Справа № 640/38727/21
Суддя: А.Г. Секірська
Дата ухвалення: 2025-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

14 лютого 2025 рокум. ДніпроСправа № 640/38727/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Секірська А.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

29.12.2021 ОСОБА_1 (далі -позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач), в якому просить суд:

визнати протиправним дії Головного Управління Пенсійного фонду України в місті Києві (04053 M. Київ вул. Бульварно-Кудрявська, 1, код ЕДРПОУ: 42098368) щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 , що мешкає в АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ст.55 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в місті Києві (04053 м. Київ вул. Бульварно-Кудрявська, 1, код ЕДРПОУ: 42098368) призначити та виплачувати пенсію пенсії ОСОБА_1 , що мешкає в АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ст. 55 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 20.10.2020.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.01.2022 відкрито провадження в адміністративній справі; визначено, що справа буде розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 23.01.2025 прийнято до провадження судді Луганського окружного адміністративного суду Секірської А.Г.

Ухвалою суду від 03.02.2025 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві надати до суду за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (особистий кабінет в системі «Електронний суд»), з використанням власного електронного підпису, у строк до 13.02.2025 підтверджену належними доказами інформацію щодо територіального органу ПФУ, який розглянув заяву ОСОБА_1 від 28.10.2021 за № 11649 та прийняв рішення від 02.11.2021 № 574 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС, що підтверджується посвідченням ІІ категорії серії НОМЕР_1 від 10.10.1991 та повторно виданим новим посвідченням ІІ категорії серії НОМЕР_2 від 24.09.2020.

29.10.2021 позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, але 15.11.2021 листом відповідача №2600-21-8/181265 його повідомлено про відмову у призначенні пенсії відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Не звертаючи увагу на наявність підтвердження встановленим законом способом статусу ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС ІІ категорії, з формальних підстав, в порушення вимог законодавства, відповідач відмовив у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку.

З посиланням на норми статей 55, 46 Конституції України, статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», позивач зазначив, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та працювали визначену кількість днів у зоні відчуження.

Законодавець встановив перелік документів, що підтверджують участь особи у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, який не обмежується довідкою форми № 122, а навпаки такий факт може бути підтверджений будь-якими первинними документами.

Згідно зі статтею 65 Закону № 796-ХІІ документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС», «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

З посиланням на рішення ЄСПЛ у справі «Федоренко проти України», «Стреч проти Сполученого Королівства», «Фон Мальтцан та інші проти Німеччини», постанови Верховного Суду України від 07.07.2015 у справі № 21-727а15, від 20.09.2016 у справі № 1601/12900/12, постанову Верховного Суду від 15.03.2018 у справі № 184/1238/17, позивач зазначив, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, категорії 2, що підтверджується перереєстрованим посвідченням серії НОМЕР_2 від 24.09.2020, та має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», позивач просив задовольнити позовні вимоги.

08.02.2022 відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому, з посиланням на норми Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 № 22-1, статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зазначено, що за доданими до заяви документами до страхового стажу зараховано всі періоди, але право на пенсію відповідно до статті 55 Закону згідно поданих документів визначити неможливо, оскільки долучена копія довідка від 16.11.1988 № 445. Довідкою від 07.07.2015 № 19-159 не підтверджено участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. У посвідченні ІІ категорії учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1987 році, яке видане 24.09.2020, відсутній підпис заявника.

Для призначення пенсії як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС необхідно надати довідку форми 122, або надати довідку з галузевого архіву. Тобто право на дострокову пенсію зі зниженням пенсійного віку згідно статті 55 Закону відсутнє.

Також відповідач послався на наявність в нього дискреційних повноважень в питаннях призначення пенсій.

На підставі викладеного відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

14.02.2025 на виконання вимог ухвали суду від 03.02.2025 відповідачем надано матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 72-77,90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов наступного.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році (категорії 2), що підтверджується відомостями з паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 , довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році (категорія 2) серії НОМЕР_2 від 24.09.2020; посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році (категорія 2) серії НОМЕР_1 від 10.10.1991.

28.10.2021 ОСОБА_1 звернувся до ГУПФУ в м. Києві (Солом`янський район) з заявою № 11649 про призначення пенсії за віком, до якої згідно з розпискою повідомленням додав довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру № НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_4 , диплом (свідоцтво, атестат) про навчання № НОМЕР_5 , довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 (191 від 23.05.2018) № 191, копію незавіреної довідки, опис справ з кадрових питань, довідку з УПСЗ 19-159 від 07.07.2015 (копія завірена), виправлення в дипломі НОМЕР_6 , роздруківка з ORACA) б/н, посвідчення ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС НОМЕР_2 , трудова книжка НОМЕР_7 .

Рішенням ГУПФУ в м. Києві від 02.11.2021 № 74 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні дострокової пенсії за віком, обґрунтоване таким.

«Дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , працює.

Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 28.10.2021.

Вік заявника 58 років 00 місяців 9 днів.

Зниження пенсійного віку визначене статтею 55 Закону України від 28.02.1991 № 796 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон № 796) для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року не менше 5 календарних днів становить 10 років; які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів становить 8 років.

Умовою для призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону 796 є наявність страхового стажу необхідної тривалості. Так, згідно абзацу першого частини першої статті 55 Закону № 796 особам, які працювали або проживали на територіях радіологічного контролю, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановденого статтею 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058), за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років.

Страховий стаж особи 15 років 6 місяців 28 днів.

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

За доданими документами зараховано всі періоди.

Право на пенсію відповідно до ст. 55 Закону № 796 згідно поданих документів визначити неможливо, оскільки долучена копія довідки від 16.11.1988 № 445. Довідкою від 07.07.2015 № 19-159 не підтверджено участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. А також у посвідченні ІІ категорії учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році, яке видане 24.09.2020, відсутній підпис заявника. Для призначення пенсії як ліквідатору ЧАЕС необхідно надати довідку форми 112, або надати довідку з галузевого Архіву.

Право на дострокову пенсію зі зниженням віку згідно ст.55 Закону № 796 відсутнє.

Дата з якої заявник матиме право на пенсійну виплату згідно поданих документів 20.10.2028, відповідно до ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує…».

Листом від 15.11.2021 № 2600-0212-8/181265 ГУПФУ в м. Києві повідомило позивача про відмову в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку як громадянину учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» по заяві від 28.10.2021.

Таким чином, відповідачем зараховано до страхового стажу позивача за даними трудової книжки НОМЕР_7 , виданої 05.01.1982 на ім`я ОСОБА_1 , та за індивідуальними відомостями про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування 15 років 6 місяців 28 днів.

Тривалість страхового стажу, визначену відповідачем, позивач не оспорює.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України в м. Києві від 22.12.2014 №28-2, Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі головне управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі Фонд).

Матеріалами пенсійної справи підтверджується, що заяву позивача розглянуто ГУПФУ в м. Києві (Солом`янський район).

Конституційний Суд України у Рішенні від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 наголосив на недопустимості скасування окремих пільг, компенсацій та гарантій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зазначивши, що "відповідно до статті 16 Конституції України забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи є обов`язком держави. Одним із тяжких наслідків аварії на ЧАЕС стала втрата здоров`я громадянами. Законами України таких громадян віднесено до відповідних категорій, вони потребують відновлення втраченого здоров`я, постійної медичної допомоги та соціального захисту з боку держави".

У Рішенні від 17 липня 2018 року № 6-р/2018 Конституційний Суд України також звернув увагу на засадничий характер обов`язку держави щодо подолання наслідків Чорнобильської катастрофи та на необхідність виокремлення категорії громадян України, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи і потребують додаткових гарантій соціального захисту у зв`язку з надзвичайними масштабами вказаної катастрофи та її наслідків. Такі гарантії, пільги та компенсації є особливою формою відшкодування завданої шкоди вказаній категорії громадян, а тому скасування чи обмеження цих пільг, компенсацій і гарантій без рівноцінної їх заміни свідчитиме про відступ держави від її конституційного обов`язку. Пільги, компенсації та гарантії є такими, що захищені Конституцією України від негативних наслідків для цієї категорії осіб при внесенні змін до законодавства України. Приписи статті 3 Конституції України, згідно з якими держава відповідає перед людиною за свою діяльність (частина друга), зобов`язують державу обґрунтовувати зміну законодавчого регулювання, зокрема, у питаннях обсягу пільг, компенсацій та гарантій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Крім того, у Рішенні Конституційного Суду України (Другий сенат) від 25 квітня 2019 року № 1-р(II)/2019 міститься висновок, згідно з яким, аналіз положень, зокрема, статті 16 Конституції України дає підстави для висновку, що особи, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, мають спеціальний статус та особливі умови соціального захисту; за Конституцією України посилений соціальний захист вказаних категорій осіб вимагає від держави виконання обов`язку визначати такий обсяг їх соціального забезпечення, який гарантуватиме їм гідні умови життя, а також повне відшкодування заподіяної шкоди.

Закон України від 28.02.1991 № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон № 796) спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Відповідно до статті 9 Закону №796 особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи-громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Статтею 10 Закону №796 передбачено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців*, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно із положеннями частини другої статті 14 Закону 796-XII категорія 2 особі, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи, встановлюється учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження: у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи.

Із аналізу наведених правових норм вбачається, що право на пільгове зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та працювали визначену кількість днів у зоні відчуження.

Водночас законодавець встановив перелік документів, що підтверджують участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який не обмежується лише довідкою форми № 122, а навпаки такий факт може бути підтверджений будь-якими первинними документами.

Згідно статті 65 Закону № 796 документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Згідно із частиною першою статті 15 Закону 796 підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 5 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з 1 липня 1986 року до 31 грудня 1986 року від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році від 1 до 14, у 1988-1990 роках не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або на їх будівництві не менше 14 календарних днів у 1986 році видаються відповідні посвідчення. В пункті 10 Порядку уточняється на підставі яких документів видається посвідчення. Зокрема, встановлено, що посвідчення видаються учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів: а) посвідчення про відрядження в зону відчуження; б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження; в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).

Документи, які подаються до Пенсійного фонду України та його управлінь для призначення пенсії, в тому числі на пільгових умовах, визначені в Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженому постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 у редакції постанови Правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1 (далі - Порядок № 22-1).

Порядком № 22-1 визначено, що документами, які засвідчують особливий статус особи є: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону № 796-XII).

З аналізу наведених норм права слідує, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом № 796, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постановах від 21 листопада 2006 року у справі № 21-1048во06, від 04 вересня 2015 року у справі № 690/23/15-а, Верховним Судом у постановах від 27 лютого 2018 року у справі № 344/9789/17, від 24 жовтня 2019 року у справі № 152/651/17, від 25 листопада 2019 року у справі № 464/4150/17 та від 27 квітня 2020 року у справі № 212/5780/16-а, від 17.05.2021 у справі № 398/494/17.

Згідно із частиною першою статті 55 Закону № 796 особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу: 1. Учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів, зменшення віку 8 років.

Відповідно до положень частини другої статті 55 Закону № 796 пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року. Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

У відповідності до частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058 особи) мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 20 років. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Судом установлено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії, що підтверджується наявним у нього посвідченням серії НОМЕР_2 від 24.09.3030, виданого замість посвідчення серії НОМЕР_1 від 10.10.1991, та має право на пільги, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

На підтвердження права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії позивачем надано, крім зазначених посвідчень, копію довідки № 445 від 16.11.1988 про час роботи в зоні ліквідації наслідків аварії; копію архівної довідки № 19-159 від 07.07.2015 про підтвердження участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, копію довідки № 211-752 від 10.05.2018 про розмір дози зовнішнього опромінення в зоні відчуження за 1987 1988 роки.

Так, згідно із копією довідки від 16.11.1988 № 445, виданої управлінням будівництва Чорнобильської АЕС м. Чорнобиль, ОСОБА_1 був безпосередньо зайнятий на роботах, визначених пунктом 8 постанови Ради Міністрів СРСР від 05.06.1986, що дає право на державну пенсію на пільгових умовах у відповідності до списку № 1, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173: з 05.10.1987 по 31.12.1987; з 01.01.1988 по 31.03.1988; з 02.05.1988 по 31.05.1988; з 01.07.1988 по 31.07.1988, з 01.09.1988 по 30.09.1988.

Згідно із довідкою від 07.07.2015 № 19-159, виданою архівним відділом Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації для УПСЗН Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, на лист від 09.06.2015 № 260-3841/33 щодо підтвердження участі ОСОБА_1 в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, документи з кадрових питань (особового складу) ВАТ «Київенергобуд» за 1985 2012 роки були прийняті на зберігання до архівного відділу Деснянської районної в місті Києві адміністрації відповідно до акту № 278 від 17.02.2014. Повнота переданого архівного фонду незадовільна, в зв`язку з тим, що інформація про створення та реорганізацію товариства відсутня. Установчі документи та накази з основної діяльності відсутні та відновленню не підлягають. Документи про шкідливі умови праці на зберігання до архівного відділу Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації не надходили. Також відсутні накази про відрядження працівників в зону відчуження та табелі обліку робочого часу.

Також зазначено, що в архівних документах ВАТ «Київенергобуд» за 1987 рік ОСОБА_1 не значиться. Тому надати довідку про заробітну плату за 1987 рік та копії особових рахунків по заробітній платі за запитуваний період немає можливості.

Разом з тим, на підставі первинних архівних документів ВАТ «Київенергобуд» архівний відділ виготовив та надсилає на ОСОБА_1 наступні документи: архівну довідку про заробітну плату за 1987 1988 роки, копію перейменування ВАТ «Київенергобуд», копію передмови до опису справ довготривалого зберігання ВАТ «Київенергобуд».

Відповідно до довідки від 10.05.2018 № 211-752, виданої ДСП «Екоцентр», доза зовнішнього опромінення ОСОБА_1 , 1963 року народження, паспорт серія НОМЕР_4 , за даними інформаційно довідкової системи індивідуального дозиметричного контролю вимірювального центру РЕМРДК ДСП «Екоцентр» за період роботи в зоні відчуження (30-км зоні) Чорнобильської АЕС становила: 1987 р 2,00мЗв, 1988 р 6,50 мЗв.

Тобто, уповноважений орган видав ОСОБА_1 посвідчення серїі А, згідно із яким позивач має право на пільги, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в тому числі на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, яке в сукупності з іншими доказами підтверджує участь ОСОБА_1 у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1987 році протягом щонайменш 14 днів.

При цьому, доказів того, що посвідчення позивача є недійсним не визнавалось, а його статус ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС оспорюється, відповідачем не надано.

Крім того, відповідно до пункту 4.2 Порядку, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Тотожні повноваження територіальних органів Пенсійного фонду України визначені у ст. 64 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відповідно до якої виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності відомості, пов`язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 11.11.2020 у справі №677/831/17, в якій Верховний Суд звернув увагу на те, що орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі. При цьому витребування та перевірка додаткових документів і довідок є правом пенсійного органу.

Однак, доказів того, що на виконання даних повноважень відповідачем направлялись запити до відповідних органів або архівних установ про надання підтверджуючих документів, відповідачем не надано.

У зв`язку з цим, суд вважає, що подані позивачем документи не викликають сумнівів щодо його робіт з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС протягом періоду, достатнього для виникнення права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796.

Оскільки на час звернення з заявою про призначення пенсії (28.10.2021) позивач досяг віку 58 років, мав страховий стаж понад 15 років і документально підтверджено те, що у 1987 році він брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС протягом щонайменше 14 днів, відповідно до статті 55 Закону № 796 позивач має право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на 8 років.

У зв`язку з цим рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 02.11.2021 № 74, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні дострокової пенсії за віком є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків:1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до протоколу від 02.11.2021 № 74 страховий стаж ОСОБА_1 становить 15 років 6 місяців 28 днів, в тому числі страховий стаж до 01.01.2004 13 років 5 місяців 1 день, після 01.01.2004 2 роки 1 місяць 27 днів.

Згідно із індивідуальними відомостями з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування страховий стаж позивача набутий у квітні травні 2014 року, липні грудні 2019 року, січні грудні 2020 року.

Тобто станом на грудень 2020 року страховий стаж позивача становив 15 років 3 місяці 1 день, відповідно датою набуття права позивача на призначення пенсій на підставі статті 55 Закону № 796 (набуття страхового стажу 15 років та необхідного віку) є 01.10.2020, а позивач звернувся за призначенням пенсії 28.10.2021, тобто поза межами трьох місяців з дати набуття права.

Тобто, призначення пенсії позивачу має бути здійснено відповідачем з 28.10.2021 (з дня звернення за пенсією), а не з 20.10.2020, як просить позивач.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду (частина третя статті 245 КАС України).

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Суд зазначає, що згідно з визначеннями, наведеними у пунктах 1, 7 частини першої статті 2 Закону України від 17 лютого 2022 року № 2073-IX «Про адміністративну процедуру», який набрав чинності 15 грудня 2023 року, адміністративний орган - орган виконавчої влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, їх посадова особа, інший суб`єкт, який відповідно до закону уповноважений здійснювати функції публічної адміністрації; дискреційне повноваження - повноваження, надане адміністративному органу законом, обирати один із можливих варіантів рішення відповідно до закону та мети, з якою таке повноваження надано.

У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У справі, що розглядається, повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії передбачені Законом № 1058-IV.

Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких вона просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім, необхідним та ефективним:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 02.11.2021 № 74, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні дострокової пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 за його заявою від 28.10.2021 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 28.10.2021.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача виплачувати призначену пенсію, суд зазначає, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Виходячи із завдань КАС України як то захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, судовий захист права може бути здійснений лише за умови наявності порушення для фізичної чи юридичної особи прав (чи інтересів).

Проте, вимога позивача про зобов`язання відповідача виплачувати призначену позивачу пенсію в майбутньому не є захистом порушеного права, а суд не може захистити права та обов`язки позивача на майбутнє.

З огляду на наведене позовні вимоги належать до задоволення частково.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. Руїз Торія проти Іспанії (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

За встановлених в цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються:10) позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З огляду на наведене, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Більварно-Кудрявська, 16) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 02.11.2021 № 74, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні дострокової пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 за його заявою від 28.10.2021 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 28.10.2021.

Відмовити в задоволенні решти позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Г. Секірська