Справа № 588/1439/24
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2025-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 р.Справа № 588/1439/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Макаренко Я.М. ,

за участю секретаря судового засідання Щурової К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 20.12.2024, головуючий суддя І інстанції: Огієнко О.О, м. Тростянець, повний текст складено 20.12.24 року по справі № 588/1439/24

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції , Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області , Поліцейського 2 взводу 2 роти 1 батальйону полку 1 Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Базалицького Ростислава Андрійовича

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Тростянецького районного суду Сумської області з позовом до Департаменту патрульної поліції (далі по тексту ДПП, перший відповідач), Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області (далі по тексту УПП, другий відповідач), поліцейського 2 взводу 2 роти 1 батальйону полку 1 Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Базалицького Ростислава Андрійовича (далі по тексту інспектор, третій відповідач), в якому просив суд:

- постанову серії ЕНА № 2657987 про адміністративне правопорушення від 22.07.2024, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ст. 122 ч. 1 КУпАП в розмірі 340 (триста сорок) гривень, визнати протиправною та скасувати;

- провадження по адміністративній справі закрити, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення;

- судові витрати покласти на відповідача-1 Департамент патрульної поліції (місце реєстрації: вулиця Федора Ернеста, буд. 3, м. Київ, 03048, );

- стягнути з відповідача-1 Департамент патрульної поліції (місце реєстрації: вулиця Федора Ернеста, буд. 3, м. Київ, 03048, ) судові витрати на правничу допомогу в сумі 15000 (п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок).

В обґрунтування позовних вимог зазначив про протиправність та незаконність оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 2657987 від 22.07.2024, відповідно до якої ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Opel Vektra 9020BU, перевищив максимально допустиму швидкість руху транспортного засобу на 20 км/год у населеному пункті, чим порушив пункт 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі по тексту - ПДР) та вчинив правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП, як такої, що суперечить приписам статті 40 Закону України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі по тексту - Закон № 580-VIII), в силу яких вимірювальна техніка повинна бути розміщена стаціонарно вмонтованим способом, оскільки в даному випадку швидкість вимірювалась приладом Trucam, який інспектор тримав у руці.

Крім того, інспектором допущено процедуру розгляду справи, а саме винесено постанову про адміністративне правопорушення без складення відповідного протоколу. Разом з цим, розгляд справи на місці, без підготовки та надання позивачу часу для подання документів, які характеризують особу, порушує його права, передбачені статтею 268 КУпАП.

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 20.12.2024 по справі № 588/1439/24 у задоволенні позову Пирогової Оксани Трохимівни в інтересах ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області, поліцейського 2 взводу 2 роти 1 батальйону полку 1 Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Базалицького Ростислава Андрійовича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - відмовлено повністю.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції при прийнятті рішення обставин у справі, порушення норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 20.12.2024 у справі № 588/1439/24, а провадження по адміністративній справі закрити відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення; судові витрати покласти на відповідача-1 Департамент патрульної поліції місце реєстрації: вулиця Федора Ернеста, буд. 3, м. Київ, 03048, ); стягнути з відповідача-1 Департамент патрульної поліції (місце реєстрації: вулиця Федора Ернеста, буд. 3, м. Київ, 03048, ) судові витрати на правничу допомогу в сумі 15000 (п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок); апеляційний розгляд провести за участю позивача.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про неповне з`ясування судом першої інстанції всіх фактичних обставин по справі, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, що в силу статті 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення.

Зазначив, що судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що на ділянці, де було зупинено транспортний засіб позивача, відсутній знак 3.29, або 3.31, який встановлює заборону на перевищення максимальної швидкості, а на долученому відповідачем фотознімку чітко вказано, що максимальна швидкість на вказаній ділянці дороги з погрішністю становить 73 км/год, тобто перевищення становило лише 2 км/год. При цьому, на вказаному фотознімку не зафіксовано, який із трьох зображених на ньому автомобілів перевищив максимально дозволену швидкість.

Крім того, жоден пункт Методичних рекомендацій щодо використання лазерних вимірювачів швидкості TruCAM для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху не передбачає права поліцейського тримати лазерний вимірювач швидкості TruCAM у руках.

Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином шляхом розміщення на веб-порталі "Судова влада" повідомлення про виклик у судове засідання та надсилання повісток в системі "Електронний суд".

07.02.2025 від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку із перебуванням адвоката Пирогової О.Т., у щорічній відпустці з 03.02.2025 по 16.02.2025.

Колегія суддів вважає, що вказане клопотання задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 205 КАС України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку, коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження;

5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки (пункт 2 частини 3 статті 205 КАС України).

Відповідно до статті 313 КАС України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вказаній нормі кореспондують положення частини 3 статті 268 КАС України, за якої неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

Зі змісту статті 313 КАС України випливає, що відкладення розгляду справи є правом, а не обов`язком суду апеляційної інстанції.

Колегією суддів враховано, що 06.02.2025 судом апеляційної інстанції протокольною ухвалою було частково задоволено клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи у зв`язку перебуванням адвоката Пирогової О.Т. у відпустці.

Відповідно до частини 2 статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (частина 1 статті 77 КАС України).

Подаючи 07.02.2025 повторне клопотання про відкладення розгляду справи представник позивача, у свою чергу, жодних доказів на підтвердження обставин, зазначених в клопотанні від 07.02.2025, не надає.

Крім того, колегія суддів зауважує, що прибуття представника позивача в судове засідання судом обов`язковим не визнавалося, останній не був позбавлений права подати клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, однак не скористався їм.

З огляду на наведені норми, беручи до уваги, що позивач та його представник належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а правову позицію щодо спірних правовідносин ними викладено в апеляційній скарзі, колегія суддів, враховуючи положення пункту 2 частини 3 статті 205 КАС України, можливість розгляду справи за наявними у ній матеріалами без надання адвокатом пояснень, з метою дотримання десятиденного строку її розгляду, встановленого ст. 286 КАС України, дійшла висновку, що причини, викладені в клопотанні, не є підставами для відкладення розгляду справи, та вважає за можливе розглянути справу без участі представників сторін.

Відповідно до частини 3 статті 268 та частини 2 статті 313 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 22.07.2024 поліцейським 2 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Базалицьким Ростиславом Андрійовичем відносно ОСОБА_1 була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2657987, якою на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. За змістом указаної постанови ОСОБА_1 22.07.2024 о 15 год. 15 хв. у с. Глибока, дорога Н-10, 134 км, керуючи транспортним засобом OPEL VEСTRA номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 75 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті більше ніж на 20 км/год та порушив вимоги пункту 12.4 Правил дорожнього руху. Швидкість руху вимірювалася лазерним вимірювачем швидкості руху TruCam LTI 20/20 TC008397 (а.с. 9-10).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості та доведеності відповідачем правомірності спірної постанови про накладення адміністративного стягнення в межах санкції частини 1 статті 122 КУпАП.

Щодо доводів позивача про те, що постанова була винесена без складання протоколу та без надання часу позивачу для подання документів, які характеризують його особу та інших доказів, судом враховано положення частин 2, 4 статті 258 КУпАП, відповідно до яких протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

За приписами частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначенні положеннями Закону України Про дорожній рух.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України Про дорожній рух учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Положеннями статті 16 Закону України Про дорожній рух визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють ПДР України.

Згідно з пунктом 1.1. ПДР ці Правила відповідно до Закону України Про дорожній рух встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні гуртуватися на вимогах цих Правил.

На виконання пункту 1.3. ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9 ПДР).

Відповідно до пункту 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

За приписами пункту 8.1 ПДР України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно із пунктом 8.4 ПДР України, дорожні знаки поділяються на групи:

а) попереджувальні знаки. Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду;

б) знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги;

в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі;

г) наказові знаки. Показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження;

ґ) інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила;

д) знаки сервісу. Інформують учасників дорожнього руху про розташування об`єктів обслуговування;

е) таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

Пунктом 5 «Інформаційно-вказівні знаки» розділу 33 ПДР України передбачено знак 5.45 Початок населеного пункту. Найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах. Знак 5.50 Кінець населеного пункту. Місце, з якого на даній дорозі втрачають чинність вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.

Знаки 5.49 і 5.50 установлюються на фактичній межі забудови, яка прилягає до дороги.

Відповідно до ПДР знак 5.70 "Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху" інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями ПДР за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП, з посиланням на перевищення транспортним засобом Opel Vektra НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 максимально допустимої швидкості руху транспортного засобу більше ніж на 20 км/год в населеному пункті, чим порушено вимоги пункту 12.4 ПДР України.

Як встановлено частиною 1 статті 122 КУпАП України, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (частина 1 статті 247 КУпАП).

Статтею 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статті 31 Закону України № 580-VIII надано право поліції застосовувати такі превентивні заходи, окрім іншого, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону України № 580-VIII визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото - і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото - і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями статті 31 Закону України Про Національну поліцію надано право поліції застосовувати такі превентивні заходи, окрім іншого, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 40 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII "Про Національну поліцію", поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

На виконання вимог частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За визначенням, наведеним у статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

За змістом норм частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що на підтвердження вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, а саме, перевищення максимально допустиму швидкість руху транспортного засобу на 20 км/год у населеному пункті, представником відповідача разом із відзивом було надано відеозаписи з приладу LTI 20/20 TruCam серії TC008397, а також з нагрудної бодікамери поліцейського 471531. Також надано світлини з інформацією про автомобіль під керуванням позивача та зафіксованою швидкістю руху 75 км/год (а.с. 46, 53, 56).

Колегія суддів зауважує, що дослідивши вищевказані відеозаписи та фотографії вочевидь можливо ідентифікувати марку, модель та державний номерний знак вказаного транспортного засобу в момент вчинення вищевказаних дій.

Так, з вказаного фотознімку вбачається, рух транспортного засобу Opel Vektra 9020BU зі швидкістю 75 км/год., дистанція з якої здійснено вимірювання 269,4 м, дата і час фіксації 22.07.2024 о 15:15:10 год.

Слід відмітити, що відомості про технічний засіб, яким зафіксовано правопорушення, у відповідності до пункту 4 частини 2 статті 283 КУпАП, внесені до оскаржуваної постанови.

Згідно зі статтею 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.75 КАС України).

Як встановлено судом апеляційної інстанції, відповідно до копії сертифікату перевірки типу, вимірювач швидкості транспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam ІІ відповідає вимогам Технічного регламенту (чинний до 26.12.2028).

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/29489 від 21.11.2023, виданого ДП Укрметртестстандарт Мінекономрозвитку України, чинного до 21.11.2024, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів LTI 20/20 TruCam ІІ № ТС 008397 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач, діапазон вимірювань швидкості від 2 км/год до 320 км/год, максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах: +/- 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год; +/-1% в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год.

Враховуючи викладене, лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 зареєстрований в Державному реєстрі транспортних засобів вимірювальної техніки та дозволений для використання на території України, а прилад TruCam LTI 20/20 з серійним номером ТС 008397 пройшов періодичну повірку, сертифікат якої був чинним станом на дату винесення оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення, тому вказаний пристрій міг використовуватись для заміру швидкості автомобіля позивача.

Слід зазначити, що відповідно до Інструкції з використання приладу Trucam LTІ 20/20, конструктивна особливість приладу та заявлені характеристики дозволяють його використання з рук, а визначення похибки при такому використанні не буде перевищувати 2 км/год.

Виробником передбачена система заходів, які нівелюють вібрації та короткочасне переривання лазеру, тому прилад не може здійснювати вимірювання швидкості з більшою похибкою, ніж передбачено виробником та визначено у свідоцтві про повірку.

З огляду на те, що лазерний вимірювач TruCam LTI 20/20 віднесено до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто вказаний прилад конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань, припущення позивача про те, що внаслідок заміру швидкості працівником поліції, який тримав технічний прилад TruCam TC 008397 в руках, могла бути велика похибка, є неприйнятним.

Варто зазначити, що лазерний вимірювач TruCАМ відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, та, крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCАМ також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювання швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі. Отже, використання приладу TruCАМ відбувається у автоматичному режимі як у мобільному, так і у статичному положенні, а тому користування приладом у ручному режимі не є порушенням.

Колегією суддів встановлено, що під час користування приладом TruCam поліцейський керується Інструкцією по експлуатації приладу ТruCAM (цифрова відеокамера, вимірювач швидкості, GPS), що знаходиться у вільному доступі в мережі Інтернет (далі Інструкція).

Відповідно до положень Розділу 3 Системний та інформаційний екран Інструкції її користувач самостійно додає данні до наступних опцій: ім`я оператора, місце розташування, відеорежим, особистий номер, обмеження швидкості, захват швидкості, відстежуючий відеорежим.

У полі місце розташування можливо зазначити вулицю, місто, тощо. Використовуючи стилус та екранну клавіатуру користувач заповнює необхідну інформацію. Максимум 59 символів.

Відповідно до Розділу 9 TruCam Переглядач Інструкції комп`ютерна програма TruCam розроблена фірмою ПП Діректон (Україна, Київ) при технічному сприянню виробника приладу TruCam LTI 20/20 і призначена для друку фотододатків.

Оператор приєднує прилад до персонального комп`ютеру відповідно до Правил опломбування приладу TruCam LTI 20/20, переглядає і роздруковує накопичені приладом файли у вигляді фотододатків.

Файли, що накопичуються приладом мають унікальні імена, які не повторюються.

Програма автоматично друкує на фото додатку наступні дані: швидкість ТЗ, дата вимірювання, час вимірювання, широта місця вимірювання, довгота місця вимірювання, серійний номер приладу, унікальне ім`я файлу. Вказані дані є критичними.

Ім`я оператора, код оператора, вулиця місця вимірювання, код вулиці, дата калібрування, версія мікропрограми приладу є не критичними даними.

Як вбачається з наданої до матеріалів справи фотографії з приладу Trucam LTI 20/20 інспектором зафіксовано швидкість ТЗ 75 км/год, дату та час вимірювання 22.07.2024 о 15:15:10 год., широта місця вимірювання: 484236.61» N, довгота місця вимірювання: 245401.60Е, серійний номер приладу: ТС008397, унікальне ім`я файлу: _D3200_0722_151510.jmx. Таким чином, наданий до матеріалів справи доказ містить усі обов`язкові критичні дані.

Крім того, вищевказаний фотознімок містить і некритичні дані, що заповнюються вручну, а саме, назва вулиці Автодорога Н-10 135 км, код оператора 0161260.

Також, надаючи оцінку тверджень позивача щодо відсутності на спірному відрізку дороги дорожнього знаку «населений пункт» та «фото відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» колегія суддів зазначає, що наявними в матеріалах справи доказами, зокрема координатами місця розташування автомобіля позивача під час здійснення фіксації адміністративного правопорушення, підтверджено розташування транспортного засобу ОСОБА_1 в межах населеного пункту Глибока, Івано-Франківська область, що відповідає інформації, викладеній у спірній постанові.

При цьому, оскільки фіксація руху транспортного засобу позивача проводилась не в автоматичному режимі, розміщення інформаційно-вказівного знаку 5.76 «автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху» не є обов`язковим.

А відтак, подія та склад адміністративного правопорушення підтверджується наданими відповідачем до матеріалів справи доказами, є належним чином доведені та відображені у спірній постанові.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень виконав свій обов`язок щодо доказування правомірності винесення оскаржуваної постанови в справі про адміністративні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що відповідачем правомірно притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, а відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог про скасування постанови від 22.07.2024 серії ЕНА № 2657987 та закриття провадження по справі.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 20.12.2024 по справі № 588/1439/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та не підлягає касаційному оскарженню в силу ч. 3 ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій Я.М. Макаренко