Справа № 160/24140/24
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бухтіярової М.М.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі відповідач), в якій позивач просить:
-зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періоди з 14.04.1987 по 30.06.1988 року, з 07.07.1989 по 30.06.1998 року та з 01.07.1998 по 31.01.2001 року.
При вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що позов подано без додержання вимог, встановлених ст.ст.160, 161 КАС України.
Ухвалою суду позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачеві строк для усунення недоліків позову.
Позивачем усунуто недоліки позову.
Цією ж ухвалою суду було витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області засвідчену належним чином копію пенсійної справи позивача; розрахунок страхового стажу станом на дату звернення за призначенням пенсії (28.05.2024).
Сторони належним чином повідомлені про судовий розгляд справи, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.
Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовна заява є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. В обґрунтування своєї позиції зазначає наступне. Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує, не працює. 28.05.2024 у віці 60 років звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону №1058-IV. За результатами розгляду заяви позивача, доданих до неї документів, та наявних відомостей, до страхового стажу не зараховано: періоди роботи, згідно записів в дублікаті трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки дата заповнення трудової книжки 22.03.2001, передує даті початку роботи - 14.09.1981 року; період роботи з 07.07.1989 року по 30.06.1998 року, згідно довідки №05/1-1998, оскільки відсутні накази про прийняття та звільнення з роботи (зараховано частково, згідно даних в індивідуальних відомостях про застраховану особу); період роботи з 14.04.1987 року по 30.06.1988 року, згідно довідки №489 від 27.04.2023 року, оскільки відсутня дата наказу про прийняття на роботу. Згідно з п. 18 Постанови № 637, за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації установи або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в п. 17, стаж роботи встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника. Період роботи з 06.02.1990 року по 10.02.1994 року та з 25.02.1994 року по 30.06.1998 року у ТОВ «Експрес-С» (Госрозрахунковий молодіжний центр «Експрес» Придніпровської залізниці, Орендне підприємство «Експрес»), згідно актів опитування свідків від 28.05.2024 року не зараховано, оскільки не надано документального підтвердження з підприємства про пошкодження чи знищення майна (документів), що унеможливлюють надання уточнюючої довідки за даний період роботи. З огляду на наведене, страховий стаж позивача склав 19 років 6 місяців 1 день із необхідних 31 року. За таких обставин, відповідачем на законних підставах відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону №1058-ІV у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
До відзиву додано копію пенсійної справи позивача. Відповідачем також подано докази направлення відзиву позивачу.
Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив не скористався.
Відповідно до частини п`ятої та восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Згідно з частиною п`ятою статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення у порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до пункту 8 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 22.05.2008 Самарським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
28.05.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (Відділ обслуговування громадян №2 (сервісний центр)) із заявою про призначення пенсії за віком.
Згідно із розпискою-повідомленням до заяви від 28.05.2024 вх.№9913 долучено такі документи: довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру; паспорт; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (документи, надані свідками для підтвердження стажу); інший документ (відмова); інший документ (паспорт свідка ОСОБА_2 ); інший документ (паспорт свідка ОСОБА_3 ); інший документ (ідентифікаційний номер свідка ОСОБА_4 ); інший документ (ідентифікаційний номер свідка ОСОБА_3 ); інший документ (ідентифікаційний номер свідка ОСОБА_2 ); інший документ (паспорт ОСОБА_4 ); пам`ятка пенсіонера.
За принципом екстериторіальності органом призначення визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 04.06.2024 №65 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

Означене рішення від 04.06.2024 №65 обґрунтоване наступним.

Вік заявника - 60 років. Страховий стаж особи - 19 років 6 місяців 1 день. За доданими документами до страхового стажу не зараховано: періоди роботи згідно з записів в дублікаті трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки дата заповнення трудової книжки 22.03.2001 року передує даті початку роботи заявника - 14.09.1981 року; період роботи з 07.07.1989 року по 30.06.1998 року згідно з довідки № 05/1-1998, оскільки відсутні накази про прийняття та звільнення з роботи (зараховано частково, згідно даних в індивідуальних відомостях про застраховану особу); період роботи з 14.04.1987 року по 30.06.1988 року згідно з довідки № 489 від 27.04.2023 року, оскільки відсутня дата наказу прийняття на роботу. Згідно п.18 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» від 12.08.1993 року №637, за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації установи або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в п.17, стаж роботи встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника. Тому, враховуючи зазначене період роботи з 06.02.1990 року по 10.02.1994 року та з 25.02.1994 року по 30.06.1998 року у ТОВ «Експрес-С» (Госрозрахунковий молодіжний центр «Експрес» Придніпровської залізниці, Орендне підприємство «Експрес»), згідно з актів опитування свідків від 28.05.2024 року не зараховано, оскільки не надано документального підтвердження з підприємства про пошкодження чи знищення майна (документів), що унеможливлюють надання уточнюючої довідки за даний період роботи. Згідно з наданої довідки № 4/5-418 від 22.04.2024 року з Управління архівної справи ДМР, відомо що документи з кадрових питань (особового складу) зазначеного підприємства на зберігання не надходили; згідно довідки державного архіву Дніпропетровської області № Ш-1180/0/217-24 від 25.04.2024 року наявна інформація про відсутність на зберіганні документів вищевказаного підприємства.

Рішення: відмовити в призначенні пенсії за віком в зв`язку з відсутністю необхідної кількості страхового стажу.

Відповідно до роздруківки розрахунку стажу з урахуванням перетину періодів (форма РС-право) номер ПС 65 страховий стаж позивача станом на дату звернення (28.05.2024) становить 19 років 06 місяців 01 день, до якого зараховано наступні періоди: з 14.09.1981 по 06.04.1982 0 років 06 місяців 23 дні; з 19.04.1982 по 25.06.1984 військова служба строкова 02 роки 02 місяці 07 днів; з 13.05.1986 по 14.04.1987 0 років 11 місяців 02 дні; з 01.07.1988 по 06.07.1989 01 рік 0 місяців 06 днів; з 01.01.1998 по 22.01.1998 0 років 0 місяців 22 дні; з 01.02.1998 по 20.02.1998 0 років 0 місяців 20 днів; з 01.03.1998 по 22.03.1998 - 0 років 0 місяців 22 дні; з 01.04.1998 по 22.04.1998 0 років 0 місяців 22 дні; з 01.05.1998 по 21.05.1998 0 років 0 місяців 21 день; з 01.06.1998 по 22.06.1998 0 років 0 місяців 22 дні; з 01.07.1998 по 23.07.1998 0 років 0 місяців 23 дні; з 01.08.1998 по 21.08.1998 0 років 0 місяців 21 день; з 01.09.1998 по 22.09.1998 0 років 0 місяців 22 дні; з 01.10.1998 по 22.10.1998 0 років 0 місяців 22 дні; з 01.11.1998 по 21.11.1998 0 років 0 місяців 21 день; з 01.12.1998 по 23.12.1998 0 років 0 місяців 23 дні; з 01.01.1999 по 20.01.1999 0 років 0 місяців 20 днів; з 01.02.1999 по 20.02.1999 0 років 0 місяців 20 днів; з 01.03.1999 по 23.03.1999 0 років 0 місяців 23 дні; з 01.05.1999 по 21.05.1999 0 років 0 місяців 21 день; з 01.06.1999 по 22.06.1999 0 років 0 місяців 22 дні; з 01.07.1999 по 22.07.1999 0 років 0 місяців 22 дні; з 01.08.1999 по 22.08.1999 0 років 0 місяців 22 дні; з 01.09.1999 по 22.09.1999 0 років 0 місяців 22 дні; з 01.10.1999 по 21.10.1999 0 років 0 місяців 21 день; з 01.11.1999 по 22.11.1999 0 років 0 місяців 22 дні; з 01.12.1999 по 23.12.1999 0 років 0 місяців 23 дні; з 01.01.2000 по 31.12.2000 01 рік 0 місяців 0 днів; з 18.07.2005 по 14.04.2006 0 років 10 місяців 0 днів; з 14.08.2006 по 06.07.2007 0 років 11 місяців 15 днів; з 02.08.2010 по 30.11.2010 0 років 04 місяці 0 днів; з 26.12.2011 по 31.07.2013 01 рік 07 місяців 10 днів; з 01.08.2013 по 31.08.2017 04 роки 01 місяць 0 днів; з 01.09.2017 по 31.05.2018 0 років 09 місяців 0 днів; з 19.06.2018 по 29.05.2020 02 роки 0 місяців 0 днів; з 01.06.2020 по 02.03.2021 0 років 10 місяців 0 днів; з 03.03.2021 по 08.06.2021 0 років 04 місяці 0 днів; з 15.06.2021 по 13.07.2021 0 років 02 місяці 0 днів; з 28.07.2021 по 07.10.2021 безробіття 0 років 03 місяці 16 днів; з 23.10.2021 по 23.04.2022 безробіття 0 років 06 місяців 09 днів.

Не погодившись з рішенням про відмову в призначенні пенсії за віком від 04.06.2024 №65, а також з незарахування до страхового стажу періодів роботи з 14.04.1987 по 30.06.1988, з 07.07.1989 по 30.06.1998 та з 01.07.1998 по 31.01.2001, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України).

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (в редакціях, чинних на час спірних правовідносин).

За змістом статті 4 Закону №1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 1 Закону №1058-ІV визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною першою статті 26 Закону №1058 визначено умови призначення пенсії за віком, відповідно до якої особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Відповідно до частини другої статті 26 Закону №1058-IV, у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону №1058-IV, у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 15 до 21 року.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку (частина четверта статті 26 Закону №1058-IV).

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За змістом частини другої, третьої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац перший частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV).

Відповідно до статті 2 Закону №1788-XII за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно із пунктом «а» статті 3 вказаного Закону право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом: особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів*, гіг-спеціалісти, які залучені резидентами Дія Сіті за гіг-контрактами відповідно до Закону України «Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні», - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до статті 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також: а) будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків; в) військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби; д) навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Згідно з приписами статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Згідно з пунктом 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.

Пунктом 3 зазначеного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 17 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку із стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Згідно з пунктом 18 зазначеного Порядку, за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, стаж роботи установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Пунктами 23, 24 Порядку №637 передбачено, що документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Для підтвердження стажу роботи приймаються лише ті відомості про період роботи, що внесені до довідки на підставі документів, або відповідно до вимог цього Порядку.

Системний аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Аналогічна правова позиція неодноразово виснувалась Верховним Судом, зокрема, у постановах від 29 березня 2023 року у справі №360/4129/20, від 12 вересня 2022 року у справі №569/16691/16-а, від 20 лютого 2020 року у справі №415/4914/16-а, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17, від 16 червня 2020 року у справі №682/967/17 та від 19 червня 2020 року у справі №359/2076/17.

В ході судового розгляду встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач по досягненню 60 років звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою від 28.05.2024 про призначення пенсії за віком.

Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області за результатами розгляду його заяви та долучених документів прийнято рішення від 04.06.2024 №65, яким відмолено в призначення пенсії за віком з підстав відсутності на час звернення необхідного страхового стажу.

За розрахунком, наведеного в оспорюваному рішенні, тривалість страхового стажу станом на дату звернення (28.05.2024) становить 19 років 06 місяців 1 день.

У межах спірних правовідносинах позивачем заявлено позовні вимоги щодо незарахування відповідачем до страхового стажу періодів трудової діяльності з 14.04.1987 по 30.06.1988, з 07.07.1989 по 30.06.1998 та з 01.07.1998 по 31.01.2001.

Як вбачається з розрахунку стажу (форма РС-право) номер ПС: 65 станом на дату звернення (28.05.2024), наявного в матеріалах справи, страховий стаж позивача 19 років 6 місяців 1 день, до якого зараховано такі періоди: з 14.09.1981 по 06.04.1982; з 19.04.1982 по 25.06.1984; з 13.05.1986 по 14.04.1987; з 01.07.1988 по 06.07.1989; з 01.01.1998 по 22.01.1998; з 01.02.1998 по 20.02.1998; з 01.03.1998 по 22.03.1998; з 01.04.1998 по 22.04.1998; з 01.05.1998 по 21.05.1998; з 01.06.1998 по 22.06.1998; з 01.07.1998 по 23.07.1998; з 01.08.1998 по 21.08.1998; з 01.09.1998 по 22.09.1998; з 01.10.1998 по 22.10.1998; з 01.11.1998 по 21.11.1998; з 01.12.1998 по 23.12.1998; з 01.01.1999 по 20.01.1999; з 01.02.1999 по 20.02.1999; з 01.03.1999 по 23.03.1999; з 01.05.1999 по 21.05.1999; з 01.06.1999 по 22.06.1999; з 01.07.1999 по 22.07.1999; з 01.08.1999 по 22.08.1999; з 01.09.1999 по 22.09.1999; з 01.10.1999 по 21.10.1999; з 01.11.1999 по 22.11.1999; з 01.12.1999 по 23.12.1999; з 01.01.2000 по 31.12.2000; з 18.07.2005 по 14.04.2006; з 14.08.2006 по 06.07.2007; з 02.08.2010 по 30.11.2010; з 26.12.2011 по 31.07.2013; з 01.08.2013 по 31.08.2017; з 01.09.2017 по 31.05.2018; з 19.06.2018 по 29.05.2020; з 01.06.2020 по 02.03.2021; з 03.03.2021 по 08.06.2021; з 15.06.2021 по 13.07.2021; з 28.07.2021 по 07.10.2021; з 23.10.2021 по 23.04.2022.

Отже, матеріалами справи підтверджено зарахування до страхового стажу позивача періодів його трудової діяльності 14.04.1987; а також з 01.01.1998 по 22.01.1998; з 01.02.1998 по 20.02.1998; з 01.03.1998 по 22.03.1998; з 01.04.1998 по 22.04.1998; з 01.05.1998 по 21.05.1998; з 01.06.1998 по 22.06.1998; з 01.07.1998 по 23.07.1998; з 01.08.1998 по 21.08.1998; з 01.09.1998 по 22.09.1998; з 01.10.1998 по 22.10.1998; з 01.11.1998 по 21.11.1998; з 01.12.1998 по 23.12.1998; з 01.01.1999 по 20.01.1999; з 01.02.1999 по 20.02.1999; з 01.03.1999 по 23.03.1999; з 01.05.1999 по 21.05.1999; з 01.06.1999 по 22.06.1999; з 01.07.1999 по 22.07.1999; з 01.08.1999 по 22.08.1999; з 01.09.1999 по 22.09.1999; з 01.10.1999 по 21.10.1999; з 01.11.1999 по 22.11.1999; з 01.12.1999 по 23.12.1999; з 01.01.2000 по 31.12.2000, тож спір між сторонами щодо вказаних періодів відсутній, тому в цій частині позов не підлягає задоволенню.

Щодо решти спірних періодів: з 24.07.1998 по 31.07.1998; з 22.08.1998 по 31.08.1998; з 23.09.1998 по 30.09.1998; з 23.10.1998 по 31.10.1998; з 22.11.1998 по 30.11.1998; з 24.12.1998 по 31.12.1998; з 21.01.1999 по 31.01.1999; з 21.02.1999 по 28.02.1999; з 24.03.1999 по 30.04.1999; з 22.05.1999 по 31.05.1999; з 23.06.1999 по 30.06.1999; з 23.07.1999 по 31.07.1999; з 23.08.1999 по 31.08.1999; з 23.09.1999 по 30.09.2024; з 22.10.1999 по 31.10.1999; з 23.11.1999 по 30.11.1999; з 24.12.1999 по 31.12.1999; з 01.01.2001 по 31.01.2001, суд зазначає наступне.

Як вбачається з трудової книжки (дублікат) серії НОМЕР_1 від 22.03.2001, у спірний період позивач працював на наступній посаді та на такому підприємстві:

-з 01.07.1998 по 31.01.2001 на посаді директора у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Експресс-С» (записи №№4-5).

Суд зазначає, що трудова книжка в частині спірного періоду оформлена у відповідності до вимог законодавства, вказані записи містять номери та дати наказів про прийом на роботу по переводу, звільнення, а також печатку підприємства.

В якості підстави для відмови в зарахуванні періоду роботи з 01.07.1998 по 31.01.2001 відповідач в оспорюваному рішенні зазначив, що періоди роботи згідно з записів в дублікаті трудової книжки серії НОМЕР_1 не зараховані до страхового стажу, оскільки дата заповнення трудової книжки 22.03.2001, передує даті початку роботи заявника.

Суд критично ставиться до означеної позиції відповідача, з огляду на наступне.

Законодавець пов`язує необхідність підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки, відповідних записів у ній, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи за певні періоди роботи.

Порядок ведення трудових книжок станом на дату оформлення дублікату трудової книжки врегульований положеннями Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України і Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі Інструкція №58).

Відповідно до пп.5.1 - 5.3 вказаної Інструкції особа, яка загубила трудову книжку (вкладиш до неї), зобов`язана негайно заявити про це власнику або уповноваженому ним органу за місцем останньої роботи. Не пізніше 15 днів після заяви, а у разі ускладнення в інші строки власник або уповноважений ним орган видає працівнику іншу трудову книжку або вкладиш до неї (нових зразків) з написом «Дублікат» в правому верхньому кутку першої сторінки.

Дублікат трудової книжки або вкладиш до неї заповнюється за загальними правилами. У розділи «Відомості про роботу», «Відомості про нагородження» і «Відомості про заохочення» при заповненні дубліката вносяться записи про роботу, а також про нагородження і заохочення за місцем останньої роботи на підставі раніше виданих наказів (розпоряджень).

Якщо працівник до влаштування на це підприємство вже працював, то при заповненні дубліката трудової книжки в розділ «Відомості про роботу» у графу 3 спочатку вноситься запис про загальний стаж його роботи до влаштування на це підприємство, який підтверджується документами.

Загальний стаж роботи записується сумарно, тобто зазначається загальна кількість років, місяців, днів роботи без уточнення, на якому підприємстві, в які періоди часу і на яких посадах працював у минулому власник трудової книжки.

Після цього загальний стаж, підтверджений належно оформленими документами, записується по окремих періодах роботи в такому порядку: у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу; у графі 3 пишеться найменування підприємства, де працював працівник, а також цех (відділ) і посада (робота), на яку було прийнято працівника. Запис у дублікаті трудової книжки відомостей про роботу за сумісництвом та за суміщенням професій провадиться за бажанням працівника.

У графі 4 зазначаються найменування, дата і номер документа, на підставі якого проведено відповідні записи у дублікаті. Документи, що підтверджують стаж роботи, повертаються їх власнику. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний сприяти працівникові в одержанні документів, які підтверджують стаж його роботи, що передував влаштуванню на це підприємство.

Відповідно до пп. 2.11 - 2.12 вказаної Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

З аналізу зазначених норм вбачається, що при заповнені, як трудової книжки, так і дублікату трудової книжки, на першій сторінці в графі «дата заповнення» проставляється дата заповнення, актуальна саме на день заповнення відповідно трудової книжки або дубліката, оскільки після заповнення титульного аркушу трудової книжки записи в ній засвідчуються підписом особи, відповідальної за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому заповнювалася трудова книжка.

Суд зазначає, що відповідачем не зазначено, а нормами чинного законодавства України не встановлено обов`язку підприємства-роботодавця зазначати в дублікаті трудової книжки в графі «Дата заповнення» саме дату заповнення первинної трудової книжки, яку було втрачено працівником, крім того, такий підхід не є обґрунтованим з огляду на те, що графа «дата заповнення» в сукупності з даними про підприємство та його відповідальну особу, яка підписує трудову книжку, має на меті зазначення даних щодо осіб, які вносили відповідні записи саме у дублікат трудової книжки на момент його видачі.

Поряд з цим, записи дублікату трудової в частині періоду роботи позивача з 01.07.1998 по 31.01.2001 вчинені акуратно, з них можна точно встановити відомості про місце, посаду та період роботи, номер та дату розпорядчого документа, на підставі яких зроблені відповідні записи.

При цьому, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що дані трудової книжки позивача в частині вказаного спірного періоду роботи містять неправдиві або недостовірні відомості, будь-яких зауважень з боку відповідача щодо вказаних записів, зроблених в дублікаті трудової книжки, не висловлено.

Суд зазначає, що Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки трудової книжки можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вибірково зараховуючи періоди роботи позивача в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Експресс-С» до страхового стажу, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, тому з метою відновлення порушеного права суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу позивача періоди його роботи згідно із трудовою книжкою (дублікат) серії НОМЕР_1 від 22.03.2001: з 24.07.1998 по 31.07.1998; з 22.08.1998 по 31.08.1998; з 23.09.1998 по 30.09.1998; з 23.10.1998 по 31.10.1998; з 22.11.1998 по 30.11.1998; з 24.12.1998 по 31.12.1998; з 21.01.1999 по 31.01.1999; з 21.02.1999 по 28.02.1999; з 24.03.1999 по 30.04.1999; з 22.05.1999 по 31.05.1999; з 23.06.1999 по 30.06.1999; з 23.07.1999 по 31.07.1999; з 23.08.1999 по 31.08.1999; з 23.09.1999 по 30.09.2024; з 22.10.1999 по 31.10.1999; з 23.11.1999 по 30.11.1999; з 24.12.1999 по 31.12.1999; з 01.01.2001 по 31.01.2001.

Щодо періоду з 15.04.1987 по 30.06.1988, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження його роботи у спірний період надавалась довідка Виробничого підрозділу «Дніпровське пасажирське вагонне депо» філії «Пасажирська компанія» Акціонерного товариства «Українська залізниця» від 27.04.2023 №489.

Так, відповідно до вказаної довідки від 27.04.2023 №489, вона видана ОСОБА_1 в тому, що він дійсно працював у Дніпропетровському вагонному депо Придніпровської залізниці на посаді старший бухгалтер з 14.04.1987 (наказ №189) по 30.06.1988 (наказ №261 від 29.06.1988), був звільнений по переведенню.

Довідка надана на підставі архівних документів, що зберігаються у відділі по роботі з персоналом виробничого підрозділу Дніпровське пасажирське вагонне депо філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця» (особова справа, накази по особовому складу), містить підписи уповноважених осіб (директора, начальника відділу по роботі з персоналом), печатку підприємства та є чинною, доказів протилежного матеріали справи не містять.

Отже, довідкою Виробничого підрозділу «Дніпровське пасажирське вагонне депо» філії «Пасажирська компанія» Акціонерного товариства «Українська залізниця» від 27.04.2023 №489 в частині спірного періоду підтверджено трудову діяльність позивача з 14.04.1987 по 30.06.1998 старшим бухгалтером у Дніпропетровському вагонному депо Придніпровської залізниці.

В якості підстави для відмови в зарахуванні періоду роботи з 14.04.1987 по 30.06.1998 відповідач в оспорюваному рішенні зазначив, що в довідці №489 від 27.04.2023 відсутня дату наказу про прийняття на роботу.

Суд критично ставиться до означеної позиції відповідача, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення первинних/бухгалтерських документів на підприємстві та за неналежний порядок ведення та заповнення іншої документації з вини адміністрації підприємства, а тому обставини не зазначення в довідці дати наказу про прийняття на роботу не можуть бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист в частині призначення пенсії за віком.

Поряд з цим, в силу положень частини 1 статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», частини 3 статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» саме органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про вчинення відповідачем дій, спрямованих на проведення перевірки відомостей у доданій позивачем довідці №489 від 27.04.2023 для визначення права на пенсію за віком.

За таких обставин, вибірково зараховуючи періоди роботи позивача в Дніпропетровському вагонному депо Придніпровської залізниці, відповідач діяв протиправно, тому з метою відновлення порушеного права суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу позивача періоди його роботи з 15.04.1987 по 30.06.1988.

З огляду на викладене, рішення про відмову в призначенні пенсії за віком №65 від 04.06.2024 не відповідає критеріям, визначених частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо решти спірних періодів, а саме: з 07.07.1989 по 31.12.1997; з 23.01.1998 по 31.01.1998; з 21.02.1998 по 28.02.1998, з 23.03.1998 по 31.03.1998, з 23.04.1998 по 30.04.1998, з 22.05.1998 по 31.05.1998; з 23.06.1998 по 30.06.1998, суд зазначає наступне.

На підтвердження трудового (страхового) стажу з 07.07.1989 по 30.06.1998 позивачем надано довідку вих.№05/1-1998 від 30.06.1998 про те, що ОСОБА_1 07.07.1989 був прийнятий до госпрозрахункового молодіжного центру «Експрес» Придніпровської залізниці на посаду директора; 02.03.1995 госпрозрахунковий молодіжний центр «Експрес» Придніпровської залізниці перейменоване на орендне підприємство «Експрес-с», у зв`язку з чим ОСОБА_1 02.03.1995 був прийнятий на посаду директора орендного підприємства «Експрес-с» по переводу з госпрозрахункового молодіжного центру «Експрес» Придніпровської залізниці, 30.06.1998 - звільнений за переводом до ТОВ «ЕКСПРЕС-С».

Судом досліджена вказана довідка та встановлено, що за своїм змістом вона відображає стислу інформацію про робітника, який прийнятий на роботу та в подальшому звільнений по переводу.

При цьому, з довідки вбачається, що вона складена самим позивачем, містить лише його особистий підпис та дату заповнення 30.06.1998, при цьому жодних інших відомостей, на підставі яких вона видана (як-то відомостей про номери та дати наказів про прийняття на роботу, про перейменування підприємства, про звільнення з посади по переводу тощо), довідка не містить.

Пунктами 23, 24 Порядку №637 передбачено, що документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами. Для підтвердження стажу роботи приймаються лише ті відомості про період роботи, що внесені до довідки на підставі документів, або відповідно до вимог цього Порядку.

Отже, надана позивачем довідка вих.№05/1-1998 від 30.06.1998 хоч і містить зазначену позивачем інформацію про періоди трудової діяльності, однак не є такою, що видана орендним підприємством «Експрес-с», як зазначає позивач, а є документом, що заповнений особисто позивачем.

За таких обставин, суд вважає, що надана позивачем довідка вих.№05/1-1998 від 30.06.1998 не може засвідчити періоди роботи позивача, а відтак не є належним та допустимим доказом в розумінні Порядку №637 на підтвердження стажу роботи за спірні періоди.

Доказів наявності будь-яких інших документів, які б у сукупності з вказаною довідкою свідчили про зайнятість позивача в госпрозрахунковому молодіжному центрі «Експрес» Придніпровської залізниці, в орендному підприємстві «Експрес-с» протягом спірного періоду позивачем не надано, а матеріали справи не містять.

Суд звертає увагу, що Порядком №637 чітко визначений порядок підтвердження страхового стажу за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості їх одержання.

Позивачем необґрунтовано неможливості отримання документів на підтвердження стажу роботи у вказаному підприємстві.

Щодо посилань позивача про не врахування відповідачем показань свідків, суд зазначає, положенням пунктів 17 та 18 Порядку №637 визначено, у яких випадках трудовий стаж установлюється на підставі показань свідків.

Позивачем не доведено неможливості отримання документів про наявний стаж роботи в частині вказаного спірного періоду у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями, та/або неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин.

З наданої позивачем довідки № 4/5-418 від 22.04.2024 з Управління архівної справи ДМР вбачається, що документи з кадрових питань (особового складу) в ТОВ Експрес-С на зберігання до Управління архівної справи ДМР не надходили. Про відсутність на зберіганні запитуваних позивачем документів свідчить і лист з Державного архіву Дніпропетровської області № Ш-1180/0/217-24 від 25.04.2024.

Суд вважає за необхідне зазначити, що у разі відмови роботодавця надати його працівнику документи на підтвердження його страхового стажу, така особа має можливість скористатись своїм правом на судовий захист у іншому процесі (цивільному), пред`явивши позов до підприємства, установи, організації, щодо видачі відповідної довідки.

З огляду на викладене, з урахуванням наведених законодавчих норм та встановлених обставин, суд приходить до висновку, що відповідач правомірно відмовив позивачу у зарахуванні до страхового стажу періодів з 07.07.1989 по 31.12.1997; з 23.01.1998 по 31.01.1998; з 21.02.1998 по 28.02.1998, з 23.03.1998 по 31.03.1998, з 23.04.1998 по 30.04.1998, з 22.05.1998 по 31.05.1998; з 23.06.1998 по 30.06.1998, оскільки позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження роботи в госпрозрахунковому молодіжному центрі «Експрес» Придніпровської залізниці та в орендному підприємстві «Експрес-с» протягом спірного періоду, а відомості в довідці вих.№05/1-1998 від 30.06.1998, самостійно зазначені позивачем, не підтверджують факт його роботи на відповідних підприємствах, тому висновки відповідача в цій частині правомірні.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що позивач не позбавлений права звернутись до відповідача, надавши такі документи.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною першою статті 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом положень частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог

Позивачем при зверненні до суду сплачено судового збору на суму 2422,40 грн., водночас судовий збір за подання цієї позовної заяви, зважаючи на предмет спору, становить 1211,20грн.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат зі сплати судового збору в сумі 605,60 грн.

Щодо суми переплати, суд роз`яснює, що відповідно до приписів пункту1 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Керуючись ст.ст. 9, 72-90, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, місцезнаходження: 21005, м.Вінниця, вул.Зодчих,22) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, місцезнаходження: 21005, м.Вінниця, вул.Зодчих,22) №65 від 04.06.2024 про відмову в призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, місцезнаходження: 21005, м.Вінниця, вул.Зодчих,22) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) наступні періоди його роботи: з 15.04.1987 по 30.06.1988, з 24.07.1998 по 31.07.1998; з 22.08.1998 по 31.08.1998; з 23.09.1998 по 30.09.1998; з 23.10.1998 по 31.10.1998; з 22.11.1998 по 30.11.1998; з 24.12.1998 по 31.12.1998; з 21.01.1999 по 31.01.1999; з 21.02.1999 по 28.02.1999; з 24.03.1999 по 30.04.1999; з 22.05.1999 по 31.05.1999; з 23.06.1999 по 30.06.1999; з 23.07.1999 по 31.07.1999; з 23.08.1999 по 31.08.1999; з 23.09.1999 по 30.09.2024; з 22.10.1999 по 31.10.1999; з 23.11.1999 по 30.11.1999; з 24.12.1999 по 31.12.1999; з 01.01.2001 по 31.01.2001.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, місцезнаходження: 21005, м.Вінниця, вул.Зодчих,22) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.М. Бухтіярова