Справа № 420/19456/24
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2025-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Вікторії ХОМ`ЯКОВОЇ, розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування розпорядження, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт - розпорядження №522/01-06 від 19.06.2024 Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради "Про демонтаж елементів споруди, розташованої на території загального користування за адресою: АДРЕСА_1 ".

Позивач вважає, що розпорядження №522/01-06 Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради про проведення демонтажу незаконно розміщених елементів споруди на території загального користування за адресою: АДРЕСА_1 , є противоправним і не відповідає дійсності, так як при виконанні ремонтно-будівельних робіт позивач не займав території загального користування, а замість старого кам`яного паркану влаштував підпірку - залізобетонну стінку. Для виконання вимощення вздовж аварійної стінки будинку, позивач прибрав уламки старого сараю, який експлуатує на підставі договору № 94 від 01.09.2011 в ЖКС "Хмельницький" і відбудував його частково в тих же геометричних розмірах. Позивач посилається на приписи ст. 152 ЖК України, якою передбачено, що виконання власником робіт з переобладнання і перепланування житлового будинку і житлового приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт, введення об`єкта в експлуатацію не передбачується. П.13 Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію", затвердж. Постановою КМУ № 406 від 07.06.2017 , включає: "Відновлення окремих конструкцій будівель та споруд з метою ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій (аварій) та відновлення функціонування об`єктів, призначених для забезпечення життєдіяльності населення, без зміни їх геометричних розмірів".

Позивач вказує, що Хаджибейська райадміністрація Одеської міської ради винесла розпорядження №522/01-06 від 19.06.2024 про демонтаж не до кінця відбудованого ним сараю і підпірної стінки, як незаконно розміщених елементів споруд на території загального користування, тільки на підставі звернення ОСОБА_2 , не беручи до уваги пояснення та доводи позивача, тим самим порушила його права на захист інтересів як власника жилого будинку, який маючи у приватній власності жилий будинок, зобов`язаний забезпечувати його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку при домову територію.

Розпорядження №522/01-06 від 19.06.2024 прийнято Хаджибейською РА ОМР з перевищенням компетенції, оскільки Хаджибейській РА не надано повноважень здійснювати нагляд за технічним станом будівель житлового фонду міста Одеси незалежно від форми власності. На огляд ремонтно-будівельних робіт по запобіганню аварії будинку, була направлена комісія по благоустрою району, яка не мала компетенції щодо перевірки технічного стану будинку. Місцева влада м. Одеси не виконує в повному обсязі ст. 154 ЖК України, так як в неї немає відповідальних осіб по нагляду за технічним станом експлуатованих будівель житлового фонду м. Одеси.

Виконання розпорядження №522/01-06 приведе до руйнування будинку, про що свідчить висновок експерта № 33/2023 будівельно-технічного експертного дослідження від 06.10.2023. Будинок старий і перебуває в не найкращому стані, йому потрібен ремонт. З приводу ремонтно-будівельних робіт, які позивач вів самостійно і які були незаконно зупинені приписом № 13-ІХ/23-1 від 13.09.2023 Хаджибейської РА Одеської міської ради позивач вказує, що ці роботи розпочав ще в 2017 році, коли виявив ознаки початку руйнування будинку, потім через хворобу був змушений припинити роботи. І відновив роботи в 2024 році, волога пішла під фундамент будинку, що веде к подальшому руйнуванню будинку. Щоб ліквідувати аварійну ситуацію, був змушений прибрати уламки зруйнованого сараю, зробити вимощення і відбудувати новий сарай без зміни його геометричних розмірів. Своїми діями Хаджибейська РА поставила під загрозу подальшого існування будинку АДРЕСА_2 . Просить задовольнити позов.

Ухвалою від 27.06.2024 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою від 02.07.2024 відмовлено позивачу у вжитті заходів забезпечення позову шляхом заборони виконувати будь-які дії по демонтажу споруд по АДРЕСА_1 згідно оскаржуваного розпорядження.

У відзиві на позовну заяву (надійшов 30.10.2024) представник Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради повідомив, що відповідно до п.2.8 Положення про Хаджибейську районну адміністрацію, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 19.07.2023 за № 1283-VІІІ, районна адміністрація у галузі будівництва має власні повноваження, серед яких: здійснює заходи щодо отримання інформації про замовника (власника) об`єкта будівництва, наявність передбачених чинним законодавством дозвільних документів щодо виконання підготовчих та (або) будівельних робіт за і відповідним об`єктом будівництва, наявність майнових прав на земельну ділянку, на якій здійснюється виявлене будівництво, та відповідність виявленого на ній об`єкта будівництва цільового призначення такої земельної ділянки; здійснює заходи щодо виявлення на території району фактів самовільного будівництва або реконструкції та вирішує питання щодо знесення самочинно побудованих об`єктів або приведення самочинно реконструйованих об`єктів у первинний стан. Також, відповідно до п. 4.1 Положення про районну адміністрацію міста Одеси, райадміністрація має право "здійснювати контроль, проводити перевірки та аналітичну роботу, складати акти, протоколи з питань, що належать до компетенції рай адміністрації".

06.06.2024 співробітниками УДАБК ОМР із залученням представника Хаджибейської РЛ ОМР та інших представників виконавчих органів ОМР було складено акт обстеження незаконно розміщених об`єктів, споруд та елементів на території м. Одеси у порядку, передбаченому рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради №38 від 10.12.2020. Так п. 5,6,7 зазначеного рішення встановлено: за результатами обстеження комісією складається акт, який підписується усіма членами комісії, голова відповідної районної адміністрації Одеської міської ради на підставі акту відповідно до повноважень видає розпорядження щодо демонтажу незаконно розміщеного об`єкта, споруди або елемента, виконавцем робіт з демонтажу об`єктів, зазначених, у цьому Порядку, визначити комунальне підприємство "Одеське міське проектно-виробниче бюро архітектури та містобудування".

Зазначеним актом обстеження встановлено, що рішень щодо передачі у власність або оренду земельної ділянки за вказаним адресом Одеською міською радою не приймалось. В реєстрі будівельної діяльності відсутні відомості щодо реєстрації документів, що дають право на виконання будівельних робіт за вказаним адресом. Містобудівні умови та обмеження на проектування нового будівництва або реконструкції за вказаною адресою ДАМ ОМР не видавалось. Департаментом з благоустрою міста ОМР дозволу на порушення існуючого благоустрою не видавалось. Тобто, виходячи з наведеного вище та за результатами комісійного обстеження встановлено, що на землях територіальної громади міста Одеси, розташованих за адресом. Одеса, вул. Прохоровська, 14, які не передані у власність або оренду рішенням Одеської міської ради, незаконно розміщені горизонтальні залізобетонні елементи, а також вертикальні елементи з черепашнику та піноблоків. У зв`язку з чим 19 червня 2024 року Хаджибейською районною адміністрацією Одеської міської ради прийнято розпорядження за № 522/01-06 "Про демонтаж елементів споруди розташованої на території загального користування за адресом: АДРЕСА_1 ", яке є законним та таким, що не підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та з`ясувавши обставини справи, суд встановив, що дружина позивача - ОСОБА_3 (свідоцтво про шлюб від 08.08.2008 серія НОМЕР_1 ) з листопаду 2009 року на підставі договору дарування є власницею 2/3 квартири АДРЕСА_2 , яка вкладається з трьох житлових кімнат загальною площею 56,6 кв. м, в т.ч. житловою 36,7 кв.м. Доказів набуття права власності на вказану квартиру позивач ОСОБА_1 суду не надав.

Згідно наданого позивачем суду висновку експерта Скибінської Т.М. № 033/2023 від 06.10.2023, та технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 , суд вбачає, що до зовнішньої стіни житлового будинку по АДРЕСА_1 , на рівні приміщення , яке входить до складу квартири АДРЕСА_1 , примикає сарай. Будь-яких документів на право власності на сарай ні позивач, ні його дружина не мають. Суду надана копія договору № 94 від 01.09.2011 між ОСОБА_3 та комунальним підприємством "Житлово-комунальний сервіс "Хмельницький" про платне користування сараєм площею 20 кв.м., строк дії договору закінчився 01.09.2012.

КП "ЖКС "Хмельницький" виявлено в 2023 році руйнування сараю та зведення нової споруди (залито фундамент та зведені стіни), про що повідомлено Хаджибейську райадміністрацію листом від 11.09.2023, також запропоновано ОСОБА_3 надати правовстановлюючі документи на реконструкцію сараю.

Хаджибейською РА винесено припис від 13.09.2023 в порядку ст. 152 КУпАП про зупинення будівельних робіт власнику/користувачу сараю по АДРЕСА_1 , та надання дозвільних документів на проведення будівельних робіт.

18.09.2023 Хаджибейською РА прийнято розпорядження № 376/01-06 від 18.09.2023 про доручення комунальному підприємству "Одеське міське проектно-виробниче бюро архітектури та містобудування" Одеської міської ради провести демонтаж незаконно розміщених елементів споруди на території загального користування за адресою АДРЕСА_1 . Вказане розпорядження було скасоване 21.11.2023 розпорядженням Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради № 594/01-06, про що свідчить ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 30.01.2024 у справі № 420/29953/23.

На замовлення ОСОБА_3 було проведено експертне дослідження будинку АДРЕСА_1 , та складений висновок № 033/2023 від 06.10.2023, згідно з яким експерт виявив горизонтально-вертикальну тріщину в зовнішній тильні стіні житлового будинку АДРЕСА_1 на рівні другого поверху, ухил в негативний бік внутрішньоквартирної стіни приміщення № 8, яке входить до складу квартири АДРЕСА_3 частини якої належить ОСОБА_3 , грибко-плісенні з`єднання на стінах приміщення № 2 та № 8 зазначеної квартири. На місці демонтованих сараїв вздовж зовнішньої стіни приміщення №8 житлова, площею12.1 кв. м, ОСОБА_3 виконане зовнішнє оздоблювальне покриття стіни - штукатурка та бетонне вимощення висотою 12 см. З тильної сторони виконано підсилюючу підпірну залізобетонну конструкцію, висотою 4,3 м, яка примикає до кута будинку та монолітний залізобетонний майданчик, які конструктивно з`єднані між собою, для сприймання навантаження з кута будівлі…За висновком експерта виконання демонтажу підпірної залізобетонної конструкції та монолітного залізобетонного майданчику, які конструктивно з`єднані між собою може призвести до виникнення нових пошкоджень несучих конструктивних елементів будинку АДРЕСА_1 та до руйнування або аварійного стану будинку.

06.06.2024 посадовими особами Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Департаменту з благоустрою Одеської міської ради, департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради та Хаджибейською районною адміністрацією Одеської міської ради , районним архітектором та іншими складений акт обстеження споруди у м. Одеса, вул. Прохоровська, 14, яка розташована на землях територіальної громади м. Одеси, не переданих у власність або користування, та зафіксовані незаконно розміщені горизонтальні залізобетонні елементи, а також вертикальні елементи з черепашнику та піноблоків. В реєстрі будівельної діяльності відсутні відомості щодо реєстрації документів, які дають право на виконання будівельних робіт за вказаним адресом, містобудівні умови та обмеження на проектування нового будівництва або реконструкцію не видавались, Департаментом з благоустрою міста дозволу на порушення існуючого об`єкту благоустрою не видавалось.

На підставі акту обстеження, начальник управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради звернувся до голови Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради для прийняття розпорядження щодо демонтажу незаконно розміщених будівельних елементів.

19.06.2024 голова Хаджибейської районної адміністрації прийняв розпорядження №522/01-06 про доручення комунальному підприємству "Одеське міське проектно-виробниче бюро архітектури та містобудування" Одеської міської ради провести демонтаж незаконно розміщених елементів споруди на території загального користування за адресою вулиця Прохоровська, 14, Хаджибейського району м. Одеса. Комунальній установі "Муніципальна варта" забезпечити здійснення заходів з охорони посадових осіб та майна територіальної громади при проведенні робіт з демонтажу у зазначених об`єктів благоустрою відповідно до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради № 38 від 10.12.2020.

Позивач вважає розпорядження голови Хаджибейської районної адміністрації №522/01-06 від 19.06.2024 незаконним, тому звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист (ч.1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Згідно ст.4 КАС України :

- позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, або адміністратор за випуском облігацій, який подає позов до адміністративного суду на захист прав, свобод та інтересів власників облігацій відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки", а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду;

- індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Згідно ст.46 КАС України позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб`єкти владних повноважень.

Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти від нормативних, є їх правозастосовний характер. Головною рисою таких актів є їх конкретність, а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративних правовідносин, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, індивідуальних питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами. Індивідуально-правові акти як результати правозастосування адресовані конкретним особам, тобто є формально обов`язковими для персоніфікованих (чітко визначених) суб`єктів, вміщують індивідуальні приписи, в яких зафіксовані суб`єктивні права та/чи обов`язки адресатів цих актів. Вони розраховані на врегулювання лише конкретної життєвої ситуації, отже акт індивідуальної дії стосується конкретно визначених у ньому осіб (особи) та впливає на права та інтереси або встановлює обов`язки саме для цих осіб (особи).

Позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дії або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють його права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин. Наслідком розв`язання публічно-правового спору, по суті, має бути захист порушеного суб`єктивного права позивача.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд встановив, що хоч позивач в позовній заяві і зазначає, що він з дружиною є власниками квартири АДРЕСА_2 , але відповідних доказів не надав. За матеріалами справи вбачається, що позивач не є власником/співвласником квартири АДРЕСА_4 . Власником 2/3 частини квартири є його жінка ОСОБА_4 , якій частина квартири була подарована в 2009 році. Позивач в такому випадку не набуває автоматично право власності на квартиру, оскільки ст. 57 Сімейного кодексу України передбачає, що особистою приватною власністю дружини є, зокрема, майно, набуте нею за час шлюбу, але на підставі договору дарування.

Позивач також не є офіційно зареєстрованим за адресою АДРЕСА_1 . Згідно витягу з Єдиного державного демографічного реєстру № 1121209 від 16.02.2025, ОСОБА_1 зареєстрований у АДРЕСА_5 , з 30.03.2018.

Позивач не надав доказів, що він є власником або користувачем земельної ділянки, на якій велись будівельні роботи без належного дозволу.

За змістом ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил (ч. 1). Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч. 2). Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно (ч. 3).

Розпорядження голови Хаджибейської районної адміністрації № 522/01-06 від 19.06.2024 стосується демонтажу елементів споруди на території загального користування за адресою АДРЕСА_1 .

Спірним розпорядженням не порушені права позивача, як власника, адже предметом спору є правовий акт індивідуальної дії, який породжує права та обов`язки тільки у тих суб`єктів, яким його адресовано і тільки у них виникає право на судовий захист.

Позивач не довів, що він є потерпілим від порушення з боку суб`єкта владних повноважень (Хаджибейської райадміністрації), зокрема, що розпорядження від 19.06.2024 безпосередньо негативно та суттєво впливає на порушення його прав або обґрунтована ймовірність негативного впливу на позивача у майбутньому. В документах, на підставі яких було прийнято оспорюване розпорядження, позивач не зазначається як особа, яка здійснила самочинне будівництво.

З`ясування матеріально-правової заінтересованості позивача передує розгляду питання щодо правомірності рішення, котре оскаржується. Відсутність матеріально-правової заінтересованості позивача є підставою для відмови у задоволенні позову незалежно від правомірності чи неправомірності оскарженого рішення. (Постанова Верховного Суду від 28 лютого 2019 року у справі № 522/3665/17).

Враховуючи викладене, суд відмовляє в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Вікторія ХОМ`ЯКОВА

.