Справа № 420/29501/24
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2025-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про закриття провадження у справі

13 лютого 2025 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лебедєвої Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо виключення зі складу спадщини ОСОБА_2 заборгованості по пенсії ОСОБА_2 по справі № 420/11049/20 за період з 01.04.2019 по 31.12.2020 в сумі 77884,05 грн., по справі № 420/1744/21 за період з 01.04.2019 по 31.05.2021 в сумі 79154,70 грн., по справі № 420/5042/22 за період з 01.03.2022 по 31.07.2022 в сумі 9320,25 грн. та по справі № 420/8261/22 за період з 01.12.2021 по 28.02.2022 у сумі 1730,40 грн.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області включити до складу спадщини ОСОБА_2 заборгованості по пенсії ОСОБА_2 по справі № 420/11049/20 за період з 01.04.2019 по 31.12.2020 в сумі 77884,05 грн., по справі № 420/1744/21 за період з 01.04.2019 по 31.05.2021 в сумі 79154,70 грн., по справі № 420/5042/22 за період з 01.03.2022 по 31.07.2022 в сумі 9320,25 грн. та по справі № 420/8261/22 за період з 01.12.2021 по 28.02.2022 у сумі 1730,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській та отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262 Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб. Виплата пенсії припинена з 01.02.2023 року у зв`язку з його смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 року по справі № 420/11049/20, яке набрало законної сили 17.12.2020 року, ОСОБА_2 проведено перерахунок пенсії з 01.04.2019 року. Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.03.2021 року по справі № 420/1744/21, яке набрало законної сили 09.04.2021 року, ОСОБА_2 проведено перерахунок пенсії з 01.04.2019 року. Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.06.2022 по справі № 420/5042/22, яке набрало законної сили 05.07.2022 року, ОСОБА_2 проведено перерахунок пенсії з 01.03.2022 року. Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.08.2022 року по справі № 420/8261/22, яке набрало законної сили 14.12.2022 року, ОСОБА_2 проведено перерахунок пенсії з 01.08.2021 року.

Виплата нарахованої доплати пенсії по справі № 420/11049/20 за період з 01.04.2019 року по 31.12.2020 року в сумі 77884,05 грн., по справі № 420/1744/21 за період з 01.04.2019 року по 31.05.2021 року в сумі 79154,70 грн., по справі № 420/5042/22 за період з 01.03.2022 року по 31.07.2022 року в сумі 9320,25 грн. та по справі № 420/8261/22 за період з 01.12.2021 року по 28.02.2022 року у сумі 1730,40 грн. не виплачена.

ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_2 , 07.03.2023 року Приморською державною нотаріальною конторою у місті Одеса було відкрито спадкову справу за № 116с/2023.

03.09.2024 року нотаріусом Приморською державною нотаріальною конторою у місті Одеса було зроблено запит до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо розміру недоотриманої пенсії на ім`я ОСОБА_2 .

12.09.2024 року Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надана відповідь № 1500-0405-8/140397 на запит Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса про наявність заборгованості по пенсії ОСОБА_2 по справі № 420/11049/20 за період з 01.04.2019 року по 31.12.2020 року сумі 77884,05 грн., по справі № 420/1744/21 за період з 01.04.2019 року по 31.05.2021 року в сумі 79154,70 грн., по справі № 420/5042/22 за період з 01.03.2022 року по 31.07.2022 року в сумі 9320,25 грн. та по справі № 420/8261/22 за період з 01.12.2021 року по 28.02.2022 року у сумі 1730,40, яка станом на дату смерті ОСОБА_2 , тобто на ІНФОРМАЦІЯ_2 , не виплачена. Також Головне управління зазначає, що заборгованість по пенсії ОСОБА_2 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області виключена зі складу спадкового майна ОСОБА_2 . За таких обставин позивач вважає дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області противоправними, а тому звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою від 24.09.2024 року Одеський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі №420/29501/24 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику).

До суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позову та просить відмовити в задоволенні позову, однак заперечення відповідача стосуються не суті поданого позову, а викладені щодо заміни сторони у виконавчому провадженні.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив таке.

ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 22.12.2020 року.

ОСОБА_2 отримував пенсію згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-XII.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі 420/11049/20 від 16.11.2020 року, яке набрало законної сили 17.12.2020 року, позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено, а саме:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_2 з 01 квітня 2019 року (першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії) з урахуванням розміру основних і додаткових видів грошового забезпечення, про які вказано в новій довідці про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 станом на 05.03.2019 року, виданої Службою зовнішньої розвідки України після набрання законної сили рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 липня 2020 року по справі №420/602/20;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01 квітня 2019 року (першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії) з урахуванням розміру основних і додаткових видів грошового забезпечення, про які вказано в новій довідці про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 станом на 05.03.2019 року, виданої Службою зовнішньої розвідки України після набрання законної сили рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 липня 2020 року по справі № 420/602/20, а також здійснити відповідні виплати з урахуванням вже виплачених сум.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі 420/1744/21 від 09.03.2021 року, яке набрало законної сили 09.04.2021 року, позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково, а саме:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області при проведенні перерахунку пенсії на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 по справі №420/11049/20, яке набрало законної сили 17.12.2020, щодо зменшення розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_2 з 80% до 70 % грошового забезпечення;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні, провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 із врахуванням раніше виплачених сум з 01.04.2019 з урахуванням 80% розміру грошового забезпечення, зазначеного в довідці №142 від 28.09.2020, виданої Службою зовнішньої розвідки України.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/5042/22 від 02.06.2022 року, яке набрало законної сили 05.07.2022 року, позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково, а саме:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо обмеження з 01.03.2022 року розміру пенсії ОСОБА_2 максимальним розміром;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії з 01.03.2022 року без обмеження її максимальним розміром.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі 420/8261/22 від 22.08.2022 року, яке набрало законної сили 14.12.2022 року, позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії на підставі довідки та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково, а саме:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови проведення перерахунку пенсії ОСОБА_2 з 01.08.2021 року на підставі нової довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 станом на 17.07.2021 року, виданої зовнішньої Службою зовнішньої розвідки України 30.05.2022 року №793;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з 01.08.2021 року на підставі нової довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 станом на 17.07.2021 року, виданої Службою зовнішньої розвідки України 30.05.2022 року №793, з урахуванням вже виплачених сум.

На виконання вказаних рішень ОСОБА_2 було здійснено перерахунки пенсії та нараховано доплати пенсії: по справі № 420/11049/20 за період з 01.04.2019 по 31.12.2020 в сумі 77884,05 грн.; по справі № 420/1744/21 за період з 01.04.2019 по 31.05.2021 в сумі 79154,70 грн.; по справі № 420/5042/22 за період з 01.03.2022 по 31.07.2022 в сумі 9320,25 грн.; по справі № 420/8261/22 за період з 01.12.2021 по 28.02.2022 у сумі 1730,40 грн., які підлягали виплаті ОСОБА_2 після виділення відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду з Державного бюджету України.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 23.01.2023 року, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Станом на дату смерті ОСОБА_2 зазначена заборгованість пенсії не виплачена.

Приморською державною нотаріальною конторою у місті Одеса Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) було відкрито спадкову справу після смерті ОСОБА_2 .

03.09.2024 року нотаріусом Приморською державною нотаріальною конторою у місті Одеса Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) було зроблено запит до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просила повідомити про наявність у виплаті недоотриманої пенсії на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був зареєстрований на момент смерті за адресою: АДРЕСА_1 , та вказати грошову суму недоотриманої пенсії та якщо були нараховані відсотки, визначити їх розмір. Також у запиті зазначено, що вищевказане необхідно для видачі свідоцтва про право на спадщину.

Листом від 12.09.2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повідомило Приморську державною нотаріальну контору у місті Одеса Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), що виплата нарахованої доплати пенсії по справі № 420/11049/20 за період з 01.04.2019 по 31.12.2020 в сумі 77884,05 грн., по справі № 420/1744/21 за період з 01.04.2019 по 31.05.2021 в сумі 79154,70 грн., по справі № 420/5042/22 за період з 01.03.2022 по 31.07.2022 в сумі 9320,25 грн. та по справі № 420/8261/22 за період з 01.12.2021 по 28.02.2022 у сумі 1730,40 підлягала виплаті ОСОБА_2 після виділення відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду з Державного бюджету України. Станом на дату смерті ОСОБА_2 , тобто на 22.01.2023, зазначена заборгованість пенсії не виплачена. Згідно із статтею 61 Закону № 2262 суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. З огляду на викладене, питання щодо суми, розрахованої на виконання рішень суду по справах № 420/11049/20, № 420/1744/21, № 420/5042/22 та № 420/8261/22 можливо буде розглянути лише за наявності судового рішення на користь правонаступника.

Позивач вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області протиправно виключило зі складу спадщини ОСОБА_2 заборгованості по пенсії ОСОБА_2 по справі № 420/11049/20 за період з 01.04.2019 по 31.12.2020 в сумі 77884,05 грн., по справі № 420/1744/21 за період з 01.04.2019 по 31.05.2021 в сумі 79154,70 грн., по справі № 420/5042/22 за період з 01.03.2022 по 31.07.2022 в сумі 9320,25 грн. та по справі № 420/8261/22 за період з 01.12.2021 по 28.02.2022 у сумі 1730,40 грн., а тому звернулася до суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, враховую норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" у рішенні від 12.10.1978 р. вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів ". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Згідно ч.1 ст.18 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Згідно з усталеною практикою Великої Палати Верховного Суду критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Така правова позиція неодноразово висловлювалася Верховним Судом, зокрема у постановах від 30.05.2018 р. у справі № 826/5737/16, від 13.06.2018 р. у справі № 307/2765/15-ц, від 28.11.2018 р. у справі № 463/1865/17, від 15.05.2019 р. у справах № 729/608/17 та № 352/1414/15-ц, від 12.06.2019 р. у справі № 749/942/18.

Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства визначено справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України:

адміністративне судочинство - діяльність адміністративних судів щодо розгляду і вирішення адміністративних справ у порядку, встановленому цим Кодексом;

адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір;

публічно-правовий спір - це спір, в якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій;

суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною 3 статті 19 КАС України передбачено, що адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Отже, публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправовий спір вирізняється наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.

Спори з приводу владних управлінських рішень, дій чи бездіяльності, що вчинені у межах приватних правовідносин, до адміністративної юрисдикції не відносяться.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховним Судом України у постанові від 17.04.2018 р. у справі № 815/6956/15 зазначено, що при визначенні підсудності спору слід орієнтуватися не на суб`єктний склад його учасників, а на суть спірних взаємовідносин. Сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясувати у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду. Якщо з установлених судами фактичних обставин справи вбачається спір про цивільне право, це виключає можливість розгляду цієї справи в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Статтею 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Питання виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера також врегульовано ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до ч.ч. 1 та 2 якої сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.

Згідно з ч. 3 ст. 52 Закону у разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Згідно даних комп`ютерної програми діловодства суду «ДСС» рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі 420/8545/23 від 21.06.2023 року, яке набрало законної сили 21.10.2023 року, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено, а саме:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови провести виплату ОСОБА_1 суми пенсії у розмірі 77884,05 грн., що підлягала виплаті її чоловіку ОСОБА_2 на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 року по справі № 420/11049/20 і залишилися недоодержаною ним у зв`язку з його смертю;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести виплату ОСОБА_1 суми пенсії у розмірі 77884,05 грн., що підлягала виплаті її чоловіку ОСОБА_2 на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 року по справі № 420/11049/20 і залишилися недоодержаною ним у зв`язку з його смертю.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі 420/28399/23 від 13.12.2023 року, яке набрало законної сили 02.04.2024 року, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено, а саме:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови провести виплату ОСОБА_1 суми пенсії у розмірі 88474,95 (вісімдесят вісім тисяч чотириста сімдесят чотири гривні дев`яносто п`ять копійок) гривень, що підлягала виплаті її чоловіку ОСОБА_2 на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.03.2021 по справі № 420/1744/21 та рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.06.2022 року по справі № 420/5042/22 і залишилися недоодержаними ним у зв`язку з його смертю;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести виплату ОСОБА_1 суми пенсії у розмірі 88474,95 (вісімдесят вісім тисяч чотириста сімдесят чотири гривні дев`яносто п`ять копійок) гривень, що підлягали виплаті її чоловіку ОСОБА_2 на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.03.2021 по справі № 420/1744/21 та рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.06.2022 року по справі № 420/5042/22, і залишилися недоодержаними ним у зв`язку з його смертю.

Звертаючись з позовом у даній справі позивач просить суд визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо виключення зі складу спадщини ОСОБА_2 заборгованості по пенсії ОСОБА_2 по справі № 420/11049/20 за період з 01.04.2019 по 31.12.2020 в сумі 77884,05 грн., по справі № 420/1744/21 за період з 01.04.2019 по 31.05.2021 в сумі 79154,70 грн., по справі № 420/5042/22 за період з 01.03.2022 по 31.07.2022 в сумі 9320,25 грн. та по справі № 420/8261/22 за період з 01.12.2021 по 28.02.2022 у сумі 1730,40грн.

Позивач вважає, що дії відповідача порушують її право на спадкове майно, а саме на недоотримані спадкодавцем пенсійні виплати, а тому звернулася до суду за захистом права на спадщину.

Статтею 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 вказаного Кодексу спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1227 вказаного Кодексу суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліменти, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Аналіз вказаних статей Цивільного кодексу України свідчить про те, що законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії (в тому числі доплат до пенсії).

У правовідносинах, пов`язаних із реалізацією права на спадщину, реалізується не публічний, а приватний інтерес.

Аналіз змісту спірних правовідносин та позовних вимог свідчить про те, що хоча відповідач і є суб`єктом владних повноважень, але він не здійснював щодо позивача публічно-владні управлінські функції (ці функції відповідач виконував щодо померлого спадкодавця). У справі наявний майновий інтерес позивача як спадкоємця щодо невиплачених померлій особі пенсійних виплат.

У даному випадку адміністративні правовідносини між позивачем та відповідачем - відсутні, оскільки позивач звернувся за захистом права на спадщину.

Отже, у даному випадку виник спір про цивільне право; спір має приватно-правовий характер і не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з пунктом 10 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Таким чином, визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії або утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності дій.

Отже, вирішення спору не належить до юрисдикції адміністративних судів, яка встановлена статтею 19 Кодексу адміністративного судочинства України, і, відповідно, позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, а підлягає розгляду місцевим загальним судом в порядку цивільного судочинства.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 286/3516/16-ц, в постановах Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 808/1346/18, від 11 червня 2019 року у справі №180/754/17, від 19 квітня 2022 року у справі №580/4214/21, від 16 квітня 2024 року у справі № 160/10395/23 у подібних правовідносинах, які відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Згідно п.1 ч.1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору, підстави для повернення судового збору відсутні.

Керуючись ст.ст.238, 241, 246, 248, 256 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо виключення зі складу спадщини ОСОБА_2 заборгованості по пенсії ОСОБА_2 по справі № 420/11049/20 за період з 01.04.2019 по 31.12.2020 в сумі 77884,05 грн., по справі № 420/1744/21 за період з 01.04.2019 по 31.05.2021 в сумі 79154,70 грн., по справі № 420/5042/22 за період з 01.03.2022 по 31.07.2022 в сумі 9320,25 грн. та по справі № 420/8261/22 за період з 01.12.2021 по 28.02.2022 у сумі 1730,40 грн.; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області включити до складу спадщини ОСОБА_2 заборгованості по пенсії ОСОБА_2 по справі № 420/11049/20 за період з 01.04.2019 по 31.12.2020 в сумі 77884,05 грн., по справі № 420/1744/21 за період з 01.04.2019 по 31.05.2021 в сумі 79154,70 грн., по справі № 420/5042/22 за період з 01.03.2022 по 31.07.2022 в сумі 9320,25 грн. та по справі № 420/8261/22 за період з 01.12.2021 по 28.02.2022 у сумі 1730,40 грн. - закрити.

Роз`яснити позивачу право звернення до суду за захистом свого порушеного права у порядку цивільного судочинства.

Роз`яснити позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Повне судове рішення складено та підписано суддею 13.02.2025 року.

Суддя Г. В. Лебедєва