Справа № 500/7707/24
Суддя: Юзьків Микола Іванович
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/7707/24

17 лютого 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Юзьківа М.І., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

ОСОБА_1 (далі позивачка), в інтересах якої діє адвокат Андрусенко Ігор Ярославович, звернулась до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі відповідач), у якому просила ухвалити рішення, яким:

- визнати протиправним рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії від 14.11.2024 № 68, яким відмовлено позивачці в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

зобов`язати відповідача зарахувати позивачці до страхового стажу: періоди роботи, згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 13.09.1984 та період навчання відповідно до довідки № 143 від 04.03.2024 виданої Відокремленим структурним підрозділом "Івано-Франківського фахового коледжу ресторанного сервісу i туризму національного університету харчових технологій" з 01.09.1982 по 10.09.1984;

- призначити позивачці пенсію за віком, згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із 28.09.2024.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою та відповідними документами про призначення пенсії за віком. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області у призначенні пенсії їй було відмовлено, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу не менше 31 рік відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Таке рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо відмови у призначення пенсії за віком позивачка вважає протиправними, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Відповідач у встановлений судом строк подав відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. В обґрунтування заперечень вказав, що за відсутності в документах відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів. За наданими документами та відомостями реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування страховий стаж ОСОБА_1 склав - 26 років 23 дні.

Рух справи у суді

Ухвалою суду від 01.01.2025 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників адміністративної справи. Зобов`язано відповідача подати суду належним чином засвідчену копію пенсійної справи, сформовану на підставі заяви позивачки по якій було прийнято оскаржуване рішення разом із поданням відзиву.

Відповідно до статей 162-164 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Копію ухвали суду від 01.01.2025 про відкриття провадження у справі доставлено відповідачу через електронний кабінет 01.01.2025, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

Інших заяв, в тому числі по суті справи, на адресу суду не надходило.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком та надала всі необхідні документи, що підтверджують страховий стаж.

За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої заяви визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області.

Рішенням Головного управління пенсійного фонду України в Херсонській області від 14.11.2024 № 68 відмовлено позивачці у призначенні пенсії за віком, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу не менше 31 рік (арк. справи 7 - 8).

Причиною вказаної відмови у призначені пенсії стало те, що за результатами розгляду доданих документів, до страхового стажу не зараховано періоди роботи відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 від 13.09.1984 та період навчання відповідно до довідки від 04.03.2024 № 143 виданої Відокремленим структурним підрозділом "Івано-Франківського фахового коледжу ресторанного сервісу і туризму національного університету харчових технологій" з 01.09.1982 по 10.09.1984 та архівної довідки від 06.03.2024 № 35/59-4.01/210 виданої Архівним відділом Івано-Франківської міської ради, оскільки дошлюбне прізвище " ОСОБА_2 " не відповідає даним Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 05.11.2024 № 5 де зазначено прізвище " ОСОБА_3 ". Стаж враховано згідно довідки №100 від 07.10.2024 виданої Споживспілкою Монастирського районного споживчого товариства, довідки №235 від 01.10.2024 виданої Монастирським відділом Чортківської філії Тернопільського обласного центру зайнятості та за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстр загальнообов`язкового Державного соціального страхування (ОК-5).

Дослідивши копію трудової книжки позивачки НОМЕР_2 від 13.09.1984 (арк. справи 11 -16) судом встановлено, що у ній містяться записи про трудову діяльність позивачки за спірний період, а саме:

- 01.09.1982 - 10.09.1984 - період навчання на денній формі в Івано-Франківському професійному училищі обласного управління торгівлі. Присвоєно кваліфікацію Кухар четвертого розряду» та видано диплом №099244 від 10.09.1984 р. - 2 роки (запис 1 сторінки 2,3 трудової книжки);

- 13.09.1984 - 24.06.1986 - кондитер четвертого розряду ресторану "Карпати" - 1 рік 9 місяці (запис 2 сторінки 2,3 трудової книжки);

- 24.06.1986 - 01.01.1991 - повар четвертого розряду в барі Ватра дирекції ресторану Карпати - 4 роки 6 місяців (запис 3,4 сторінки 2,3,4,5 трудової книжки);

- 01.01.1991 - 12.04.1991 - повар четвертого розряду в Об`єднанні чотири громадського харчування загальнодоступної мережі - 3 місяці (запис 5 сторінки 4,5 трудової книжки);

- 12.04.1991 - 01.06.1992 - кухар-бригадир 4 розряду бару Ватра - 1 рік 1 місяць (запис 6 сторінки 4,5 трудової книжки);

- 01.06.1992 - 26.10.1992 кухар 4,5 розряду в Державному підприємстві пивний бар «Ватра» -4 місяці (запис 7 сторінки 6,7 трудової книжки);

- 27.10.1992 - 16.08.1999 - повар в Монастириському об`єднанні підприємств громадського харчування - 6 років 9 місяців (запис 11 сторінки 6,7 трудової книжки);

- 01.07.2002 - 11.02.2003 - продавець в підприємця - 7 місяців (запис 14 сторінки 10,11 трудової книжки);

- 30.12.2004 - 24.05.2005 - повар в Монастириському об`єднанні підприємств громадського харчування - 4 місяці (запис 16 сторінки 10,11 трудової книжки);

- 25.06.2005 - 22.05.2006 - виплата допомоги по безробіттю - 11 місяців (запис 20 сторінки 16,17 трудової книжки);

- 23.05.2006 - 25.09.2007 - кухар у ФОП ОСОБА_4 - 1 рік 4 місяці ( сторінки 18,19 трудової книжки);

- 26.09.2007 - 18.02.2011 - продавець ПСП Маркет "Теко" - 3 роки 4 місяці (сторінки 20,21 трудової книжки);

- 24.02.2012 - 04.01.2021- продавець у ФОП ОСОБА_5 - 8 років 10 місяців (сторінки 42,43 трудової книжки);

- 12.01.2021 - 14.09.2021 - виплата допомоги по безробіттю - 8 місяців (запис ЗО сторінки 46,47 трудової книжки);

- 30.09.2021 р. - 07.10.2021 р. - виплата допомоги по безробіттю - (запис 32 сторінки 48,49 трудової книжки);

- 06.09.2022 - 29.03.2024 - продавець у ФОП ОСОБА_6 - 1 рік 6 місяців ( запис 34 сторінки 50,51 трудової книжки);

- 02.04.2024 - 26.09.2024 - виплата допомоги по безробіттю - 5 місяців (запис 36 сторінки 50,51 трудової книжки).

Відповідно до довідки виданої Івано-Франківським фаховим коледжем ресторанного сервісу і туризму Національного університету харчових технологій від 04.03.2024 № 143 ОСОБА_7 з 01.09.1982 по 10.09.1984 навчалась на денній формі навчання в Івано-Франківському професійно-технічному училищі обласного управління торгівлі (арк. справи 20).

Згідно з архівною довідкою архівного відділу Івано-Франківської міської ради від 06.03.2024 № 35/59-4.01/210 ОСОБА_7 було прийнято на посаду кондитера 4 розряду в ресторан "Карпати" з 13.09.1984, зарплата нараховувалась по грудень 1990 (арк. справи 21).

Відповідно до довідки Монастириського районного споживчого товариства від 07.10.2024 № 100 ОСОБА_1 працювала в ОПГХ їдальні "Дністер" з 27.10.1992 по 16.08.1999 (арк. справи 22).

Мотивувальна частина

Предметом спору у даній справі по суті є рішення відповідача 2 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-ІV).

Положеннями пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-ІV визначено що, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 1058-ІV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з частиною першою статті 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону № 1058-IV).

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок (частина третя статті 24 Закону № 1058-IV).

В свою чергу, відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-ІV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Так, згідно з пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з трудовою книжкою позивачки НОМЕР_2 від 13.09.1984 судом встановлено наступні записи про трудову діяльність за спірний період, а саме:

01.09.1982 - 10.09.1984 - період навчання на денній формі в Івано-Франківському професійному училищі обласного управління торгівлі. Присвоєно кваліфікацію Кухар четвертого розряду та видано диплом №099244 від 10.09.1984 - 2 роки (запис 1 сторінки 2,3 трудової книжки);

- 13.09.1984 - 24.06.1986 - кондитер четвертого розряду ресторану "Карпати" - 1 рік 9 місяці (запис 2 сторінки 2,3 трудової книжки);

- 24.06.1986 - 01.01.1991 - повар четвертого розряду в барі Ватра дирекції ресторану Карпати - 4 роки 6 місяців (запис 3,4 сторінки 2,3,4,5 трудової книжки);

- 01.01.1991 - 12.04.1991 - повар четвертого розряду в Об`єднанні чотири громадського харчування загальнодоступної мережі - 3 місяці (запис 5 сторінки 4,5 трудової книжки);

- 12.04.1991 - 01.06.1992 - кухар-бригадир 4 розряду бару Ватра - 1 рік 1 місяць (запис 6 сторінки 4,5 трудової книжки);

- 01.06.1992 - 26.10.1992 кухар 4,5 розряду в Державному підприємстві пивний бар "Ватра" 4 місяці (запис 7 сторінки 6,7 трудової книжки);

- 27.10.1992 - 16.08.1999 - повар в Монастириському об`єднанні підприємств громадського харчування - 6 років 9 місяців (запис 11 сторінки 6,7 трудової книжки);

- 01.07.2002 - 11.02.2003 - продавець в підприємця - 7 місяців (запис 14 сторінки 10,11 трудової книжки);

- 30.12.2004 - 24.05.2005 - повар в Монастириському об`єднанні підприємств громадського харчування - 4 місяці (запис 16 сторінки 10,11 трудової книжки);

- 25.06.2005 - 22.05.2006 - виплата допомоги по безробіттю - 11 місяців (запис 20 сторінки 16,17 трудової книжки);

- 23.05.2006 - 25.09.2007 - кухар у ФОП ОСОБА_4 - 1 рік 4 місяці ( сторінки 18,19 трудової книжки);

- 26.09.2007 - 18.02.2011 - продавець ПСП Маркет "Теко" - 3 роки 4 місяці (сторінки 20,21 трудової книжки);

- 24.02.2012 - 04.01.2021- продавець у ФОП ОСОБА_5 - 8 років 10 місяців (сторінки 42,43 трудової книжки);

- 12.01.2021 - 14.09.2021 - виплата допомоги по безробіттю - 8 місяців (запис ЗО сторінки 46,47 трудової книжки);

- 30.09.2021 р. - 07.10.2021 р. - виплата допомоги по безробіттю - (запис 32 сторінки 48,49 трудової книжки);

- 06.09.2022 - 29.03.2024 - продавець у ФОП ОСОБА_6 - 1 рік 6 місяців ( запис 34 сторінки 50,51 трудової книжки);

- 02.04.2024 - 26.09.2024 - виплата допомоги по безробіттю - 5 місяців (запис 36 сторінки 50,51 трудової книжки).

Отже, як встановлено судом, та підтверджено матеріалами справи, а також не заперечується відповідачами - трудова книжка НОМЕР_2 від 13.09.1984 містить записи про трудову діяльність позивачки. Усі записи вчинені належним чином, чітко та розбірливо, без виправлень та неточностей, відповідно до вимог Інструкцій та чинного законодавства.

Факт належності позивачці трудової книжки НОМЕР_2 підтверджується наступними обставинами. Із сторінки 1 трудової книжки НОМЕР_2 слідує, що первинно вона була видана на ОСОБА_7 . В подальшому, у зв`язку із зміною прізвища, через укладення шлюбу, запис " ОСОБА_2 " було закреслено та вписано нове прізвище " ОСОБА_8 ", що співпадає із паспортними даними позивачки. Підстава вказаного запису міститься на першій сторінці трудової книжки із внутрішньої сторони, а саме свідоцтво про одруження НОМЕР_3 відділ ЗАГС Ів. Франк.міськвик. 09.06.89. Вказана дата та місце реєстрації шлюбу, співпадає із датою та місцем реєстрації шлюбу, яка міститься у витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 5 від 05.11.2024, який видано на ім`я ОСОБА_1 .

Водночас, згідно з відомостями зазначених у довідці, яка видана Споживчою спілкою Монастириського районного споживчого товариства Монастириське РайСТ від 07.10.2024 № 100 ОСОБА_1 була прийнята на роботу в ОПГХ на посаду помічника повара їдальні "Дністер" з 27.10.1992 (наказ № 320 від 27.10.1992), в подальшому переведена на посаду старшого повара їдальні "Дністер" з 08.12.1992 (наказ № 348 від 08.12.1992) та звільнена з роботи з 16.08.1999 за угодою сторін згідно з статтею 36 пункту 1 КЗпП України (наказ № 93 від 16.08.1999). Інформація про вказані дати та номери наказів про прийняття на роботу та звільнення, періоди роботи ОСОБА_1 , співпадає із інформацією про дати та номери наказів, періоди роботи, які містяться у трудовій книжці серія НОМЕР_2 від 13.09.1984, яка видана на ім`я ОСОБА_9 (запис 11,12,13 сторінки 6,7,8,9 трудової книжки).

Так, пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-IV передбачено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Комплексний аналіз наведених вище положень дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 у справі № 161/17658/16-а, від 27.02.2020 у справі № 577/2688/17, від 31.03.2020 у справі №446/656/17, від 21.05.2020 у справі №550/927/17, які стосуються уточнюючих довідок щодо пільгового стажу.

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Законність прийнятого рішення про відмову у призначенні пенсії відповідач обґрунтовує, тим, що за результатами розгляду доданих документів, до страхового стажу не зараховано періоди роботи відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 від 13.09.1984 та період навчання відповідно до довідки від 04.03.2024 № 143 виданої Відокремленим структурним підрозділом "Івано-Франківського фахового коледжу ресторанного сервісу і туризму національного університету харчових технологій" з 01.09.1982 по 10.09.1984 та архівної довідки від 06.03.2024 № 35/59-4.01/210 виданої Архівним відділом Івано-Франківської міської ради, оскільки дошлюбне прізвище " ОСОБА_2 " не відповідає даним Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 05.11.2024 № 5 де зазначено прізвище " ОСОБА_3 ".

Суд зазначає, що у даному випадку трудова книжка позивачки містить усі необхідні записи про роботу позивачки, зокрема містить інформацію про періоди роботи, інформацію про накази про призначення та звільнення з роботи, відтиски печаток підприємств, тощо.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наявність у трудовій книжці позивачки записів про періоди її роботи є належним та допустимим доказом підтвердження страхового стажу, а тому безпідставно не врахований відповідачем та не може бути підставою для позбавлення позивачки конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

При цьому, суд враховує, що доказів які б спростовували спірний період трудової діяльності позивачки відповідач не надав.

Аналізуючи оскаржуване рішення, суд зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, відповідно до частини другої статті 2 КАС України, має на увазі, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, пункт 36, від 01.07.2003, яке, відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", підлягає застосуванню судами як джерело права, вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.

Прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Однак, як встановлено судом, та слідує із матеріалів справи, відповідачем зазначених вище принципів при прийнятті рішення дотримано не було, та обрано найбільш несприятливий для позивачки спосіб вирішення ситуації шляхом відмови у призначенні пенсії.

Щодо позовної вимоги в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області призначити позивачці пенсію суд зазначає таке.

Відповідно до частини четвертої статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання права на ефективність внутрішніх механізмів в аспекті забезпечення гарантій, визначених статті 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вказував, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (див. рішення від 06.09.2005 у справі "Гурепка проти України", заява № 61406/00, пункт 59); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (див. рішення від 26.10.2000 у справі "Кудла проти Польщі" , заява № 30210/96, пункт 158) (пункт 29 рішення Європейського суду з прав людини від 16.08.2013 у справі "Гарнага проти України", заява № 20390/07).

Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав. Таким чином, обираючи спосіб захисту порушеного права, суд зобов`язаний враховувати положення статті 13 Конвенції стосовно права на ефективний засіб юридичного захисту, під яким слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів (наслідків), дає найбільший ефект, забезпечує поновлення порушеного права та є адекватним наявним обставинам.

У постанові від 11.02.2020 у справі № 0940/2394/18 Верховний Суд сформулював такий висновок: у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єкт звернення дотримав усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання відповідним заявником усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти під час прийняття рішення на власний розсуд.

Суд зазначив, що такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки під час розгляду вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але й у випадку розгляду вимог про зобов`язання відповідного суб`єкта вчинити певні дії після скасування його адміністративного акта.

Аналогічний підхід застосовано Верховним Судом у постанові від 22.09 2022 у справі № 380/12913/21.

У даній справі предметом судового контролю було рішення відповідача , яке обґрунтоване певними мотивами, що були в подальшому перевірені судом на їх відповідність фактичним обставинам справи та нормам законодавства.

Разом з тим, в процесі розгляду справи судом не здійснювалась перевірка виконання позивачкою всіх умов, необхідних для прийняття рішення органами пенсійного фонду про призначення їй дострокової пенсії за віком.

Відтак, в контексті розгляду цієї справи суд вважає, що належним та ефективним способом буде зобов`язання повторно розглянути заяву позивачки про призначення їй пенсії за віком, зарахувавши до загального страхового стажу: періоди роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_4 від 13.09.1984 та період навчання відповідно до довідки № 143 від 04.03.2024 виданої Відокремленим структурним підрозділом "Івано-Франківського фахового коледжу ресторанного сервісу i туризму національного університету харчових технологій" з 01.09.1982 по 10.09.1984.

Висновки за результатами розгляду справи

Закріплений у частині першій статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про відмову у призначенні пенсії від 14.11.2024 № 68 та зобов`язанням Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяву позивачки від 08.11.2024 про призначення пенсії за віком, зарахувавши до загального страхового стажу: періоди роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_4 від 13.09.1984 та період навчання відповідно до довідки № 143 від 04.03.2024 виданої Відокремленим структурним підрозділом "Івано-Франківського фахового коледжу ресторанного сервісу i туризму національного університету харчових технологій" з 01.09.1982 по 10.09.1984.

Судові витрати

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За подання позовної заяви до суду, позивачкою було сплачено судовий збір у сумі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 23.12.2024.

Оскільки суд позов задовольняє частково, то на користь позивачки слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, сплачений судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 605,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 9, 14, 72, 73, 77, 90, 241, 250, 257 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Херсонській області задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про відмову у призначенні пенсії від 14.11.2024 № 68 ОСОБА_1 відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.11.2024 про призначення пенсії за віком, зарахувавши до загального страхового стажу: періоди роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_4 від 13.09.1984 та період навчання відповідно до довідки № 143 від 04.03.2024 виданої Відокремленим структурним підрозділом "Івано-Франківського фахового коледжу ресторанного сервісу i туризму національного університету харчових технологій" з 01.09.1982 по 10.09.1984.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень, 60 копійок).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 17 лютого 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_5 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (місцезнаходження: вул. Валентини Крицак, 6, м. Херсон, Херсонський р-н, Херсонська обл., 73028 ).

Головуючий суддя Юзьків М.І.