків пенсії позивача без обмеження максимальним розміром, розмір пенсії позивача до виплати з 01 березня 2022 року залишився на рівні 19 820,08 грн, а з 01 липня 2022 року (з урахуванням максимального розміру пенсії згідно з нормами статті 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб) становить 20 270,00 грн, з 01 грудня 2022 року 20 930,00 грн, з 01 березня 2024 року 23 610,00 грн.

Оскільки з 01 липня 2022 року позивачу вже виплачувалась пенсія в зазначених розмірах, тому доплата нарахована лише за період з 01 листопада 2021 року по 30 червня 2022 року в розмірі 4640,64 грн.

Листом від 05 грудня 2024 року № 2200-0405-5/111192 Щодо виплати згідно з рішенням суду ОСОБА_1 (державний бюджет) Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області звернулось до Пенсійного фонду України з питанням запиту додаткових коштів для проведення виплати згідно з рішенням суду у справі № 360/627/23 за період з 01 листопада 2021 року по 30 червня 2022 року в розмірі 4640,64 грн.

По постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 07 листопада 2024 року ВП № 74529247 закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Луганським окружним адміністративним судом 20 лютого 2024 року у справі № 360/627/23, про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити ОСОБА_1 з 01 листопада 2021 року виплату пенсії по інвалідності без обмеження її максимальним розміром та з урахуванням сплачених сум на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404.

Суд першої інстанції, задовольняючи заяву позивача про встановлення судового контролю, виходив з того, що до зміни правового врегулювання спірних правовідносин під час проведення наступних перерахунків пенсії позивача пенсійний орган не вправі застосовувати обмеження пенсії максимальним розміром з тих підстав, яким вже надано оцінку в рішенні суду.

Отже, рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2023 року у справі № 360/627/23 в частині зобов`язання відповідача здійснити позивачу виплату пенсії по інвалідності без обмеження її максимальним розміром з 01 березня 2022 року (у період з 01 листопада 2021 року по 28 лютого 2022 року таке обмеження не застосовано) не виконано, в зв`язку з чим наявні підстави для зобов`язання Головне управління ПФУ в Хмельницькій області подати звіт про фактичне виконання в повному обсязі рішення суду у справі № 360/627/23.

Оцінка суду.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Аналіз вказаних норм свідчить, що КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови, які свідчать про невиконання судового рішення боржником.

Законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні.

Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль.

При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Як свідчать матеріали справи, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області обмежило виплату пенсії позивача з 01 березня 2022 року десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ця норма констатує, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом. Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на військовій службі, визначає № 2262-XII. Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом № 3668-VI, який набрав законної сили 01 жовтня 2011 року.

Відповідно до положень статті 2 Закону № 3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України Про державну службу, Про прокуратуру, Про статус народного депутата України, Про Національний банк України, Про Кабінет Міністрів України, Про дипломатичну службу, Про службу в органах місцевого самоврядування, Про судову експертизу, Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів, Про наукову і науково-технічну діяльність, Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, Про пенсійне забезпечення, Про судоустрій і статус суддів, Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Водночас Законом № 3668-VI внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, яку викладено в редакції Закону № 3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20 грудня 2016 року.

Конституційний Суд України у Рішенні від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016, яким визнав такими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-XII, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом № 3668, яким внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668.

Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262-XII), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано такими, що не відповідають статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

При цьому, положення статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Подібні правовідносини вже були предметом розгляду у Верховному Суді.

Зокрема у постановах від 16 грудня 2021 року у справі № 400/2085/19, від 20 липня 2022 року у справі № 340/2476/21, від 25 липня 2022 року у справі № 580/3451/21, від 30 серпня 2022 року у справі № 440/994/20, від 10 травня 2023 року у справі № 620/9370/21, від 02 червня 2023 року у справі № 420/14462/20, від 04 липня 2023 року у справі № 420/10528/21, від 23 серпня 2023 року у справі № 520/13287/21 та від 07 вересня 2023 року у справі № 285/2784/17 Верховний Суд дійшов таких висновків:

… на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 та Законом № 3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

При цьому суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону № 3668-VI.

Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, колегія суддів Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному.

Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI. ….

Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 листопада 2018 року у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових прогалин щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, до спірних правовідносин застосуванню підлягають саме положення Закону № 2262-XII як спеціального, а не Закону № 3668-VI, яким лише внесено зміни до Закону № 2262-XII.

Враховуючи цей висновок, суд під час розгляду справи № 360/627/23 встановив, що обмеження відповідачем з 01 листопада 2021 року максимального розміру пенсії ОСОБА_1 було протиправним, тому зобов`язав відповідача здійснити позивачу виплату пенсії по інвалідності з 01 листопада 2021 року (без зазначення кінцевої дати) без обмеження її максимальним розміром та з урахуванням сплачених сум.

Означене дає підстави стверджувати, що до зміни правового врегулювання спірних правовідносин під час проведення наступних перерахунків пенсії позивача пенсійний орган не вправі застосовувати обмеження пенсії максимальним розміром з тих підстав, яким вже надано оцінку в рішенні суду.

Відповідач під час виконання рішення суду у справі № 360/627/23 мав керуватися чинними нормами Закону № 2262-ХІІ, якими, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016, не передбачено застосування обмеження пенсії максимальним розміром у десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Отже, рішення суду у справі № 360/627/23 в частині зобов`язання відповідача здійснити позивачу виплату пенсії по інвалідності без обмеження її максимальним розміром з 01 березня 2022 року (у період з 01 листопада 2021 року по 28 лютого 2022 року таке обмеження не застосовано) не виконано.

Таким чином, викладені обставини свідчать про невиконання судового рішення протягом тривалого часу, а також про те, що позивачу доводиться докладати значних зусиль для його виконання, в зв`язку з чим наявні підстави для висновку, що за відсутності заходу судового контролю рішення суду може залишитися невиконаним.

Оскільки рішення суду станом на дату звернення позивача з заявою про встановлення судового контролю та її розгляду виконано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області не в повному обсязі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в Хмельницькій області подати звіт про його виконання.

Суд не приймає посилання апелянта, що відсутність фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, а накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів, оскільки в межах цієї справи питання накладення на відповідача штрафу за невиконання рішення суду не вирішується.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення відсутні.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2024 року у справі № 360/627/23 залишити без задоволення.

Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2024 року у справі № 360/627/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 17 лютого 2025 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.А. Блохін

А.В. Гайдар