Справа № 420/34882/24
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАВРІЯ-В» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,-

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАВРІЯ-В» до Одеської митниці, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA 500500/2024/000293/2 від 12.05.2024 року;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці № UA500500/2024/000547 від 12.05.2024.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в межах здійснення господарської діяльності 14.03.2024 року між позивачем та фірмою MAVERA TEKSTIL ANONIM SIRKETi (Туреччина) укладено зовнішньоекономічний договір №723.

Відповідно до п.2.1. договору №723 від 14.03.2024 року, укладеного між Позивачем (Покупець) та MAVERA TEKSTIL ANONIM SIRKETi (Постачальник), Постачальник зобов`язується в строки і в порядку, що встановлені даним Договором, передати Товар Покупцю, а Покупець зобов`язується прийняти цей Товар та оплатити його Постачальнику.

12.05.2024 року уповноваженою особою позивача для митного оформлення вантажу подано до митного органу митну декларацію №24UA70U9, в якій митну вартість товару було визначено за першим методом - за ціною договору.

Відповідачу надано усі документи, передбачені МК України, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів за першим методом.

За результатами митного оформлення МД відповідачем прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2024/000547 від 12.05.2024 року та рішення про коригування митної вартості № UA 500500/2024/000293/2 від 12.05.2024 року.

Позивач не згодний з карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2024/000547 від 12.05.2024 року та рішенням про коригування митної вартості № UA 500500/2024/000293/2 від 12.05.2024 року, вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, в зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 18.11.2024 року відкрито провадження в адміністративній справі та визначено, що розгляд справи буде проводитись за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи на підставі ст. 262 КАС України у межах строків, визначених ст. 258 КАС України та з урахуванням встановлених сторонам строків для подання заяв по суті.

Від відповідача надійшов відзив на позовну, в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що на виконання вимог статті 54 МКУ під час здійснення Одеською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) № 24UA70U9 від 12.05.2024 встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності та не містяться всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2024/000293/2 від 12.05.2024, а саме:

1) відповідно до пп.в) п.2 ч.10 ст.58 Митного кодексу України (далі МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

2) У поданому інвойсі №IHR004 від 03.05.2024 відсутнє посилання на контракт №723 від 14.03.2024 та специфікацію №1 від 09.04.2024 що не дає можливість ідентифікувати на яких умовах здійснюється поставка.

3) в СМR від 04.05.2024 № 1045 відсутні реквізити та печатка перевізника, що не дає можливість її співставити з довідкой про транспортні витрати до Договору №TH189 від 08.05.2024.

4) У сертифікаті про походження товару № B 1091602 від 03.05.2024 відсутнє посилання на інвойс або на номер транспортного засобу що не дає можливість співставити дану поставку товару за інвойсом №IHR004 від 03.05.2024.

5) Банківський платіжний документ посилається на проформу інвойс № IHR DD від 06/04/24 та сума передплати не відповідає умовам оплати згідно специфікації №1 від 09.04.2024, а саме 50% загальної вартості товару за 2 дні до відвантаження.

Відповідач зазначає, що Одеська митниця під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2024/000547 від 12.05.2024 року та рішення про коригування митної вартості № UA 500500/2024/000293/2 від 12.05.2024 року діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову.

Ухвалою від 09.12.2024 року відмовлено представнику відповідача у задоволенні клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

За приписами ч.5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відтак, справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,

ВСТАНОВИВ:

В ході здійснення зовнішньоекономічної діяльності 14.03.2024 року між позивачем та фірмою MAVERA TEKSTIL ANONIM SIRKETi (Туреччина) укладено зовнішньоекономічний договір №723.

Відповідно до п.2.1. договору №723 від 14.03.2024 року, укладеного між Позивачем (Покупець) та MAVERA TEKSTIL ANONIM SIRKETi (Постачальник), Постачальник зобов`язується в строки і в порядку, що встановлені даним Договором, передати Товар Покупцю, а Покупець зобов`язується прийняти цей Товар та оплатити його Постачальнику.

Декларантом позивача для здійснення митного оформлення товару до Одеської митниці подана митна декларація (МД) № 24UA70U9 від 12.05.2024, відповідно до якої за умовами поставки EXW на митну територію України надійшов товар ТОВ «ТАВРІЯ-В».

Для підтвердження заявленої митної вартості товару разом з митною декларацією (МД) № 24UA70U9 від 12.05.2024 позивачем подані документи, які зазначені у графі 44 МД, а саме: пакувальний лист б/н від 03.05.2024, рахунок-фактуру (інвойс) № IHR004 від 03.05.2024, автотранспортну накладну №1045 від 04.05.2024, супровідний документ ТІ (Dispatch note model ТІ) №1045 від 04.05.2024, сертифікат про походження товару №В 1091602 від 03.05.2024, банківський платіжний документ, що стосується товару б/н від 22.04.2024, документ, що підтверджує вартість перевезення товару №ТН189 від 08.05.2024, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів №723 від 14.03.2024 року, доповнення до зовнішньоекономічного договору(контракту), специфікацію №1 від 09.04.2024, копію митної декларації країни відправлення №24341300ЕХ00355751 від 03.05.2024 року.

На підставі ч.3 статті 53 МКУ, п. 2.3 Правил заповнення декларації митної вартості, які затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, Одеською митницею повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 7) калькуляцію витрат; 8) комерційний документи (інвойс) між нерезидентами. Додатково декларанта повідомлено про те, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленою ним митної вартості товарів.

Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості митним органом встановлено, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.

12.05.2024 року Одеською митницею прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2024/000547 та рішення про коригування митної вартості № UA 500500/2024/000293/2.

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів № UA 500500/2024/000293/2 від 12.05.2024 року зазначено, що в поданих документах містяться розбіжності. Надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів, а саме:

1) відповідно до пп.в) п.2 ч.10 ст.58 Митного кодексу України (далі МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

2) У поданому інвойсі №IHR004 від 03.05.2024 відсутнє посилання на контракт №723 від 14.03.2024 та специфікацію №1 від 09.04.2024, що не дає можливість ідентифікувати на яких умовах здійснюється поставка;

3) в СМR від 04.05.2024 № 1045 відсутні реквізити та печатка перевізника, що не дає можливість її співставити з довідкою про транспортні витрати до Договору №TH189 від 08.05.2024;

4) У сертифікаті про походження товару № B 1091602 від 03.05.2024 відсутнє посилання на інвойс або на номер транспортного засобу, що не дає можливість співставити дану поставку товару за інвойсом №IHR004 від 03.05.2024 року;

5) Банківський платіжний документ посилаєтсья на проформу інвойс № IHR DD від 06/04/24 та сума передплати не відповідає умовам оплати згідно специфікації №1 від 09.04.2024, а саме 50% загальної вартості товару за 2 дні до відвантаження.

Позивач, вважаючи протиправним вказане рішення відповідача, звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на органи доходів та зборів.

До митної справи відповідно до ст.7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Згідно з п.23,24 ст.4 МК України митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку; митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Згідно положень Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст.49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 2 ст.53 МК України визначений перелік документів, які декларант подає митному органу щодо підтвердження митної вартості товарів і обраний метод її визначення. Такими документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений в даній нормі закону.

Таким чином, митний орган має право вимагати від декларанта додаткових документів лише при наявності визначених законом підстав, чітко зазначених в ч.3 ст.53 МКУ (- розбіжності у документах, - ознаки підробки документів, - або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари).

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів № UA 500500/2024/000293/2 від 12.05.2024 року зазначено, що подані позивачем документи містять розбіжності.

Жодного належного та допустимого доказу, що надані позивачем документи містять розбіжності не надано. Розбіжність це відсутність однаковості в документах щодо митної вартості товару. В рішенні відсутні посилання на розбіжності в наданих документах.

В той же час в договорі, декларації, Інвойсі, які є основними документами, жодних розбіжностей саме у вартості товару не міститься.

Щодо тверджень відповідача про коригування митної вартості товарів у зв`язку з відсутністю даних у наданих до митного оформлення позивачем документах щодо складової митної вартості товару як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт пов`язаних з пакуванням, в наслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.2.1. договору №723 від 14.03.2024 року, укладеного між Позивачем (Покупець) та MAVERA TEKSTIL ANONІM SIRKETi (Постачальник зобов`язується в строки і в порядку, що встановлені даним Договором передати Товар Покупцю, а Покупець зобов`язується прийняти цей Товар та оплатити його Постачальнику.

Відповідно до п.4.2. договору №723 від 14.03.2024 року, загальна вартість Товару визначається відповідно до умов поставки згідно з Інкотермс 2010 і включає в себе, в тому числі вартість Товару, упаковки та робіт, пов`язаних з пакуванням, маркуванням, навантажувальних робіт, внутрішнього перевезення, експортне мито, збір та податки країни експорту, та транспортування до місця, узгодженого сторонами і інші необхідні витрати Постачальника.

Відповідно до п.6.2. Договору №723 від 14.03.2024 року, тара та упаковка товару, що поставляється, є стандартною для такого виду Товару і забезпечує його збереження при перевезенні автомобільним, залізничним, морським транспортом та іншим; транспорту або контейнерним способом, при навантаженні, розвантаженні і зберіганні складському приміщенні, з урахуванням декількох перевантажень в дорозі і можливості його перевезення змішаним транспортом.

Таким чином, відповідно до умов зазначеного Договору, ціна Товару вже включає в себе вартість упаковки , або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних з пакуванням, а тому за правилами ч.10 ст.58 МК України ця складова не підлягає додаванню Позивачем з метою визначення митної вартості товару та вона не може вплинути на правильність визначення митної вартості.

Таким чином, обов`язок поставити товар у придатному для безпечного транспортування стані, з відповідною упаковкою, покладається на продавця, а ціна товару визначена з урахуванням вартості упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.

Крім того, судом встановлено, що відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, у разі поставки товару у зворотній тарі у графі 37. Процедура митної декларації має бути зазначено, в той час як у вказаній графі митної декларації МД № 24UA70U9 від 12.05.2024 року, позивачем зазначено (тара не зворотна та її вартість входить у ціну товару), що свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених цим Класифікатором.

Вказане свідчить про те, що продаж товару та його переміщення разом з упаковкою передбачено умовами контракту, вартість упаковки включається до ціни товару і витрати на упаковку або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних з пакуванням, були понесені не покупцем, а продавцем.

За таких обставин, при постачанні спірного товару вартість тари та пакування включена до ціни товару, яка вказана в інвойсі і тому, при визначенні складових митної вартості товару, не повинна була додаватись окремо.

При цьому суд враховує правові висновки Верховного Суду викладені у постанові від 18.12.2019 року по справі №160/8775/18 щодо аналогічних спірних правовідносин, в якій Верховний суд зазначив, що відповідно до пп «в» п. 1 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, якщо такі витрати (складові митної вартості) не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Тобто у разі включення до ціни товару вартості упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, їх вартість не додається при розрахунку митної вартості товару. Отже, за умовами зовнішньоекономічного контракту ціна товару включає в себе вартість пакування, у зв`язку з чим згідно з положеннями пп «в» п. 1 ч.10 ст.58 МКУ ці витрати не додаються до ціни, що фактично сплачена за товар, при визначені митної вартості.

Щодо тверджень відповідача про коригування митної вартості товарів у зв`язку з тим, що у поданому інвойсі №IHR004 від 03.05.2024 відсутнє посилання на контракт №723 від 14.03.2024 та специфікацію №1 від 09.04.2024 року, що не дає можливість ідентифікувати на яких умовах здійснюється поставка, суд зазначає наступне.

Згідно до п.5.1. зовнішньоекономічного договору №723 від 14.03.2024 року, терміни поставки Товару визначаються Специфікацією.

Згідно до п.5.2. зовнішньоекономічного договору№723 від 14.03.2024 року, умови поставки конкретної партії Товару узгоджуються Сторонами у відповідній Специфікації.

Для підтвердження вказаних у декларації відомостей, до митного органу подано документи: пакувальний лист б/н від 03.05.2024, рахунок-фактуру (інвойс) № IHR004 від 03.05.2024, супровідний документ ТІ (Dispatch note model ТІ) №1045 від 04.05.2024, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів №723 від 14.03.2024 року, доповнення до зовнішньоекономічного договору(контракту) специфікацію №1 від 09.04.2024, копію митної декларації країни відправлення №24341300ЕХ00355751 від 03.05.2024.

При цьому, у супровідному документі ТІ (Dispatch note model ТІ) №1045 від 04.05.2024 містяться наступні відомості: державні реєстраційні номери автотранспортного засобу, що здійснювало перевезення- BH6427PT/BH7199XF, номер митної декларації країни відправлення №24341300ЕХ00355751 від 03.05.2024, номер рахунку-фактури (іннсй:; № IHR004 від 03.05.2024, сума інвойсу 143 500,16 Доларів США (USD . :zz; товару, вага товару 5992,40 кг, кількість 43 820 штук.

У митній декларації країни відправлення №24341300ЕХ00355751 від 03.05.2024 року містяться наступні відомості: найменування товару, сума інвойсу 143 500.16 Umar із США (USD), опис товару, вага товару 5992,40 кг, кількість 43 820 штук, що співпадають з відомостями, вказаними у Специфікації №1 від 09.04.2024 року №IHR004 від 03.05.2024, пакувальному листі б/н від 03.05.2024 супровідному документі ТІ (Dispatch note model Tl) №1045 від 04.05.2024. Також вказані умови поставки: EXW Бурса.

У Специфікації №1 від 09.04.2024 містяться наступні відомості: номер та дата зовнішньоекономічного договору -контракт №723 від 14.03.2024, найменування та вага, кількість 43 820 штук, сума поставки 143 500,16 Доларів США (USD), - що повністю співпадають з відомостями, вказаними у інвойсі №IE1R004 від 03.05.2024 року, пакувальному листі б/н від 03.05.2024, супровідному документі ТІ (Dispatch note model Tl) №1045 від 04.05.2024. Також вказані умови поставки: EXW Бурса-Туреччина.

У інвойсі №IHR004 від 03.05.2024 містяться відомості про найменування товару, кількість 43 820 штук , суму поставки 143 500,16 Доларів США (USD), вагою 5992,40 кг. Також вказані умови поставки: EXW.

Таким чином, наявність інформації про номер та дату зовнішньоекономічного контракту №723 від 14.03.2024 у Специфікації№1 від 09.04.2024, наявність однакової інформації про номер рахунку-фактури (інвойсу) № IHR004 від 03.05.2024, суму інвойсу 143 500,16 Доларів США (USD), вагу товару 5992,40 кг, кількість 43 820 штук- одразу у кількох товаросупровідних документах, а саме- у супровідному документі ТІ (Dispatch note model Tl) №1045 від 04.05.2024, y митній декларації країни відправлення №24341300ЕХ00355751 від 03.05.2024, у Специфікації№ 1 від 09.04.2024, у інвойсі №IHR004 від 03.05.2024, наявність умов поставки EXW у митній декларації країни відправлення, у Специфікації та рахунку-фактурі(інвойсі) - у сукупності та взаємозв`язку з усім пакетом документів, що подавався Позивачем до митного контролю, давало митному органу повну можливість ідентифікувати на яких умовах здійснюється поставка.

Відсутність у поданому інвойсі №IHR004 від 03.05.2024 року посилання на контракт №723 від 14.03.2024 року та специфікацію №1 від 09.04.2024 року не впливає на можливість визначення органом доходів і зборів митної вартості оцінюваного товару,

Щодо тверджень відповідача про коригування митної вартості товарів у зв`язку з тим, що у сертифікаті про походження товару № B 1091602 від 03.05.2024 відсутнє посилання на інвойс або на номер транспортного засобу, що не дає можливість співставити дану поставку товару за інвойсом №IHR004 від 03.05.2024 року, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ст. 53 МК України декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: -декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч. ч. 5 і 6 ст. 52 МК України, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; - рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі продажу); якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; - якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Даний перелік є вичерпним, а відтак, встановлювати митну вартість на підставі сертифікату якості законодавчо не передбачено.

Таким чином, сертифікат якості не зазначений у ч. 2 ст. 53 МК, а тому не підтверджує митну вартість для цілей МК та не може містити розбіжностей.

При цьому, сертифікат походження на партію товару датований 03.05.2024 року, CMR № 1045 датована 04.05.2024 року, тобто днем пізніше.

Відтак, номери транспортного засобу не могли бути вказані у сертифікаті про походження товару.

Таким чином, відсутність у сертифікаті про походження товару № В 1091602 від 03.05.2024 року посилання на інвойс або на номер транспортного засобу, не заважало співставленню його з даною поставкою товару за інвойсом №IHR004 від 03.05.2024 року не впливало на можливість визначення органом доходів і зборів митної вартості оцінюваного товару, та не може бути покладено в обґрунтування рішення про коригування митної вартості.

Щодо тверджень відповідача про коригування митної вартості товарів у зв`язку з тим, що в СМR від 04.05.2024 № 1045 відсутні реквізити та печатка перевізника, що не дає можливість її співставити з довідкою про транспортні витрати до Договору №TH189 від 08.05.2024 року, суд зазначає наступне.

Для підтвердження вказаних у декларації відомостей, що стосуються перевезення товару, декларантом Позивача до митного органу було подано такі документа, які надавали повні відомості про транспортні витрати, а саме: автотранспортну накладну №1045 від 04.05.2024, документ, що підтверджує вартість перевезення товару - довідку про транспортні витрати №ТН189 від 08.05.2024.

При цьому, у автотранспортній накладній №1045 від 04.05.2024 року містяться державні реєстраційні номери автотранспортного засобу, що здійснював перевезення НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , і ті ж самі номери НОМЕР_3 / НОМЕР_4 містяться у довідці про транспортні витрати №ТН189 від 08.05.2024 року.

Наявність інформації про номери автотранспортного засобу, що здійснював перевезення ВН6427РТ/ВН7199XF одночасно у автотранспортній накладній №1045 та довідці про транспортні витрати №ТН189 від 08.05.2024. у сукупності та взаємозв`язку з усім пакетом документів, що подавався Позивачем до митного контролю, давало митному органу повну можливість співставити CMR від 04.05.2024 року з довідкою про транспортні витрати №ТН189 від 08.05.2024 року.

Щодо тверджень відповідача про коригування митної вартості товарів у зв`язку з тим, що банківський платіжний документ містить посилання на проформу інвойс № IHR DD від 06/04/24 та сума передплати не відповідає умовам оплати згідно специфікації №1 від 09.04.2024, а саме 50% загальної вартості товару за 2 дні до відвантаження, суд зазначає наступне.

Для підтвердження вказаних у декларації відомостей, до митного органу було подано, зокрема такі документи: зовнішньоекономічний договір(контракт) купівлі- продажу товарів №723 від 14.03.2024 року, доповнення до зовнішньоекономічного договору(контракту) специфікацію №1 від 09.04.2024, банківський платіжний документ що стосується товару б/н від 22.04.2024.

Відповідно до положень п. 5 4.2 ст. 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є зокрема платіжні документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

SWIFT представляє собою міжнародну міжбанківську систему передачі інформації та здійснення платежів та у розумінні Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» є міжнародною платіжною системою, яка здійснює свою діяльність на території двох і більше країн та забезпечує проведення переказу коштів у межах цієї платіжної системи, у тому числі з однієї країни в іншу. Разом з тим, у відповідності до положень ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача. Положення «Про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів», не містить жодних застережень щодо неможливості застосування SWIFT документів зокрема для визначення вартості товару, при наявності у такому документі реквізитів, які дозволяють ідентифікувати такий платіж.

Вищевказаний банківський платіжний документ, що стосується товару б/н від 22.04.2024 року містить реквізити, необхідні для ідентифікації платежу з даною поставкою, а саме- має посилання на зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів №723 від 14.03.2024 року, специфікацію №1 від 09.04.2024 року, що давало митному органу повну можливість співставити даний платіжний документ з даною поставкою товару.

Щодо зауваження митного органу про те, що банківський платіжний документ посилається на проформу інвойс № IHR DD від 06/04/24.

Судом встановлено, що передоплата здійснювалася згідно до проформи-інвойсу № IHR DD від 06/04/24 року.

Рахунок-проформа (проформа-інвойс) являє собою комерційний документ, який містить відомості про кількість, ціну та вартість товару. Проформа-інвойс (proforma invoice) є попереднім рахунком, який надається для сплати за товар постачальником. Тобто, у такому документі відображена цінова інформація, яка дає покупцю попереднє уявлення про те, яку суму слід сплатити за товар. Проформа-інвойс та інвойс - це практично ідентичні один одному документи. Різниця між ними полягає лише у тому, що у проформі-інвойсі данні про товарне постачання є проміжними, тобто зміни можуть стосуватися як суми, так і деяких артикулів чи моделей певних товарів. Інвойс - документ, що надається продавцем покупцеві та містить перелік товарів, їх кількість і ціну, за якою вони поставлені покупцеві, формальні особливості товару (колір, вага ті інші), умови поставки і відомості про відправника та одержувача. Виписка інвойсу свідчить про те, шо (крім випадків, коли постачання здійснюється по передоплаті) у покупця з`являється обов`язок оплати товару відповідно до зазначених умов, а також про те, що товар відвантажено відповідно до умов поставки.

Тобто, правова природа вказаних документів є такою, що згідно до звичаїв ділового обороту, передоплата найчастіше здійснюється згідно проформи-інвойсу , при цьому остаточний розрахунок - після видання інвойсу остаточного, коли є зрозумілим, скільки точно товару було відвантажено покупцеві.

При цьому як інвойс, так і проформа-інвойс стосуються однієї й тієї ж специфікації та контракту.

Так, загальні вимоги Національного банку України до оформлення клієнтами доручень на переказ коштів в іноземній валюті або банківських металів, їх виконання уповноваженими банками й іншими фінансовими установами (далі - уповноважений банк), порядку зарахування коштів в іноземній валюті, а також особливості здійснення уповноваженим банком арешту та примусового списання коштів в іноземних валютах та банківських металів з рахунків клієнта і з кореспондентських рахунків уповноваженого банку - резидента та нерезидента, відкритих в іншому уповноваженому банку-резиденті, встановлює Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів і змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України, затверджене постановою Правління Національного банку України від 28 серпня 2008 року №216, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 1 жовтня 2008 року за №910/15601 (надалі - Порядок №216).

Пунктом 2.2 Порядку №216 передбачено, що платник заповнює реквізит «Призначення платежу» в іноземній валюті або банківських металах таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування бенефіціару коштів в іноземній валюті або банківських металів.

При цьому, чинним законодавством не встановлено обов`язку здійснювати посилання на інвойс чи проформу в банківському платіжному документі.

Отже, навіть відсутність у банківських документах посилання на інвойс чи проформу, за умови наявності вказівки на контракт та товари, які оплачуються, не є підставою для висновку щодо недостовірності наданої позивачем інформації про митну вартість товару, а у сукупності з іншими документами, що стосуються поставки оцінюваного товару, дозволяють ідентифікувати платіж з оцінюваним товаром.

Крім того, посилання відповідача в рішенні про коригування митної вартості товару на відомості з баз даних ЄАІС не є доказом заниження митної вартості товарів в разі наявності у декларанта усіх документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також Інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду від 21.02.2018 у справі №820/17417/14 та від 04.09.2018 у справі №818/1186/17.

Наявність у названій системі інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначення за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Відповідачем не доведено, що зазначені ним недоліки щодо умов поставки вплинули чи могли вплинути на заниження позивачем митної вартості імпортованого товару.

Суд вважає, що позивачем при здійсненні імпортування товару на митну територію України на підтвердження заявленої ним митної вартості товару було надано пакет документів у відповідності до переліку, закріпленого ч. 2 ст. 53 МК України.

При цьому, відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. Обов`язок доведення обґрунтованості такого сумніву митним органом констатований в постанові Верховного Суду від 06.03.2019р. у справі №809/278/17.

Суд звертає увагу на позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 20.02.2018р. у справі №809/1884/16, згідно якої посилання відповідача на те, що сума, яка зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі), поданому декларантом, не була підтверджена, є безпідставними, оскільки положення ст. 53 МК України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість товару.

Доводи відповідача про те, що підставою для коригування митної вартості товару слугувало спрацювання системи управління ризиками не заслуговують на увагу, з огляду на те, що спрацювання системи є лише рекомендацією посадовій особі митного органу більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів.

Окрім цього, згідно позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 11.09.2012р. в справі №21-262а12, та Верховного Суду, викладеної в постанові від 30.10.2018р. у справі №826/25605/15, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

При цьому митним органом жодним чином не спростовано контрактну ціну оцінюваних товарів, об`єктивну можливість і спроможність відповідача визначити на підставі наданих позивачем документів зазначену ціну товарів, а також рівень митної вартості товарів за ціною договору за правилами, визначеними у ст. 58 МК України. Відповідач не підтвердив належними доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Крім іншого, суд акцентує увагу на тому, що відповідачем не доведено наявності підстав для застосування другорядних методів визначення митної вартості, а саме резервного методу.

Суд зазначає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів не містить жодних пояснень з боку митного органу щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та інформації і джерел, які використовувались митницею при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів всупереч положенням п.п.2, 4 ч. 2 ст.55 МК України.

Згідно з наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012 р. Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору митницею при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

В оскаржуваному рішенні не визначено, яка з перелічених у ч. 2 ст. 58 МК України підстав у даному випадку стала причиною неможливості застосування першого методу, яка складова частина митної вартості товару не піддається обчисленню, або непідтверджена документально, чи неправильно обрахована, що позбавляло позивача можливості надати належні документи чи обґрунтування.

Таким чином, дослідивши надані позивачем для митного оформлення документи, копії яких містяться у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позивач надав усі документи, необхідні для визначення митної вартості, документи містять повну інформацію про митну вартість та її складові частини.

У свою чергу, відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами обставин надання неповних відомостей, а також існування розбіжностей, неточностей, які б впливали на рівень митної вартості товарів, ознак підробки цих документів або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості № UA 500500/2024/000293/2 від 12.05.2024 року та картки відмови у митному оформленні (випуску) товарів № UA500500/2024/000547 від 12.05.2024 року.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Верховним Судом у постанові від 18.02.2020 року по справі №320/3053/19 сформований правовий висновок, що рішення про коригування митної вартості та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, лише в сукупності позбавляють позивача права оформити товар за основним методом визначення митної вартості та породжують обов`язок позивача задекларувати товар за визначеною відповідачем митною вартістю товару. Відповідно, скасування зазначених актів митного органу є способом захисту позивачем лише одного права - права оформити Товар за заявленою ним митною вартістю, що вказує на те, що це є однією позовною вимогою.

При цьому, Верховний Суд у постанові від 16.03.2020 по справі №1.380.2019.001962 дійшов висновку, що при оскарженні рішення про коригування митної вартості товарів ціною позову в розумінні Закону «Про судовий збір» є різниця митних платежів, що підлягали сплаті з урахуванням митної вартості, розрахованої декларантом, та митної вартості, розрахованої митним органом в оскаржуваному рішенні.

Позивачем за подання даного позову сплачено судовий збір в розмірі 6056,00 грн.

Суд вважає, що по даній справі з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань підлягають стягненню на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Що стосується надмірно сплаченого судового збору у розмірі 3028,00 грн., він підлягає поверненню позивачу у порядку ст. 7 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАВРІЯ-В» (вул. Мясоїдівська, 14, м. Одеса, 65091, Код ) до Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, 21А, м. Одеса, 65078, ) про визнання протиправними та скасування рішень - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA 500500/2024/000293/2 від 12.05.2024 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці № UA500500/2024/000547 від 12.05.2024 року.

Стягнути з Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, 21А, м. Одеса, 65078, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАВРІЯ-В» (вул. Мясоїдівська, 14, м. Одеса, 65091, Код ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень, 00 коп).

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Самойлюк Г.П.