Справа № 826/1033/16
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2025-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2025 року справа №826/1033/16

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Горобцової Я.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтертехгруп» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и в:

25 січня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтертехгруп» (далі - позивач, ТОВ «Інтертехгруп») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - відповідач, ДПІ у Печерському районі м. Києва), в якому просило суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 14 серпня 2015 року № 7.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 грудня 2016 року в задоволені адміністративного позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове про задоволення позову.

Постановою Верховного Суду від 14 квітня 2023 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 грудня 2016 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року у справі № 826/1033/16 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2024 року справу № 826/1033/16 прийнято до провадження судді Горобцової Я.В. та встановлено, що її розгляд буде відбуватись за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що висновки акту перевірки, на підставі яких прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, не відповідають дійсним обставинам справи та нормам чинного законодавства, і тому позивач вважає спірне рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач, відповідач наголошує, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте податковим органом відповідно до вимог чинного законодавства, посилаючись на обставини, викладені в акті перевірки.

Відповідно до положень статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також КАС України), у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до Законів України від 20 грудня 2016 року №1791-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році» та від 21 грудня 2016 року №1797 «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні», які набрали чинності з 01 липня 2017 року, зокрема щодо повноважень контролюючих органів, проведено реорганізацію органів Державної фіскальної служби України.

На виконання вимог наказів Державної фіскальної служби України від 28 грудня 2016 року №1046 «Про внесення змін до окремих наказів ДФС», від 28 березня 2017року № 209 «Про внесення змін до наказу ДФС від 25 грудня 2015 року №996», та з метою поліпшення організації роботи й упорядкування Організаційної структури Головного управління ДФС у м. Києві наказом ГУ ДФС у м. Києві від 30 березня 2017 року №234 внесено зміни до Організаційної структури Головного управління ДФС у м. Києві.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2018 року № 1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України», зокрема, утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 682-р погоджено пропозицію Міністерства фінансів щодо можливості забезпечення здійснення Державною податковою службою покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2019 року № 227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» (Офіційний вісник України, 2019 р., № 26, ст. 900) функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Враховуючи вказані вище зміни до податкового законодавства суд дійшов висновку про заміну неналежного відповідача у справі № 826/1033/16 Державну податкову інспекцію у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на належного Головне управління ДПС у м. Києві.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

У період з 21 липня 2015 року по 27 липня 2015 року посадовими особами відповідача була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Інтертехгруп» з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства, також своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків до державного бюджету при взаємовідносинах з ТОВ «Гелеонтранс» за період з 01 січня 2015 року по 31 травня 2015 року.

За результатами перевірки складено акт № 248/26-55-22-07/33831941 від 03 серпня 2015 року (далі також акт перевірки), яким встановлено порушення позивачем пункту 185.1, пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на додану вартість який підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету за квітень 2015 року на суму 83 077,00 грн (т. 1 .а.с. 17-26).

14 серпня 2015 року на підставі висновків акта перевірки, відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення № 7, яким позивачеві збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 124 617, 00 грн, з яких: 83 078, 00 грн за основним платежем, та 41 539, 00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (т. 1 а.с. 27).

За результатами адміністративного оскарження, рішенням державної фіскальної служби №27268/6/99-99-10-01-01-25 від 21 грудня 2015 року податкове повідомлення - рішення №7 від 14.08.2015 залишено без змін, а скарга позивача без задоволення (т. 1 а.с. 33-34).

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.п. 19-1.1.1 п. 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України (далі також ПК України) контролюючі органи, зокрема, здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.

Глава 8 розділу II ПК України визначає види перевірок, які можуть бути проведені контролюючими органами, а також порядок та процедуру їх проведення.

Так, за змістом норм п. 75.1 статті 75 зазначеного ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Правовою підставою для проведення перевірки став пп. 78.1.11 п. 78.1 статті 78 ПК України за правилами якого, документальна позапланова перевірка проводиться у випадку, якщо отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанову органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.

Відповідно до пп. 54.3.4 п. 54.3 статті 54 ПК України (у редакції, яка діяла до 1 вересня 2015 року) контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо рішенням суду, що набрало законної сили, особу визнано винною в ухиленні від сплати податків.

Згідно із пп. 86.9 статті 86 ПК України (в редакції до 01 вересня 2015 року) у разі якщо грошове зобов`язання розраховується контролюючим органом за результатами перевірки, проведеної з обставин, визначених підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, щодо кримінального провадження, у якому розслідується кримінальне правопорушення стосовно посадової особи (посадових осіб) платника податків (юридичної особи), у тому числі посадових (службових) осіб неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, або фізичної особи - підприємця, що перевіряється, предметом якого є податки та/або збори, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки приймається таким контролюючим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим контролюючим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили.

17 липня 2015 року Верховною Радою України прийнято Закон України № 655-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо зменшення податкового тиску на платників податків» (далі - Закон № 655-VIII). Вказаним Законом № 655-VIII, який набрав чинності 1 вересня 2015 року, виключено підпункт 54.3.4 пункту 54.3 статті 54 та пункт 86.9 ПК України.

Цим же Законом підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України доповнено пунктом 36 такого змісту: «у разі, якщо судом за результатами розгляду кримінального провадження про кримінальне правопорушення, яке було розпочато до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо зменшення податкового тиску на платників податків» і предметом якого є податки, збори, винесено обвинувальний вирок, що набрав законної сили, в якому встановлена несплата податкових зобов`язань або винесена ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами з цього питання, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки приймається контролюючим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим контролюючим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили».

Отже, підставою для прийняття контролюючим органом податкового повідомлення-рішення за результатами перевірки, яка проводилась на підставі статті 78.1.11 ПК України (до 01 вересня 2015 року), є отримання відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), однак лише у межах кримінальних проваджень, предметом якого є податки, збори, розпочатих до набрання чинності Законом № 655-VIII, тобто до 1 вересня 2015 року.

Як вбачається із матеріалів справи, фактичною підставою для проведення перевірки стала постанова старшого слідчого в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України радника юстиції, Гришина І.В. від 01 липня 2015 року щодо призначення на підставі статей 78-79 ПК України документальної позапланової перевірки ТОВ «Інтертехгруп» () з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків до державного бюджету - під час здійснення фінансово-господарських відносин з ТОВ «Гелеонтранс» () з урахуванням матеріалів кримінального провадження від 10 квітня 2014 року № 0000259 за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 статті 364, ч. 5 статті 191 КК України, яке проводиться Генеральною прокуратурою України.

Із тексту вказаної постанови слідує, що Генеральною прокуратурою України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні від 10 квітня 2014 року № 0000259 відносно ПАТ «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 статті 364, ч. 5 статті 191 КК України.

Поряд із тим, в постанові старшого слідчого йдеться про те, що в ході досудового розслідування, встановлено одного із основних вигодонабувачів транзитно-конвертаційної групи, а саме: ТОВ «Інтертехгруп» (), яке перебуває на податковому обліку в ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві, формувало податковий кредит за рахунок ТОВ «Гелеотранс» (). Також, в ході аналізу Єдиного реєстру податкових накладних встановлено, що від імені ТОВ «Гелеотранс» для ТОВ «Інтертехгруп» видано та зареєстровано в ЄРПН податкові накладні, начебто за підписом ОСОБА_1. Так, матеріалами досудового розслідування встановлено, що з 17 січня 2015 року на теперішній час керівником та засновником ТОВ «Гелеотранс» значиться ОСОБА_1 , який під час допиту в якості свідка повідомив про непричетність до фінансово господарської діяльності ТОВ «Гелеотранс».

Отже, підставою для призначення постановою старшого слідчого документальної позапланової перевірки ТОВ «Інтертехгруп» з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків до державного бюджету - під час здійснення фінансово-господарських відносин з ТОВ «Гелеонтранс», стали посилання старшого слідчого на матеріали кримінального провадження від 10.04.2014 року № 0000259 за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 5 ст. 191 КК України хоча і відносно ПАТ «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України», але, фактично опосередковано стосуються ТОВ «Інтертехгруп» по предмету формування податкового кредиту за рахунок ТОВ «Гелеонтранс».

Верховний Суд у постанові від 14 квітня 2023 року, у межах розгляду даної справи, зазначив, що судами попередніх інстанцій не встановлено, чи дотриманий відповідачем передбачений вимогами пункту 86.9 статті 86 ПК України (в редакції до 01 вересня 2015 року) порядок прийняття податкового повідомлення-рішення, розрахованого контролюючим органом з обставин, визначених підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, а також не досліджено, чи виокремлювалась справа за ознаками кримінального провадження, предметом якого є податки та/або збори відносно ТОВ «Інтертехгруп», які наслідки цих кримінальних проваджень, та чи був прийнятий в цьому провадженні обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами, що набрало законної сили (відносно ТОВ «Інтертехгруп»).

За правилами ч. 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Водночас, відповідачем всупереч наведених вище правових норм, не надано суду судового рішення з відміткою про набрання законної сили у кримінальному провадженні №0000259, чи інших доказів, з яких можливо факти відокремлення справи за ознаками кримінального провадження, предметом якого є податки та/або збори відносно ТОВ «Інтертехгруп», а тому суд дійшов висновку про передчасне прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення до винесення обвинувального вироку або ухвали про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами, які набрали законної сили.

Таким чином, доводи контролюючого органу, які зводяться до посилань на встановлені під час перевірки обставини нереальності господарських операцій позивача з його контрагентами, є безпідставними та не спростовують встановлених обставин справи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 816/228/17 сформувала правовий висновок, згідно з яким неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Отже, доводи щодо неправомірності дій контролюючого органу, а саме - невиконання вимог норм ПК України щодо процедури проведення перевірки, можуть бути підставою для висновку про відсутність правових наслідків такої та визнання протиправними рішень прийнятих за її наслідками.

І у даному випадку такі порушення контролюючим органом порядку проведення перевірки позивача об`єктивно вплинули на правильність висновків відповідача за результатами такої перевірки та, відповідно, на обґрунтованість і законність прийнятих за результатами перевірки рішень, що, виходячи з наведеної вище правової позиції, свідчить про обґрунтованість позовних вимог позивача про визнання таких рішень протиправними та їх скасування у судовому порядку.

Суд акцентує увагу, що така позиція відповідає обов`язковій до врахування, в силу вимог статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судовій практиці Верховного Суду, напрацьованій ним, зокрема під час розгляду справ № 420/22374/21 (постанова від 28 грудня 2022 року), № 540/5445/21 (постанова від 28 грудня 2022 року), №160/14248/21 (постанова від 28 грудня 2022 року), № 600/1741/21-а (постанова від 28 жовтня 2022 року) та інших.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що оскаржене податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

З огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд зазначає, що решта доводів та тверджень учасників справи, у контексті наведених правових вимог, не впливають на висновки суду за наслідком розгляду даної справи.

Відповідно до статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наслідком здійснення аналізу оскаржуваного рішення на відповідність наведеним вище критеріям, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, дійшов висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки воно не відповідає наведеним у частині 2 статті 2 КАС України критеріям.

Згідно статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких умов, судовий збір стягується відповідно до ч. 1 статті 139 КАС України на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 263 КАС України суд, -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 14 серпня 2015 року № 7.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтертехгруп» (місцезнаходження: 01103, місто Київ, вулиця Кіквідзе, будинок 18; ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у м. Києві (місцезнаходження: 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19; код ЄДРПОУ ВП 44116011) судовий збір у розмірі 1 869, 25 грн (одна тисяча вісімсот шістдесят дев`ять гривень двадцять п`ять копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Я.В. Горобцова

Горобцова Я.В.