Справа № 480/3245/24
Суддя: А.І. Сидорук
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 лютого 2025 року м. Суми Справа № 480/3245/24
Суддя Сумського окружного адміністративного суду Сидорук А.І., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу
до - Державної установи ''Сумський слідчий ізолятор'',
про скасування постанови.
Суть спору. Заяви учасників справи. Процесуальні дії суду.
Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд скасувати постанову відповідача про накладення дисциплінарного стягнення від 21.03.2024.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач є ув`язненим та перебуває у ДУ ''Сумський слідчий ізолятор''. 21.03.2024 на позивача було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді профілактичної бесіди, а саме за невиконання команди про взятя рук у положення за спину при переміщенні на території ізолятора. Зазначене стягнення є неправомірним, оскільки позивач не порушував вимоги режиму, правопорушень не вчиняв, до адміністрації установи ставився ввічливо. Правилами внутрішнього розпорядку слідчого ізолятора не передбачено тримання рук за спиною при переміщенні. Рапорти, без надання відеозапису, не підтверджують вчинення правопорушення, оскільки вони складені заінтересованими співробітниками установи.
23.04.2024 судом було відкрито провадження у справі.
15.05.2024 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити.
Відзив мотивовано тим, що дисциплінарне стягнення на позивача було накладено провомірно, оскільки позивач не виконав вимогу інспектора, а саме не взяв руки у положення за спину, чим порушив вимоги п.2 глави 6 розділу VII наказу Міністерства юстиції України від 13.12.2019 № 73/5-ДСК. Мотивом вчиненого проступку є внутрішні преконання позивача, який не намагався довести своє виправлення у період перебування в СІЗО, причиною цього є його психологічна установка на протиправну поведінку. Дане правопорушення було зафіксовано на службовий віднореєстратор № 3, що підтверджується копією акту перегляду відео від 07.03.2024. Позивач відмовився надавати пояснення щодо порушення, що зафіксовано в акті відмови від 07.03.2024. У скоєному не розкаявся, провину не визнав.
20.05.2024 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач підтримує позовні вимоги.
Відповідь мотивована тим, що відео, про яке зазначено в акті перегляду відео від 07.03.2024, фактично відсутнє. На момент складання позову - 15.03.2024, такий акт був відсутній. Зазначене свідчить про потрапляння даного акту у позапроцесуальний спосіб з метою створення штучних доказів. Позивача не було ознайомлено з вимогами наказу Міністерства юстиції України від 13.12.2019 № 73/5-ДСК. Також відповідачем не надано підтверджень щодо вчинення заявлених позивачем правопорушень.
27.05.2024 до суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та виклик свідків. 17.02.2024 судом постановлені ухвали про відмову у розгляді справи у загальному провадженні та про відмову у задоволенні клопотання про виклик свідків.
Встановлені сдом фактичні обставивни.
Позивач - ОСОБА_1 , є ув`язненим, який утримувався в ДУ ''Сумський слідчий ізолятор''. Вказане не заперечується сторонами.
Як зазначено у рапортах посадових осіб відповідача, 07.03.2024, близько 11 год. 20 хв., під час слідування до медичної частини, ув`язнений ОСОБА_1 не виконав команду інспектора, а саме не взяв руки у положення за спину. Одразу його було зупинено та вказано на те, що всі переміщення засуджених та ув`язнених по території режимного корпусу здійснюються тільки в положенні ''руки за спину'', але даний ув`язнений в категоричній формі відмовився виконувати дану команду, на неодноразове зауваження не реагував, вступав у суперечку з адміністрацією установи, поводив себе зухвало. Дане правопаорушення було зафіксовано на службовий відео регістратор № 3. Своїми діями ув`язнений порушив вимоги нормативних актів. Враховуючи вищевказане, клопочу про притягнення ув`язненого до відповідальності, у порядку передбаченому чинним законодавством (а.с.8-10).
Згідно з висновком за фактом порушення встановленого режиму тримання позивача, затвердженого відповідачем 18.03.2024, за невиконання обов`язків ув`язненого та порушення встановлених заборон, яке мало місце 07.03.2024, запропоновано дисциплінарній комісії притягнути позивача до дисциплінарної відповідальності (а.с.34).
За результатами розгляду матеріалів перевірки дисциплінарною комісією відповідача прийнято рішення від 21.03.2024 про накладення на позивача дисциплінарного стягнення у виді профілактичної бесіди (а.с.12).
21.03.2024 відповідачем застосовано до позивача дисциплінарне стягнення у виді профілактичної бесіди, про що прийнято постанову (а.с.7).
Позивач не погодився з вказаною постановою, а тому звернувся до суду з даним позовом.
Висновки суду та їх мотиви.
Спірні правовідносини, в тому числі, врегулювано Законом України ''Про попереднє ув`язнення'' та Правилами, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 14.06.2019 № 1769/5.
Статтею 15 вказанго Закону передбачено, що до осіб, взятих під варту, які порушують вимоги режиму, адміністрація місця попереднього ув`язнення може застосовувати такі заходи стягнення: попередження або догану; позачергове залучення до прибирання приміщення. Особи, взяті під варту, які злісно порушують вимоги режиму, за мотивованою постановою начальника місця попереднього ув`язнення можуть бути поміщені до карцеру на строк до десяти діб, а неповнолітні - на строк до п`яти діб. Поміщення до карцеру не повинно поєднуватися з погіршенням встановлених норм харчування. Застосовувані до взятих під варту заходи стягнення мають відповідати тяжкості і характеру провини. Не допускається застосування заходів, що навмисно завдають особам, яких тримають під вартою, фізичних чи моральних страждань або принижують людську гідність. Стягнення може бути накладено у строк, що не перевищує десяти діб з дня виявлення проступку, а якщо у зв`язку з проступком проводилась перевірка, то з дня її завершення, але не пізніш як через шість місяців з дня вчинення проступку. Накладене стягнення виконується негайно або не пізніше одного місяця з дня його винесення.
Суд звертає увагу, що саме на вказану норму є посилання відповідача у спірному рішенні та постанові.
Пунктом 3 глави 6 розділу VIII Правил передбачено, що правом застосовувати в повному обсязі заходи заохочення і стягнення до ув`язнених та засуджених (за винятком переведення засуджених до приміщення камерного типу (одиночної камери) користується начальник СІЗО або особа, яка виконує його обов`язки.
Відповідно до п.4 цієї глави Правил, перед накладенням стягнення питання про доцільність застосування стягнення до ув`язнених та засуджених вирішується на засіданні дисциплінарної комісії СІЗО, яка діє на постійній основі. Засідання дисциплінарної комісії є повноважним, якщо на ньому присутні більше половини її членів. До складу дисциплінарної комісії входять начальник СІЗО, його перший заступник, заступники, а також начальники служб СІЗО, які за своїми посадовими обов`язками безпосередньо спілкуються з ув`язненими та засудженими. Очолює дисциплінарну комісію начальник СІЗО або особа, яка виконує його обов`язки. На засідання дисциплінарної комісії запрошуються й інші особи, присутність яких є доцільною, для встановлення обставин вчинення правопорушення та визначення міри відповідальності.
Матеріали про порушення доповідає на засіданні дисциплінарної комісії начальник відділення соціально-психологічної служби або особа, яка ініціювала притягнення до відповідальності, у присутності особи, яка вчинила порушення, та інших запрошених осіб.
Під час засідання дисциплінарної комісії заслуховуються пояснення ув`язненого чи засудженого та його представника, свідків, інших осіб, присутність яких є доцільною, для встановлення обставин вчинення правопорушення та визначення міри відповідальності, адміністрації СІЗО, особи, яка ініціювала притягнення до відповідальності, та осіб, які мають право дорадчого голосу.
Рішення про притягнення до відповідальності приймається більшістю голосів членів дисциплінарної комісії. Результати розгляду дисциплінарною комісією питання про доцільність застосування стягнення до засудженого оформлюються відповідним письмовим рішенням.

Пунктами 7-8 глави 6 розділу VIII Правил передбачено, що ув`язненому протягом трьох робочих днів видається копія рішення про застосування до нього стягнення із зазначенням можливості та порядку його оскарження.

Про стягнення начальник СІЗО виносить постанову про накладення дисциплінарного стягнення (додаток 29).

Під час призначення заходів стягнення враховуються причини, обставини і мотиви вчинення порушення, поведінка ув`язненого чи засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень, а також пояснення щодо суті проступку. Заходи стягнення мають відповідати тяжкості і характеру провини. Не допускається застосування стягнень, що завдають ув`язненим та засудженим фізичних чи моральних страждань або принижують людську гідність (п.9 глави 6 розділу VIII Правил).

Отже, до ув`язних осіб, за невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон, начальником СІЗО, може бути застосовано одне із дисциплінарних стягнень, передбачених нормою ст.15 Закону України ''Про попереднє ув`язнення'', яке оформлюється постановою. Профілактична бесіда є профілактичним заходом та не є видом дисциплінарних стягнень, передбаченим ст.15 Закону України ''Про попереднє ув`язнення''.

Згідно з ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що відповідачем було накладено на відповідача дисциплінарне стягнення у вигляді профілактичної бесіди, яке не передбачено ст.15 Закону України ''Про попереднє ув`язнення'', а тому сказані дії відповідача не відповідають ст.19 Конституції України.

В матеріалах справи наявне рішення дисциплінарної комісії установи про накладення стягнення від 21.03.2024, яке за змістом повністю відповідає спірній постанові про накладення дисциплінарного стягнення від 21.03.2024. У рішенні та постанові роз`яснено право на оскарження. Зазначено, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Позивача ознайомлено із постановою і з рішенням. В постанові не зазначено, що вона прийнята на підставі рішення, а в рішенні не зазначено, що за його результатами приймається постанова. Отже, скасування постанови без скасування рішення буде неефективним захистом порушеного права.

Тому суд дійшов висновку, що спірні рішення та постанова від 21.03.2024 не відповідають критеріям правомірності, які встановлені нормою ч.2 ст.2 КАС України, зокрема в частині їх прийняття не на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

При цьому, суд не надає правової оцінки фактам вчинення чи не вчинення дисциплінарного правопорушення позивачем, належності та допустимості доказів, що підтверджують або спростовують такі факти, а також процедурі дисциплінарного провадження, оскільки прийняття відповідачем постанови про дисциплінарне стягнення, яке не передбачено чинним законодавством саме як стягнення, не є формальним порушенням, а є самостійною підставою для скасування постанови і рішення, а також не може бути усунуто.

Отже, суд на підставі норми ч.2 ст.9 КАС України, з урахуванням прохальної частини позову, з урахуванням принципу верховенства права, задовольняє позовні вимоги, з виходом за їх межі, а саме шляхом визнання протиправними (позивач просив лише скасувати постанову) та скасування рішення і постанови.

Судові витрати.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.17 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір", питання щодо розподілу судового збору судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 90, 143, 241-246, 250, 255, 287, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Державної установи "Сумський слідчий ізолятор" про скасування постанови - задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати рішення дисциплінарної комісії Державної установи "Сумський слідчий ізолятор" (проїзд Гайовий, 19, м. Суми, 40002, ) від 21.03.2024 про накладення стягнення на ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

3. Визнати протиправною та скасувати постанову Державної установи "Сумський слідчий ізолятор" (проїзд Гайовий, 19, м. Суми, 40002, ) від 21.03.2024 про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

4. Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

5. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

6. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено та підписано суддею 17.02.2025.

Суддя А.І. Сидорук