Справа № 160/30561/24
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2025-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до 1-Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, 2- Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до 1-Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, 2-Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити призначення пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із зарахуванням до страхового стажу всіх періодів трудової діяльності за Списком №2 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість, в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах».
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що звернувся із заявою та документами в підтвердження стажу про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, проте Пенсійним фондом протиправно відмовлено у призначенні пенсії, не зарахувавши всіх періодів роботи позивача.
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1,2 ст.257, ч.1 ст.260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
За ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
09.12.2024 надійшов відзив на позовну заяву від Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.
Відповідач-2 повідомив, що не здійснював розгляд заяви позивача і не приймав рішення по суті .
Відповідач зазначає, що зобов`язання Управління прийняти рішення про призначення пенсії є втручанням в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень.
Через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Відповідач-1 вважає, прийняте ним рішення про відмову у призначенні пенсії обґрунтованим і законним, виходячи з наведених в ньому підстав.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Позивач - ОСОБА_1 звернувся 03.06.2024 із заявою про призначення пенсії і документами на підставі п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення» до Пенсійного фонду.
За принципом екстериторіальності заява позивача розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 11.06.2024 №321 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список №2).

Відмовляючи у призначенні пенсії Пенсійний фонд вказав, що вік заявника 55 років.

Необхідний пільговий стаж на роботах з особливо шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Пільговий стаж відсутній.

Страховий стаж особи становить 32 роки 9 місяців 17 днів.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано: період роботи з 01.02.2001 по 20.05.2001, оскільки в базі даних реєстру застрахованих осіб (ОК-5) відсутня заробітна плата. Для врахування даного періоду доцільно стаж підтвердити додатковими документами.

Згідно Списку 2 розділ ХХХІІІ «Загальні професії», затвердженим постановою КМУ від 16.01.2003 №36 правом пільгового пенсійного забезпечення користуються електрогазозварники, зайняті різанням та ручним зварюванням на напівавтоматичних машинах, а також автоматичних машинах із застосуванням, флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки.

До пільгового стажу не зараховано період роботи з 26.12.1989 по 09.02.1993 згідно довідки №200 від 29.12.2023 та період роботи з 21.10.1997 по 03.02.2000 згідно довідки №199 від 29.12.2023 виданої ВСП «Харківська дирекція», оскільки відсутня інформація про характер виконуваних робіт, відсутня інформація про роботу при неповному робочому дні, відсутня повна підстава видачі довідок, а саме технологічний процес, особова картка та інше.

На довідку №199 від 29.12.2023 відсутній акт перевірки.

До пільгового стажу за Списком №2 не враховано період з 11.04.2005 по 18.08.2005, з 01.02.2007 по 28.02.2012 та з 28.05.2013 по 02.08.2016 згідно довідки №23 від 30.05.2024 , виданої АТ «Лубнигаз» та довідки №23/01 від 30.05.2024 за період 03.08.2016 по 01.06.2018, виданої АТ «Лубнигаз», оскільки відсутня інформація про характер виконуваних робіт, відсутня інформація про роботу при неповному робочому дні, відсутня повна підстава видачі довідок, а саме: технологічний процес, особова картка та інше.

Актами перевірки первинних документів №1600-0903-1/2746 (1574) та №1600-0903-1/2745 (1573) підтверджується, що заявник працював на посаді «електрогазозварника»; інформація, що в даний період особа працювала повний робочий день відсутня.

Заявнику відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю пільгового стажу.

Позивач вважає рішення відповідача-2, протиправним, таким, що порушує конституційне право особи на пенсійне забезпечення за віком на пільгових умовах.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України гарантовано право громадянам на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Тобто, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

За ч. 1 ст. 114 Закону України від 9 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»(Закон №1058-IV) право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:

чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

За ч. 5 ст. 114 Закону №1058-IV у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Частиною 1 ст. 45 Закону України № 1058-IV встановлено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідачем- 2 не зараховано до страхового стажу позивача період роботи з 01.02.2001 по 20.05.2001.

Дослідивши записи копії книжки НОМЕР_1 від 03.07.1981 судом встановлено, що ОСОБА_1

01.02.2001 був прийнятий на роботу тимчасово на базу виробничого забезпечення газоелектрозварником 5розряду відповідно до наказу №6к від 01.02.2001;

04.04.2001 переведений на постійне місце роботи відповідно до наказу №17к від 04.04.2001;

20.05.2001 звільнений з роботи за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України відповідно до наказу №26к від 31.05.2001.

При вирішенні питання щодо зарахування вказаного періоду суд виходить з наступного.

Статтею 62 закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За ч. 1 ст. 24 Закону України № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (ч. 2 ст. 24 Закону України № 1058-IV .

Статтею 1 Закону № 1058-IV визначено, що страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч. 3,ч. 4 ст. 24 Закон України № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону № 1058, сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.

Порядок обчислення та сплати страхових внесків встановлено в ч. 1ст. 20 Закону № 1058, якою передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Відповідно до ч. 12 ст. 20 цього Закону страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Таким чином, страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

При цьому, у ч. 10 ст. 20 Закону № 1058 вказано, що якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до положень ст. 106 Закону № 1058 відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Отже, за змістом вищенаведених норм обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством - страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а, отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи.

Вказане узгоджується з правовим висновком у постановах Верховного Суду від 17.07.2019 у справі № 144/669/17, від 30.12.2021 у справі №348/1249/17, від 11.10.2023 у справі №340/1454/21.

Враховуючи зазначене, спірний період має бути включений до страхового стажу позивача.

Спірним є також питання не зарахування відповідачем до пільгового стажу позивача (Список №2) періодів роботи: з 26.12.1989 по 09.02.1993, з 21.10.1997 по 03.02.2000, з 11.04.2005 по 18.08.2005, з 01.02.2007 по 28.02.2012, з 28.05.2013 по 02.08.2016, з 03.08.2016 по 01.06.2018.

За записами трудової книжки позивач:

26.12.1989 був прийнятий за переведенням з вагонного депо до 8-ої дистанції цивільних споруд ст. Гребінка Південної залізниці електрозварником 2-го розряду відповідно до наказу №170 від 26.12.1989;

23.02.1990 присвоєно 3-й розряд газоелектрозварника відповідно до наказу №8 від 23.02.1990;

09.02.1993 переведений підсобним робочим до будгрупи відповідно до наказу №2 від 09.02.1993;

21.10.1997 прийнятий газоелектрозварником 5-го розряду відповідно до наказу №125 від 20.10.1997;

03.02.2000 звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України відповідно до наказу №2 від 02.02.2000;

11.04.2005 прийнятий електрогазозварником 5-го розряду Гребінківського району газопостачання відповідно до наказу №6 від 11.04.2005;

18.08.2005 звільнений за ст. 38 КЗпП України (власне бажання) відповідно до наказу №24 від 18.08.2005;

01.02.2007 прийнятий електрогазозварником 6 р. Гребінківського райгазу відповідно до наказу №5 від 01.02.2007;

29.02.2022 переведений слюсарем по експлуатації та ремонту газового обладнання 3 роз. відповідно до наказу №14 від 29.02.2012;

28.05.2013 переведений електрогазозварником 6 розряду відповідно до наказу №17 від 28.05.2013;

01.06.2018 звільнений з роботи згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України (згода сторін) відповідно до наказу №48 від 01.06.2018.

Крім того, на підтвердження роботи у вказані періоди за наведеними професіями позивач надав наступні довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній:

№200 від 29.12.2023 ВСП «Харківська дирекція» Філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця», відповідно до якої ОСОБА_1 за період з 26.12.1989 по 09.02.1993 працював повний робочий день у ВСП «Харківська дирекція» Філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» за професією електрозварник зайнятий різанням та ручним зварюванням, що передбачено Списком №2 розділ ХХХІІІ підрозділ 756 постанови КМ СРСР №10 від 26.01.1991; 03 р. 01 м., 11 дн.

Підстава: книга наказів, особові рахунки.

№199/ГД від 29.12.2023 ВСП «Харківська дирекція» Філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця», відповідно до якої ОСОБА_1 за період з 21.10.1997 по 03.02.2000 працював повний робочий день у ВСП «Харківська дирекція» Філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» за професією електрозварник зайнятий різанням та ручним зварюванням, що передбачено Списком №2 розділ ХХХІІІ підрозділ 756 постанови КМУ №162 від 11.03.1994; 02 р. 03 м., 10 дн.

Підстава для видачі: книга наказів, особові рахунки.

№ПМЕСД-3-11/169 від 03.04.2024 ВСП «Харківська дирекція» Філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця», відповідно до якої ОСОБА_1 за період з 26.12.1989 по 09.02.1993 працював повний робочий день у ВСП «Харківська дирекція» Філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» за професією електрозварник зайнятий різанням та ручним зварюванням, що передбачено Списком №2 розділ ХХХІІІ підрозділ 756 постанови КМ СРСР №10 від 26.01.1991; 03 р. 01 м., 11 дн.

Підстава для видачі: книга наказів, особові рахунки.

Додаткові відомості: первинна атестація робочого місця проведено, наказ №49 від 19.11.1998.

№ПМЕСД-3-11/170 від 03.04.2024 ВСП «Харківська дирекція» Філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця», відповідно до якої ОСОБА_1 за період з 21.10.1997 по 03.02.2000 працював повний робочий день у ВСП «Харківська дирекція» Філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» за професією електрозварник зайнятий різанням та ручним зварюванням, що передбачено Списком №2 розділ ХХХІІІ підрозділ 756 постанови КМУ №162 від 11.03.1994; 02 р. 03 м., 10 дн.

Підстава для видачі: книга наказів, особові рахунки.

Додаткові відомості: первинна атестація робочого місця проведено, наказ №49 від 19.11.1998.

№23 від 30.05.2024 АТ «Оператор газорозподільної системи «Лубнигаз», відповідно до якої ОСОБА_1 працював повний робочий день на АТ «Лубнигаз» і за період з 11.04.2005 по 18.08.2005, з 01.02.2007 по 28.02.2012, з 28.05.2013 по 02.08.2016, виконував газозварювальні роботи на системах газопостачання за професією електрогазозварник зайнятий різанням та ручним зварюванням, що передбачена Списком №2 розділ ХХХІІІ підрозділ 33 постанови КМУ №36 ід 16.01.2003.

Стаж за період з 11.04.2005 по 18.08.2005 0 р. 4м. 8 дн.;

стаж за період з 01.02.2007 по 28.02.2012 -5р. 0 м. 28 дн.;

стаж за період з 28.05.2013 по 02.08.2016 3 р. 2 м. 6 дн.

Підстава для видачі: наказ №6 від 11.04.2005, наказ №5 від 01.02.2007, наказ №7 від 28.05.2017.

Довідка також містить інформацію про проведення атестації робочих місць.

№23/01 від 30.05.2024 АТ «Оператор газорозподільної системи «Лубнигаз», відповідно до якої ОСОБА_1 працював повний робочий день на АТ «Лубнигаз» і за період з 03.08.2016 по 01.06.2018 виконував газозварювальні роботи на системах газопостачання за професією електрогазозварник зайнятий різанням та ручним зварюванням, що передбачена Списком №2 розділ ХХХІІІ постанови КМУ №461 від 24.06.2016.

Стаж за період з 03.08.2016 по 01.06.2018 01 р. 9 м. 30 дн.

Підстава для видачі: наказ №17 від 28.05.2013.

Довідка також містить інформацію про проведення атестації робочих місць.

Щодо зарахування вищевказаних періодів до пільгового стажу, суд зазначає наступне.

Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 N 58 затверджена Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників (Інструкція №58).

До трудової книжки вносяться, зокрема:

відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження;

відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення (п. 2.2.Інструкції №58).

За вимогами пунктів 2.3., 2.4.Інструкції №58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - удень звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до п. 2.14. Інструкції №58 у графі 3 розділу "Відомості про роботу" як заголовок пишеться повне найменування підприємства.

Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу.

У графі 3 пишеться: "Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво" із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у "Класифікаторі професій".

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (Порядок №637).

Відповідно до п. 1 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Приписами п. 3 Порядку №637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Системний аналіз наведених вище положень дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації, з метою визначення права на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 16.05.2019 року у справі № 161/17658/16-а, від 27.02.2020 року у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 року у справі №446/656/17, від 21.05.2020 року у справі №550/927/17, від 10.12.2020 року у справі №372/403/17, від 29.03.2023 у справі №360/4129/20.

Копія трудової книжки, яка є первинним джерелом інформації про стаж позивача і підтверджує його роботу у спірний період.

Діючим законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед іншими відомостями.

При цьому, порушення порядку заповнення трудової книжки не може бути підставою для відмови у зарахуванні спірних періодів позивачу.

Визначальним для призначення пенсії є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Суд звертає увагу на п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників», якою передбачено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо пенсійного забезпечення.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16.

Враховуючи наведене, суд вважає, що недоліки заповнення довідок на які посилається відповідач -2 у спірному рішенні і в актах про результати перевірки обґрунтованості довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №1600-0903-1/2745(1573) і №1600-0903-1/2746(1574) від 11.04.2024 не можуть бути підставою для відмови у зарахуванні вказаних періодів до пільгового стажу позивача і позбавлення його на пенсійне забезпечення.

Згідно ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

За приписами ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи по суті керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Вищенаведеними документами у повній мірі підтверджено роботу позивача у спірний період на пільгових умовах.

Отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №321 від 11.06.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 є протиправним і підлягає скасуванню.

При цьому, зарахування спірних періодів позивача слід покласти на Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оскільки Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області не розглядало заяву позивача про призначення пенсії і не приймало рішення по суті.

Вказане Управління Пенсійного фонду є неналежним відповідачем у даній справі.

Щодо зобов`язальних вимог призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах.

Згідно ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Засіб правового захисту, що передбачений зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно із Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнято Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження- це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визнавати повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акту.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", призначення, розрахунок, нарахування та виплата пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України, тобто, в даному випадку відповідач має виключну компетенцію щодо призначення позивачу пенсії.

На час розгляду справи пенсія позивачу ще не призначена. Призначення пенсії за законом віднесено до компетенції відповідних управлінь Пенсійного фонду України. Суд не має права перебирати на себе функції органів пенсійного фонду щодо призначення пенсії, тому відсутні підстави для зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком, отже, підстав для задоволення позовних вимог в цій частині немає.

Суд зазначає, що зобов`язавши відповідача-2 врахувати періоди роботи позивача до страхового і пільгового стажу, суд не може зобов`язати призначити пенсію, оскільки саме на пенсійний орган покладено обов`язок обрахування стажу роботи особи та встановлення всіх необхідних умов для призначення пенсії.

Вказані вимоги є передчасними, оскільки вказаним діям передує належний розгляд заяви про призначення пенсії.

На підставі викладеного суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні цієї частини позовних вимог.

Пунктом 10 ч. 2ст. 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Враховуючи наведене, а також дискреції Пенсійного фонду в питаннях призначення та нарахування пенсії, відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд з метою ефективного захисту права позивача на пенсію за віком на пільгових умовах вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.06.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду.

Відповідно до вимог ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

Належних і достатніх доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідачі під час розгляду справи не надали.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем за подання позовної заяви згідно квитанції №0.0..1 від 14.11.2024 сплачено судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Суд, керуючись положеннями статті 139 КАС України, враховуючи часткове задоволення позову вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2 на користь позивача судовий збір у сумі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст.139, 242-246, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до 1- Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд. 66, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ), 2-Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094, ) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії-задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №21 від 11.06.2024 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до його страхового стажу період роботи з 01.02.2001 по 20.05.2001; до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи: з 26.12.1989 по 09.02.1993, з 21.10.1997 по 03.02.2000, з 11.04.2005 по 18.08.2005, з 01.02.2007 по 28.02.2012, з 28.05.2013 по 02.08.2016, з 03.08.2016 по 01.06.2018.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) від 03.06.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду.

В решті позовних вимог -відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати з оплати судового збору у сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона