Справа № 320/23298/23
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2025-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Беспалова О. О., суддів: Парінова А.Б., Ключковича В. Ю., розглянувши у порядку письмового провадження, у місті Києві апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 червня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Київській області, в якому просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 27.04.2023 № 0-1002 та № 0-1002.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 04 червня 2024 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове судове рішення, яким позов залишити без задоволення.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матерів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до договору купівлі-продажу нежитлових будівель від 18 лютого 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Римаренком Ю.В. та зареєстровано за №425, позивачем придбано у Михайлівського виробничого кооперативу «Дружба» нежитлові будівлі та споруди, розташовані за адресою с. Михайлівка, вул. Поповича, 70, Білоцерківського району Київської області, а саме: нежитлова будівля, цегляна - ветаптека, загальною площею 49,5 кв.м., зазначена на плані літерою «А»; нежитлова будівля, цегляна - свиноферма, загальною площею 836,2 кв.м., зазначена на плані літерою «В»; нежитлова будівля, цегляна - свиноферма, загальною площею 878,8 кв.м., зазначена на плані літерою «Г»; нежитлова будівля, цегляна - ферма-телятник, загальною площею 1658,2 кв.м., зазначена на плані літерою «Д»; нежитлова будівля, цегляна - свиноферма, загальною площею 961,5 кв.м., зазначена на плані літерою «И»; вбиральня, цегляна, зазначена на плані літерою «Р».

Свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серія А 01 №776064 підтверджується реєстрація Фермерського господарства «РосичПрост» (далі - ФГ «Росич Прост») 22 березня 2011 року.

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 11 січня 2022 року засновником (учасником), кінцевим бенефіціарним власником та керівником ФГ «Росич Прост» є позивач.

Актом прийому передачі майна ФГ «Росич Прост» від 02 квітня 2012 року позивач передав, а ФГ «Росич Прост» прийняло майно, належне позивачу на праві приватної власності, придбане згідно договору купівлі-продажу від 18 лютого 2010 року за реєстром №425 і знаходиться за адресою: с. Михайлівка, вул. Поповича, 70, Білоцерківського району Київської області, в статутний фонд ФГ «Росич Прост», а саме: нежитлову будівлю загальною площею 49,5 кв.м. вартістю 2000 грн, нежитлову будівлю загальною площею 836,2 кв.м. загальною вартістю 35000 грн, нежитлову будівлю загальною площею878,2 кв.м. загальною вартістю36000 грн, нежитлову будівлю загальною площею 1658,2 кв.м. загальною вартістю 68000 грн, всього на суму 141000 грн.

Відповідно до змін до статуту ФГ «Росич Прост», зареєстрованих 22 січня 2015 року, зокрема засновник створює Статутний фонд (капітал) в розмірі 141000 грн і передає належне йому на праві приватної власності майно, придбане згідно договору купівлі-продажу від 18 лютого 2010 року, зареєстрованого в реєстрі за №425 в статутний фонд ФГ «Росич Прост», а саме: нежитлову будівлю загальною площею 49,5 кв.м. вартістю 2000 грн, нежитлову будівлю загальною площею 836,2 кв.м. загальною вартістю35000 грн, нежитлову будівлю загальною площею878,2 кв.м. загальною вартістю36000 грн, нежитлову будівлю загальною площею 1658,2 кв.м. загальною вартістю 68000 грн, всього на суму 141000 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області 27.04.2023 № 0-1002 та № 0-1002 позивачу визначено суму податкового зобов`язання у розмірах 205 362, 03 грн та 111 237, 75 грн з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нерухомого майна за період 2021 та 2022 роки.

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями - рішеннями позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає про таке.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.

Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності (підпункт «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України).

Правовий аналіз цієї норми дає підстави для висновку, що її застосування передбачає наявність двох умов, перша з яких - власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником, а друга - об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Відповідно до частини першої, четвертої статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» від 19 червня 2003 року № 973-IV (далі по тексту - Закон № 973-IV) фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Фермерське господарство підлягає державній реєстрації як юридична особа або фізична особа-підприємець. Фермерське господарство, зареєстроване як юридична особа, діє на основі Статуту. У Статуті зазначаються найменування господарства, його місцезнаходження, адреса, предмет і мета діяльності, порядок формування майна (складеного капіталу), органи управління, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до господарства та виходу з нього та інші положення, що не суперечать законодавству України.

Згідно зі статтею 19 Закону № 973-IV до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу.

Положеннями частин першої - шостої статті 20 Закону № 973-IV визначено, що майно фермерського господарства належить йому на праві власності.

Майнові права, що входять до складеного капіталу фермерського господарства, передаються йому на визначений у Статуті термін.

У власності фермерського господарства може перебувати будь-яке майно, в тому числі земельні ділянки, житлові будинки, господарські будівлі і споруди, засоби виробництва тощо, яке необхідне для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і набуття якого у власність не заборонено законом.

Фермерське господарство має право здійснювати відчуження та набуття майна на підставі цивільно-правових угод.

Порядок володіння, користування і розпорядження майном фермерського господарства здійснюється відповідно до його Статуту, якщо інше не передбачено угодою між членами фермерського господарства та законом.

Член фермерського господарства має право на отримання частки майна фермерського господарства при його ліквідації або у разі припинення членства у фермерському господарстві. Розмір частки та порядок її отримання визначаються Статутом фермерського господарства. Майнові спори між фермерським господарством та його членами вирішуються судом.

Відповідно до статті 22 Закону № 973-IV фермерське господарство як цілісний майновий комплекс включає майно, передане до складеного капіталу, не розподілений прибуток, майнові та інші зобов`язання.

За рішенням членів фермерського господарства відповідно до закону фермерське господарство як цілісний майновий комплекс може бути відчужене на підставі цивільно-правових угод громадянам України, які мають право на створення фермерського господарства, або юридичним особам України для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Громадяни, які придбали майно фермерського господарства як цілісного майнового комплексу на підставі цивільно-правової угоди, подають у встановленому порядку Статут фермерського господарства на державну реєстрацію.

З аналізу наведених норм вбачається, що до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити, зокрема будівлі, споруди, облаштування, набуті на підставах, що не заборонені законом, право користування будівлями, спорудами, обладнанням, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу. При цьому, майнові права, що входять до складеного капіталу фермерського господарства, передаються йому на визначений у Статуті термін та фермерське господарство як цілісний майновий комплекс включає майно, передане до складеного капіталу, не розподілений прибуток, майнові та інші зобов`язання.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, позивач є головою ФГ «Росич Прост», яке діє на підставі статуту, є юридичною особою та має право на зайняття вирощуванням зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (КВЕД 01.11) як основним видом діяльності; вирощуванням овочів і баштанних культур, корнеплодів - бульбоплодів (КВЕД 01.13); розведенням свиней (КВЕД 01.46); розведенням свійської птиці (КВЕД 01.47); виробництвом олії та тваринних жирів (КВЕД 10.41); оптовою торгівлею зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (КВЕД 46.21).

Комплекс спірних нежитлових споруд, належали позивачу на праві власності та передані ФГ «Росич Прост» актом прийому передачі майна ФГ «Росич Прост» від 02 квітня 2012 року, наслідком чого слугувало створення статутного фонду вказаного фермерського господарства у розмірі вартості спірного майна, який внесено до складеного капіталу ФГ «Росич Прост» та проведено державну реєстрацію змін до установчих документів 22 січня 2015 року, а саме: внесено зміни до Статуту ФГ «Росич Прост», серед яких створення засновником (позивачем) Статутного фонду (капіталу) в розмірі 141000 грн і передано належне йому на праві приватної власності майно (нежитлову будівлю загальною площею 49,5 кв.м. вартістю 2000 грн, нежитлову будівлю загальною площею 836,2 кв.м. загальною вартістю35000 грн, нежитлову будівлю загальною площею878,2 кв.м. загальною вартістю 36000 грн, нежитлову будівлю загальною площею 1658,2 кв.м. загальною вартістю 68000 грн).

Наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17 серпня 2000 року №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Згідно з ДК 018-2000 до групи «Будівлі нежитлові інші» (код 127) належить клас «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства» (код 1271), який включає будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо.

До будівель, споруд сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018-2000 належать до класу 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства», що включає підкласи: 1271.1 «Будівлі для тваринництва»; 1271.2 «Будівлі для птахівництва»; 1271.3 «Будівлі для зберігання зерна»; 1271.4 «Будівлі силосні та сінажні»; 1271.5 «Будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства»; 1271.6 «Будівлі тепличного господарства»; 1271.7 «Будівлі рибного господарства»; 1271.8 «Будівлі підприємств лісівництва та звірівництва»; 1271.9 «Будівлі сільськогосподарського призначення інші».

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Згідно з ДК 018-2000 до групи (код 127) «Будівлі нежитлові» належить клас (код 1271) «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства», який включає будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано апелянтом, спірне майно передане позивачем до складу статутного фонду ФГ «Росич Прост» включає в себе: нежитлову будівлю загальною площею 49,5 кв.м. вартістю 2000 грн - ветаптеку, яка зазначена на плані літерою «А», нежитлову будівлю загальною площею 836,2 кв.м. загальною вартістю35000 грн - свиноферму, яка зазначена на плані літерою «В», нежитлову будівлю загальною площею878,2 кв.м. загальною вартістю 36000 грн - свиноферма, яка зазначена на плані літерою «Г», нежитлову будівлю загальною площею 1658,2 кв.м. загальною вартістю 68000 грн - ферма-телятник, яка зазначена на плані літерою «Д», всього на суму 141000 грн.

Доказів передачі позивачем до складу статутного фонду ФГ «Росич Прост» нежитлової будівлі, цегляна - свиноферма, загальною площею 961,5 кв.м., яка зазначена на плані літерою «И» матеріали справи не містять, проте, виходячи з доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, на зазначене нежитлове приміщення оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням не було нараховано податкове зобов`язання.

Ураховуючи, що у договорі купівлі-продажу нерухомого майна від 18 лютого 2010 року, Статуті ФГ «Росич Прост», нежитлові приміщення, що належать позивачу та передані ним ФГ «Росич Прост», значаться як ветаптека, свиноферма, ферма-телятник, а також у зв`язку з ненаданням відповідачем жодних належних та допустимих доказів відсутності підстав для віднесення спірного нерухомого майна до будівель сільськогосподарського призначення, суд дійшов висновку, що спірні об`єкти нерухомого майна за своїм призначенням відносяться до будівель сільськогосподарського призначення.

Крім того, виходячи із зареєстрованих відповідно до ЄДРПОУ та Статуту ФГ «Росич Прост» видів діяльності останнє має право на здійснення сільськогосподарської діяльності, у тому числі і з використанням спірних нежитлових приміщень, що належать позивачу та передані ним ФГ «Росич Прост» та значаться як ветаптека, свиноферма, ферма-телятник.

Враховуючи вказані положення законодавства, а також встановлені судом обставини справи, позивач не може вважатися платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у відповідності до положень підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України.

Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2021 року у справі № 2340/4117/18.

З огляду на викладене суд першої інстанції прийшов до цілком обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 червня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя В. Ю. Ключкович
Суддя А.Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 13.02.2025року)