Справа № 500/7465/24
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/7465/24

14 лютого 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 на звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - ГУ ПФУ в Тернопільській області), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області від 04.11.2024 №07 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком;

зобов`язати ГУ ПФУ в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи в повному обсязі (повні календарні роки) з 1979-1981, з 1983-1993, а також 1982 рік за фактичною тривалістю в колгоспі імені Ворошилова Каховського району Харківської області.

Позов обґрунтований тим, що позивач звернулася до органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком. Рішенням ГУ ПФУ в Тернопільській області від 04.11.2024 №07 ОСОБА_1 відмовлено в призначені пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу. До страхового стажу не зараховано періоди роботи в колгоспі ім. Ворошилова з 13.05.1979 по 04.08.1984 та з 12.12.1984 по 17.05.1993, оскільки відсутня довідка із зазначенням інформації про встановлений та вироблений мінімум трудової участі в громадському господарстві та підтвердження свідками виконання мінімуму трудової участі в колгоспі не передбачено.

Позивач вважає відмову ГУ ПФУ в Тернопільській області зарахувати спірні періоди до страхового стажу протиправною, бо періоди трудової діяльності підтверджені належними записами трудової книжки.

У 1979, 1980, 1981 роках позивач не відпрацювала в колгоспі встановленого мінімуму трудоднів у зв`язку з навчанням у сільському професійно-технічному училищі №11 Херсонської області Української РСР. За 1983, 1984, 1986, 1987, 1988 роки містяться записи, з посиланням на відповідні протоколи загальних зборів, що фактично підтверджують поважність причин невиконання мінімуму трудової участі у зазначені роки. Підставою для врахування до трудового стажу часу роботи колгоспника за фактичною тривалістю є виконання встановленого мінімуму трудової участі саме без поважних причин. З огляду на зазначені дані в трудовій книжці періоди повинні бути зараховані до страхового стажу в повному обсязі (повні календарні роки).

Відтак позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області про відмову у призначенні пенсії, у зв`язку з чим звернулася до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 20.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у строк, встановлений статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), та з урахуванням положень статей 257-262 КАС України.

07.01.2025 від ГУ ПФУ в Тернопільській області надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач заперечує проти позову та вказує, що оскаржуваним рішення від 04.11.2024 №07 відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком, оскільки відсутній страховий стаж. Позивач має 13 років 02 місяці 02 дні страхового стажу при необхідному не менше 28 років. Вважає, що до страхового стажу підставно не зараховано спірний період роботи позивача через відсутність підтверджуючих документів.

Відповідач з посиланням на пенсійне законодавство та порядок ведення трудових книжок вважає, що прийняв правомірне рішення, відтак просить відмовити у задоволенні позову (а.с.31-33).

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), 28.10.2024 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області з заявою про призначення пенсії за віком, подавши документи згідно з переліком, зазначеним у розписці-повідомленні (а.с.51-52).

За принципом екстериторіальності така заява розглядалася ГУ ПФУ в Тернопільській області, рішенням якого від 04.11.2024 №07 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон №1058-ІV).

У рішенні вказано, що вік заявниці становить 62 роки 11 місяців, страховий стаж заявниці складає 13 років 02 місяці 02 дні.

Також у рішенні виписані умови для призначення пенсії за віком. Так, відповідно до статті 26 Закону №1058-ІV право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років та за наявності страхового стажу з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року не менше 28 років.

За відсутності необхідного страхового стажу 28 років, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 63 років за наявності страхового стажу у період з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 років, або після досягнення 65 років за наявності страхового стажу у період з 01 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 15 до 23 років.

У цьому ж рішенні вказано, що за доданими документами до страхового ОСОБА_1 не зараховано:

періоди роботи в колгоспі ім. Ворошилова з 13.05.1979 по 04.08.1984 та з 12.12.1984 по 19.05.1993, оскільки відсутня довідка із зазначенням інформації про встановлений та вироблений мінімум трудової участі в громадському господарстві та підтвердження свідками виконання мінімуму трудової участі в колгоспі Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637) не передбачене;

період догляду за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження НОМЕР_1 від 01.09.1986), оскільки в наданих документах відсутня відмітка про одержання паспорта, відповідно до пункту 11 Порядку №637 час догляду непрацюючої матері до досягнення дитиною 3-річного віку встановлюється на підставі, зокрема, свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини свідоцтва про смерть), необхідно надати паспорт дитини (а.с.23, 48).

Позивач не погоджується з рішенням відповідача, вважає його протиправним та таким, що порушує її право на соціальний захист, та просить зарахувати до страхового стажу роботу у колгоспі.

До спірних правовідносин суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII Про пенсійне забезпечення (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом (частина третя статті 24 Закону №1058-ІV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

До стажу роботи, серед іншого, також зараховується: а) будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків, ж) час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Отже, законодавець, крім роботи, виконуваної на підставі трудового договору на підприємствах, передбачив можливість зарахування до страхового стажу час догляду за дітьми до досягнення трирічного віку, періоду роботи та членства у колгоспі і визначив для цього певні умови та порядок

Так, за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, то враховується час роботи за фактичною тривалістю, якщо ж виконував встановлений мінімум трудової участі або не виконував з поважних причин, то зараховується весь період роботи.

Як встановлено статтею 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктами 1, 2 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Положеннями частин першої, третьої статті 44 Закону №1058-IV передбачено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

На підтвердження страхового стажу позивач надала трудову книжку колгоспника серії НОМЕР_2 , дата заповнення 20.05.1979, яка містить такі записи щодо спірних періодів її членства та трудової діяльності в колгоспі ім. Ворошилова Каховського району Харківської області:

щодо членства в колгоспі

запис №1, 13.05.1979, прийнята в члени колгоспу,

запис №2, 04.08.1984, звільнена з членів колгоспу,

запис №3, 12.12.1984, прийнята в члени колгоспу,

запис №4, 20.05.1993, колгосп реорганізовано,

запис №5, 10.03.2000, звільнена з колгоспу в зв`язку з реорганізацією,

а також вказані такі відомості про роботу в колгоспі

запис №1, 13.05.1979, призначена на виконання загальних робіт,

запис №2, 01.09.1979 направлена на курси трактористів,

запис №3, після закінчення курсів працює в різноробочою бригади,

запис №4, 04.08.1984, звільнена з членів колгоспу за власним бажанням,

запис №5, 12.12.1984, зарахована на роботу дояркою,

запис №6, 20.05.1993, колгосп реорганізовано в КСП «Світанок»,

запис №10, 10.03.2000, звільнена з членів КСП «Світанок» в зв`язку з реорганізацією.

Записи про звільнення засвідчені підписами уповноважених осіб та скріплені печаткою колгоспу (а.с.15-16, 54-56).

Також у трудовій книжці позивача є записи стосовно трудової участі в громадському господарстві, зокрема, про виконання річного мінімуму трудової участі в господарстві та встановлений мінімум трудової участі на рік. Так, на сторінках 18-20 трудової книжки є такі записи:

рік / прийнятий колгоспом трудовим мінімум / виконання річного мінімуму / причина невиконання трудового мінімуму участі в громадському господарстві / підстава для внесення запису

1. 1979 / 260 / 73,5 / / книга трудової участі,

2. 1980 / 260 / 3,

3. 1981 / 250 / 203,5,

4. 1982 / 240 / 231,

5. 1983 / 210 / 184 / догляд за дитиною / протокол №9 від 30.09.1983,

6. 1984 / 210 / 16,

7. 1985 / 240 / 303,

8. 1986 / 240 / 108 / догляд за дитиною / протокол №1 від 31.01 рік нечитабельний,

9. 1987 / 240 / 78 / догляд за дитиною / протокол №1 від 06.02 рік нечитабельний,

10. 1988 / 230 / 215 / по хворобі / протокол №1 від 28.01. рік нечитабельний,

11. 1989 / 230 / 257,

12. 1990 / 230 / 257,

13. 1991 / 230 / 261,

14. 1992 / 230 / 266,

15. 1993 / 230 / 275.

Записи скріплені печаткою колгоспу (а.с.20-21). Будь-яких виправлень чи неточностей вищевказані записи трудової книжки колгоспника не містять.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників був врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310 (далі - Основні положення). Відповідно до пунктів 1, 2, 5, 6 Основних положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу. До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання. Всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Також слід відмітити про встановлений взірець трудової книжки колгоспника, відповідно до якого у розділі ІV «Відомості про роботу» вказуються відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис, а в розділі V «Трудова участь у громадському господарстві» - встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.

Записи трудової книжки колгоспника позивача відповідають наведеним правовим нормам та містять належні та достатні відомості для зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу роботи у колгоспі ім. Ворошилова.

Як вже зазначав суд, згідно з усталеною практикою Верховного Суду (постанови від 07.03.2018 у справі №233/2084/17, від 16.05.2019 у справі №161/17658/16-а, від 27.02.2020 у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 у справі №446/656/17, від 21.05.2020 у справі № 550/927/17) основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише у разі її відсутності, або відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, зокрема, уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Стосовно порядку зарахування такого стажу в колгоспі, то такий підлягає зарахуванню позивачу з урахуванням трудової участі в господарстві та при виконанні встановленого мінімуму трудової участі або не виконанні такого з поважних причин, зараховується весь період роботи.

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 01.09.1979 по 26.06.1981 навчалася у професійно-технічному училищі (по закінченню навчання отримала атестат, а.с.13) і такий період вже зарахований відповідачем до страхового стажу, про що зазначено у наданому ГУ ПФУ в Тернопільській області розрахунку страхового стжау (а.с.53). Такі обставини, в свою чергу, стали підставою для не виконання трудового мінімуму позивачему у 1979, 1980, 1981 роках, проте така причина поважною загальними зборами не визнавалася. Наступний період, який зарахований відповідачем починається з 20.05.1993.

Водночас до страхового стажу позивача підлягає зарахуванню період догляду за двома дітьми до досягнення ними трьох років ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.12) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які одночасно накладаються частково з спірними періодами роботи позивача в колгоспі.

Отож, підсумовуючи викладене, суд зазначає, що зарахуванню до страхового стажу ОСОБА_1 у колгоспі ім. Ворошилова, КСП «Світанок» підлягають періоди з 13.05.1979 по 31.08.1979, з 27.06.1981 по 31.12.1981, 1982 рік відповідно до виконання річного мінімуму 231 день, 1983, 1984, 1985, 1986, 1987, 1988, 1989, 1990, 1990, 1991, 1992, 1993 роки повністю.

Щодо зазначення в оскаржуваному рішенні про не врахування періодів роботи на підставі показань свідків, то варто зазначити, що такі беруться до уваги лише при умові відсутності документів про стаж роботи. У даному випадку трудова книжка колгоспника, надана позивачем, містить достатні і допустимі записи, що підтверджує її стаж у колгоспі.

Неприйнятним вважає суд і посилання відповідача на відсутність довідки із зазначенням інформації про встановлений та вироблений мінімум трудової участі в громадському господарстві, оскільки такі відомості наведені у трудовій книжці колгоспника ОСОБА_1 та не потребують додаткового уточнення через отримання довідок аналогічного змісту. А у разі необхідності перевірки відомостей трудової книжки, то відповідач не позбавлений права ініціювати проведення такої перевірки.

Так відповідно до частини третьої статті 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей.

Натомість відповідач лише обмежився тим, що не зарахував спірні періоди до страхового стажу позивача, вказавши однією з підстав - ненадання довідки про встановлений та вироблений мінімум трудової участі в громадському господарстві. Не зарахувавши до страхового стажу трудову діяльність позивача у колгоспі, відповідач діяв протиправно.

Не зарахування вказаних судом спірних періодів до страхового стажу свідчить про протиправність оскаржуваного рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області №07 від 04.11.2024, таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню, а періоди трудової діяльності позивача у колгоспі ім. Ворошилова Каховського району Харківської області, після реорганізації КСП «Світанок» з 13.05.1979 по 31.08.1979 та з 27.06.1981 по 31.12.1981, 1982 рік відповідно до виконання річного мінімуму 231 день, 1983, 1984, 1985, 1986, 1987, 1988, 1989, 1990, 1990, 1991, 1992, 1993 роки повністю підлягають зарахуванню до страхового стажу (тобто з урахуванням виконання встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві та поважності причин невиконання такого).

Перевіряючи дотримання критеріїв, яким має відповідати рішення, дії суб`єкта владних повноважень, визначених частиною другою статті 2 КАС України, суд вважає, що такі не дотримані, відповідач ГУ ПФУ в Тернопільській області діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені законами України, необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дій.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Часткове задоволення позову пов`язане з тим, що окремі періоди вже зараховані відповідачем, а тому суд виключає їх з резолютивної частини судового рішення.

При цьому суд вважає, що на користь позивача підлягає відшкодуванню вся сума судового збору, адже, незважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд визнав порушення законних прав позивача внаслідок неправомірного рішення суб`єкта владних повноважень, спір по суті вирішено в користь позивача, тоді як прийняття рішення про часткове задоволення позову пов`язується зі способом захисту порушених прав позивача.

Отож, відповідно до частини першої статті 139 КАС України позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 1211,20 грн, сплачений відповідно до квитанції від 26.11.2024 (а.с.7).

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (майдан Волі, 3, місто Тернопіль, 46001, ідентифікаційний код юридичної особи в ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 04.11.2024 №07 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи у колгоспі ім. Ворошилова Каховського району Харківської області з 13.05.1979 по 31.08.1979, з 27.06.1981 по 31.12.1981, 1982 рік за фактичним виконанням встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві 231 день, з 01.01.1983 по 31.12.1993 повністю.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1120,20 грн (одна тисяча сто двадцять грн 20 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 14 лютого 2025 року.

Суддя Чепенюк О.В.