Справа № 380/16527/24
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2025 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хоми О.П., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якого діє адвокат Мандрик Владислав Володимирович, звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач, в/ч НОМЕР_1 ), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 06.06.2023 по 08.06.2023, з 10.07.2023 по 20.07.2023 та період перебування у відпустці за станом здоров`я з 14.06.2023 по 12.07.2023, з урахуванням фактично виплачених сум;

- зобов`язати в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 06.06.2023 по 08.06.2023, з 10.07.2023 по 20.07.2023 та період перебування у відпустці за станом здоров`я з 14.06.2023 по 12.07.2023, з урахуванням фактично виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовані такими обставинами. Під час проходження військової служби, перебуваючи в зоні бойових дій та виконуючи бойове завдання, позивач 07.06.2023 отримав мінно-вибухову травму пальця правої кісті з тимчасовим порушенням функцій, у зв`язку з чим з 06.06.2023 по 08.06.2023, з 10.07.2023 по 20.07.2023 перебував на стаціонарному лікуванні та з 14.06.2023 по 12.07.2023 перебував у відпустці за станом здоров`я. Отримання бойового поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, дає право на отримання додаткової винагороди у розмірі, збільшеному до 100 000 грн, відповідно до пункту 1 Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022, пропорційно періодам стаціонарного лікування та перебування у відпустці за станом здоров`я. Вважає протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати йому додаткової винагороди за періоди перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці у зв`язку із хворобою. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідачем позову не визнано з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, суть яких полягає у такому. Позивачем до позову додано довідку ВЛК № 8590 від 10.08.2023, яка тільки встановила придатність позивача до військової служби, однак за своїм змістом не є документом, який визначає потребу у відпустці після поранення. Підставою для надання відпустки за станом здоров`я з 14.06.2023 по 12.07.2023 солдату ОСОБА_1 була довідка військово-лікарської комісії №6055 від 12.06.2023, згідно до якої травму ОСОБА_1 було визначено як легкого ступеню. Пунктом 1-2 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 передбачено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини… у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії. Оскільки довідкою ВЛК № 6055 травму ОСОБА_1 кваліфіковано як легку, у в/ч НОМЕР_1 відсутні підстави для виплати додаткової грошової винагороди під час перебування позивача у відпустці після поранення з розрахунку 100000 гривень на місяць. Щодо невиплати додаткової грошової винагороди з розрахунку 100000 гривень на місяць пропорційно часу перебування на лікуванні за період перебування позивача на стаціонарному лікуванні з 10.07.2023 по 20.07.2023 вказує, що до моменту виключення позивача із списків особового складу в/ч НОМЕР_1 (до 06.09.2023), останнім не було надано до в/ч НОМЕР_1 виписку із медичної карти № 8013 від 20.07.2023. Тому в/ч НОМЕР_1 не мала жодних правових підстав для виплати додаткової винагороди за час перебування на стаціонарному лікуванні за період з 10.07.2023 по 20.07.2023 виключно внаслідок поведінки позивача. Просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою від 05.08.2024 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без виклику сторін.

Відповідачем 08.08.2024 (вх. № 60593) подано відзив на позовну заяву, в межах якого заявлено клопотання про залишення позовної заяви без руху з підстав пропуску строку звернення до суду.

Ухвалою від 13.08.2024 позовна заява, подана без додержання вимог, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України), була залишена без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків позовної заяви.

Позивачем 15.08.2024 (вх. №62463) подано заяву про поновлення строків звернення до суду.

Ухвалою від 19.08.2024 поновлено строк звернення до суду з даним позовом та продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Солдат ОСОБА_1 за мобілізацією проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 , зі списків особового складу якої та всіх видів забезпечення був виключений 06.09.2023 на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 06.09.2023 №259.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії в/ч НОМЕР_2 від 12.06.2023 №6055 солдату за мобілізацією ОСОБА_1 за наслідками проведеного медичного огляду поставлено діагноз: стан після операції (10.06.2023): ревізія рани некректомії з приводу мінно-вибухової травми І пальця правої кисті (з анамнезу 07.06.2023) у вигляді відкритої в`ялогранулюючої рани зі стійким больовим синдромом, з тимчасовим порушенням функцій.

Травма легкого ступеня.

Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. Довідка про обставини травми не надана.

На підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

Згідно до відпускного квитка в/ч НОМЕР_1 від 14.06.2023 №418 ОСОБА_1 звільнений у відпустку за станом здоров`я терміном на 29 діб з 14.06.2023 по 12.07.2023.

Згідно до довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 17.07.2023 №99 ОСОБА_1 07.06.2023 поблизу населеного пункту Новодарівка Пологівського району Запорізької області, під час гранатометного обстрілу з боку збройних сил російської федерації отримав поранення, діагноз: мінно-вибухова травма пальця правої кісті з тимчасовим порушенням функцій. Причинами та умовами отримання поранення солдата ОСОБА_1 є бойове ураження з боку противника, а саме гранатометний обстріл.

Вважати, що поранення солдата ОСОБА_1 отримано під час проходження військової служби та пов`язано з виконанням обов`язків військової служби, пов`язане із захистом Батьківщини, під час відсічі збройної агресії російської федерації проти України, внаслідок бойових уражень з боку противника в зоні ведення бойових дій в районі населеного пункту Новодарівка Пологівського району Запорізької області.

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №8013 ОСОБА_1 з 10.07.2023 по 20.07.2023 перебував на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини.

На підставі медичної характеристики ОСОБА_1 від 25.07.2023 позивачу встановлено діагноз: Наслідки МВТ (07.06.2023) у вигляді контрактури 1 пальця правої кісті; акубаротравми, закритої черепно-мозкової травми та струсу головного мозку, цефалгічного синдрома. Двобічна нейросенсорна приглухуватість. Направлено на медичний огляд ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби.

Згідно з довідкою військово-лікарської комісії в/ч НОМЕР_2 №8590 від 10.08.2023 ОСОБА_1 встановлено діагноз: Наслідки перенесеної вибухової травми (07.06.2023) у вигляді цефалгічного, вестибуло-атактичного, астено-невротичного синдромів з незначним порушенням функції; симптоматичної артеріальної гіпертензії 1 ст.; акубуторавми у вигляді хронічної двобічної сенсоневральної приглухуватості зі сприйняттям ШМ 0 м на обидва вуха,РМ 1.0 м; вогнепального осколкового сліпого поранення І пальця правої кисті з наявністю стороннього тіла у вигляді посттравматичної контрактури І пальця правої кисті з незначним порушенням функції.

Травма важкого ступеня.

Травма, ТАК пов`язана із захистом Батьківщини.

Довідка про обставини травми від 17.07.2023 №99, видана командиром в/ч НОМЕР_1 . Гіпермотропія ступенем в 1,0 D обох очей.

Захворювання, ТАК, пов`язане з проходження військової служби.

Представник позивача 08.12.2023 звернувся до в/ч НОМЕР_1 із заявою про нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди у збільшеному до 100 тис. грн розмірі згідно Постанови №168 від 28.02.2022 пропорційно періодам перебування:

1.1) на стаціонарному лікуванні в періоди з 06.06.2023 по 08.06.2023, з 10.07.2023 по 20.07.2023;

1.2) у відпустці за станом здоров`я, відповідно до відпускного квитка з 14.06.2023 по 12.07.2023.

В/ч НОМЕР_1 у відповідь на заяву надала довідку про грошове забезпечення ОСОБА_1 від 04.06.2024 №10/635, з якої встановлено, що позивачу не була нарахована додаткова грошова винагорода за спірні періоди.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати йому щомісячної додаткової винагороди у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини та період перебування у відпустці за станом здоров`я, звернувся до суду за захистом своїх прав.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Статтею 43 Конституції України закріплено право кожного на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 (далі Указ № 64/2022), затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 введено військовий стан, строк дії якого в подальшому продовжено відповідними Указами Президента України і який діє донині.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-ХІІ).

Частиною 1 статті 2 Закону № 2232-ХІІ передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з пунктом 1 статті 9 Закону № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Пунктами 2, 3 статті 9 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Згідно до абзацу 2 пункту 4 статті 9 Закону №2011-ХІІ Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260).

Відповідно до пункту 17 Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Кабінет Міністрів України на виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» 28.02.2022 прийняв постанову № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168).

Пунктом 1 Постанови № 168 (в редакції від 21.01.2023, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) (п.12 Постанови № 168).

Абзацом 5 пункту 1 Постанови № 168 передбачено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

У подальшому постановою Кабінету Міністрів України від 09.08.2023 № 836 Постанову № 168 доповнено пунктами 1-1 та 1-2, які в частині виплати додаткової винагороди застосовується з 1 червня 2023 року.

Так, пунктом 1-1 Постанови № 168 установлено, що на період воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Згідно з пунктом 1-2 Постанови № 168 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення. Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 затверджене Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі Положення № 402), яке визначає процедуру проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями та поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, членів їх сімей, призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Розділом 21 визначено порядок встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори, та осіб, звільнених з військової служби, зі службою у Збройних Силах України.

Так, постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:

а) «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції (операції об`єднаних сил), забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України».

д) «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо воно виникло під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції (операції об`єднаних сил), забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України».

Отже, аналіз абзацу 3 пункту 1-2 Постанови № 168 дозволяє зробити висновок, що нарахування та виплата військовослужбовцям додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень здійснюється за таких умов:

а) пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини;

б) факт перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини;

в) факт перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

На підставі наявних у матеріалах справи належних та допустимих доказів судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в період з 10.07.2023 по 20.07.2023 та у відпустці за станом здоров`я з 14.06.2023 по 12.07.2023 у зв`язку із наслідками перенесеної 07.06.2023 вибухової травми, яка довідками ВЛК в/ч НОМЕР_2 від 12.06.2023 №6055 та від 10.08.2023 №8590 визнана такою, що пов`язана із захистом Батьківщини, а відповідно до довідки ВЛК в/ч НОМЕР_2 від 10.08.2023 №8590 кваліфікована як травма важкого ступеня.

В матеріалах справи наявна заява представника позивача від 08.12.2023 про перерахунок та виплату додаткової винагороди за періоди перебування на стаціонарному лікуванні та за періоди перебування у відпустці для лікування після поранення.

В/ч НОМЕР_1 у відповідь на заяву надало довідку-розрахунок від 04.06.2024 №10/635, з якої вбачається відсутність нарахування та виплати ОСОБА_1 за червень та липень додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн з розрахунку за місяць, за час перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування після поранення, що дає підстави стверджувати про бездіяльність, яка не відповідає вимогам чинного законодавства, яким регулюються питання виплати додаткової винагороди.

Відповідно до статті 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Ураховуючи вказану норму, суд висновує, що позовні вимоги в частині нарахування та виплати додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн за період з 06.06.2023 по 08.06.2023 задоволенню не підлягають, оскільки матеріали справи не містять доказів перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні за вказаний період, а долучена виписка із медичної карти амбулаторного хворого №2365 не стосується позивача та не може бути доказом у справі в розумінні статті 75 КАС України.

Окрім цього, відповідно до довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 17.07.2023 №99 ОСОБА_1 отримав поранення 07.06.2023, що унеможливлює його перебування на стаціонарному лікуванні з 06.06.2023, тобто у переддень отримання травми.

Відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем вказаний обов`язок щодо доказування правомірності своєї поведінки фактично не виконано.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Даючи оцінку оскаржуваній поведінці відповідача, суд дійшов висновку, що ненарахування та невиплата позивачу додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень з розрахунку за місяць за час його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з та у відпустці для лікування після тяжкого поранення за періоди з 10.07.2023 по 20.07.2023 та з 14.06.2023 по 12.07.2023 відповідно, свідчить про бездіяльність, яка не відповідає критеріям, визначеним частиною 2 статті 2 КАС України та законодавству, яке регулює спірні правовідносини, тому першу позовну вимогу слід задовольнити частково шляхом визнання такої бездіяльності протиправною.

Друга позовна вимога є похідною від першої позовної вимоги і також підлягає до часткового задоволення шляхом зобов`язання відповідача нарахувати позивачу додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень з розрахунку за місяць за час його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування після тяжкого поранення за періоди з 10.07.2023 по 20.07.2023 та з 14.06.2023 по 12.07.2023 відповідно та здійснити виплату, з урахуванням раніше виплачених сум.

Оцінюючи зібрані у справі докази в сукупності та мотиви суду щодо кожної з позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» і такий фактично не сплачувався, відсутні підстави для вирішення питання щодо судових витрат відповідно до частини п`ятої статті 139 КАС України.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 139, 159, 241-246, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100 000 грн з розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, пов`язаного із захистом Батьківщини за періоди з 10.07.2023 по 20.07.2023 та з 14.06.2023 по 12.07.2023 відповідно.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) нарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100 000 грн з розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, пов`язаного із захистом Батьківщини за періоди з 10.07.2023 по 20.07.2023 та з 14.06.2023 по 12.07.2023 відповідно, та здійснити виплату, з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. П. Хома