Справа № 380/21246/24
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2025-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2025 року

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ланкевича А.З., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною відмову відповідача №86 від 20.05.2024 року про відмову позивачеві у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника;

- зобов`язати відповідача призначити, нарахувати та виплатити позивачеві пенсію у зв`язку з втратою годувальника згідно заяви про призначення пенсії від 13.05.2024 року з урахуванням пункту «б» ч.1 ст.83 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Посилається на те, є внутрішньо переміщеною особою, особою з інвалідністю з дитинства та отримує державну соціальну допомогу як особа з інвалідністю з дитинства І групи. Зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати, ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), яка на момент смерті була її єдиним годувальником. 13.05.2024 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, однак у відповідь отримала відмову, оформлену рішенням від 20.05.2024 року №86 (за принципом екстериторіальності її заява та додані документи розглядались та, відповідно, рішення приймалось Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області), з підстав неподання передбачених законом документів. Позивач з таким рішенням відповідача не погоджується та вказала, що статус особи з інвалідністю з дитинства підтверджується наданими відповідачу документами, а саме: довідкою до акта огляду МСЕК №039885 від 07.10.2011 року та посвідченням отримувача державної соціальної допомоги особі з інвалідністю з дитинства І групи серії ААГ №230672. Вважаючи у зв`язку із цим свої конституційні права та гарантії на належний соціальний захист порушеними та такими, що потребують захисту, позивач звернулася до суду з даним позовом. Просить позов задовольнити повністю.

У встановлений судом строк від відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що позивачем не долучено до заяви документів, передбачених п.2.18 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.11.2005 року №22-1. За таких обставин, вважає, що оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 20.05.2024 року №86 про відмову позивачу у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника є правомірним та не підлягає скасуванню. А, відтак, вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими. Просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Ухвалою судді від 21.10.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; на підставі п.2 ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України та з урахуванням клопотання позивача справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Копію вказаної ухвали вручено відповідачу, Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області, 05.11.2024 року о 18:16 год в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, однак станом на момент розгляду цієї справи жодних заяв по суті справи на адресу суду не надходило. При цьому, суд враховує, що згідно ч.4 ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. А, відповідно до ч.6 ст.162 цього ж Кодексу, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є особою з інвалідністю з дитинства, має інвалідність по зору І групи «Б» безстроково. Вказане підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії (далі - МСЕК) №039885 від 07.10.2011 року, виданою МСЕК м.Донецька.

Крім того, позивач одержує державну соціальну допомогу, як особі з інвалідністю з дитинства І групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 05.08.2019 року, виданим Управлінням праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради Донецької області.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача, ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 06.12 2021 року. ОСОБА_2 була єдиним годувальником позивача; родинні зв`язки підтверджуються свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 19.12.1962 року, свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 від 21.09.1985 року, свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_6 від 19.11.2001 року (видане повторно), свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_7 від 05.09.2007 року.

13.05.2024 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії у зв?язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До заяви нею, серед іншого, додано: довідку (видається особі з інвалідністю) серії ДОН-07 №088474 від 27.01.2010 року, виписку із акта огляду МСЕК серії ДОН-07 №088474 від 27.01.2010 року, довідку до акта огляду МСЕК серії 10 ААБ №039885 від 07.10.2011 року та посвідчення серії НОМЕР_2 від 05.08.2019 року одержувача державної соціальної допомоги особі з інвалідністю з дитинства І групи.

За принципом екстериторіальності її заява та додані документи розглядались та, відповідно, рішення приймалось Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

За результатами розгляду заяви та наданих позивачем документів відповідач прийняв рішення від 20.05.2024 року №86 про відмову в призначенні пенсії. В оскаржуваному рішенні зазначено:

«...Згідно із наданими документами страховий стаж померлого годувальника, ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), становить 32 роки 7 місяців 29 днів.

Відповідно до п.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв?язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім?ї померлого годувальника, які були на його утриманні та не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

Пунктом 2.18 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 (далі - Порядок), передбачено, що визнання особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладу охорони здоров?я, посвідченням одержувача допомоги.

В матеріалах справи відсутній документ, що передбачений п.2.18 Порядку.

З огляду на зазначене, керуючись ст.45 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування», п.4.3 Порядку вирішено відмовити у призначенні ОСОБА_1 пенсії у зв?язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування».».

Вважаючи рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії у зв?язку з втратою годувальника протиправним, позивач звернулась до суду із цим позовом.

Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.

Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.

Згідно ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року (далі -Закон №1058-IV; в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч.1 ст.9 цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника визначені статтею 36 Закону №1058-IV, згідно з ч.1 якої, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності […].

Відповідно до п.2 ч.2 ст.36 Закону №1058-IV, непрацездатними членами сім`ї померлого годувальника вважаються, зокрема: діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років..

За змістом ч.1 ст.38 Закону №1058-IV, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону

Згідно зі ст.46 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 року сім`я, яка має право на пенсію в разі втрати годувальника, може звертатися за призначенням пенсії в будь-який час після смерті або встановлення безвісної відсутності годувальника без обмеження будь-яким строком.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» регулюються Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року №22-1 (Порядок №22-1).

У п.3 розділу ІІ цього Порядку визначено перелік документів, які подаються для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до п.2.18 розділу ІІ Порядку №22-1, визнання особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладу охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною з інвалідністю після досягнення шестирічного віку або особою з інвалідністю з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою вісімнадцятирічного віку (висновок про час настання інвалідності).

Тобто право на призначення пенсії по втраті годувальника особа, якій призначається пенсія, набуває лише за умови надання виписки з акта огляду в МСЕК та/або висновку МСЕК про те, що вона могла бути визнана інвалідом до досягнення 18 років. З наведеного слідує, що є два випадки для призначення пенсії такого виду пенсії: як встановлення особі інвалідності до досягнення нею 18 річного віку, так і настання інвалідності у віці до 18 років.

Вказане також узгоджується з положенням ч.2 ст.36 Закону №1058-IV, за яким непрацездатними членами сім`ї померлого годувальника вважаються також діти померлого годувальника старші 18 років, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років.

При цьому, формулювання «стали особою з інвалідністю до досягнення 18 років» не є тотожнім «отримали статус особи з інвалідністю до досягнення 18 років» (в формалізованому розумінні), натомість їх слід тлумачити також таким чином, що стан здоров`я вказаних осіб фактично відповідав та/або мав передумови відповідати статусу інвалідності.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03.10.2019 року по справі №302/1149/16-а та від 27.10.2021 року по справі №759/6651/16-а.

За наведеного правового регулювання та встановлених обставин справи, суд приходить висновку, що позивач набула інвалідності до досягнення нею 18 років, у зв`язку із чим і було зроблено запис про інвалідність з дитинства, а тому доводи відповідача щодо відсутності підтвердження наявності ознак інвалідності у віці до 18 років є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Більше того, Верховний Суд у постановах від 03.10.2019 року у справі №302/1149/16-а та від 27.10.2021 року у справі №759/6651/16-а зазначив, що встановлення категорії «інвалідність з дитинства» МСЕК особам ще до їх повноліття чинним законодавством не передбачено.

Оцінюючи викладені обставини у їх сукупності, суд приходить висновку, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника із посиланням на відсутність документів, згідно яких вона визнана особою з інвалідністю з дитинства до досягнення 18 років, що свідчить про невідповідність спірного рішення від 20.05.2024 року №86 критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень в контексті ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, а отже таке є протиправним та підлягає скасуванню.

Водночас, вирішуючи питання про найбільш ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд виходить з наступного.

Частиною 4 ст.245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Позиція Верховного Суду щодо застосування ч.4 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме, щодо можливості зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, була висловлена у постановах від 04.09.2021 року у справі №320/5007/20, від 23.12.2021 року у справі №480/4737/19 та від 22.06.2023 року у справі №480/4288/21.

Відповідач, відмовляючи позивачеві у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника, виходив з того, що позивачем не подано документів, згідно яких вона визнана особою з інвалідністю з дитинства до досягнення 18 років, однак вказане, як встановлено судом, не відповідає дійсності.

Разом з тим, відповідачем, як органом, що призначає пенсії, не вимагалось дооформлення поданих позивачем документів для призначення пенсії, у тому числі заяви про призначення пенсії, чи подання додаткових документів.

Тобто позивачем, як суб`єктом звернення, було дотримано всіх визначених законом умов для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Враховуючи вищенаведене та те, що позивачем виконано всі умови, визначені законом для призначення пенсії, відтак, в силу вимог ст.ст.5, 245 Кодексу адміністративного судочинства України, з метою ефективного захисту її порушених прав, слід зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону №1058-IV.

Згідно пункту «б» ч.1 ст.83 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку: пенсії у разі втрати годувальника призначаються з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.

Поряд з тим, суд враховує, що відповідно до п.4.2 Порядку №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

У цій справі для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, рішенням якого відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Тож, дії зобов`язального характеру щодо призначення позивачу вказаного виду пенсії має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про призначення ОСОБА_1 пенсії за її заявою від 13.05.2024 року, яким у цьому випадку є Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 08.02.2024 року у справі №500/1216/23 та від 09.07.2024 року у справі №240/16372/23, який в силу приписів ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються судом під час вирішення цього спору.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню повністю.

Щодо судового збору, то такий позивачем не сплачувався, оскільки відповідно до п.9 ст.5 Закону України «Про судовий збір» остання звільнена від його сплати.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 20.05.2024 року №86 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (місцезнаходження: вул.Січових стрільців, 15, м.Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, 76018; ) призначити ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_8 ) пенсію у зв`язку з втратою годувальника як особі, яка стала особою з інвалідністю до досягнення 18 років, згідно її заяви від 13.05.2024 року, з урахуванням пункту «б» ч.1 ст.83 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.