Справа № 480/4462/24
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 лютого 2025 року Справа № 480/4462/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Савицької Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м.Суми адміністративну справу №480/4462/24 за позовом Головного управління ДПС у Сумській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-
В С Т А Н О В И В:
Головне управління ДПС у Сумській області звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 , і просить cтягнути з ОСОБА_1 податковий борг:
Ухвалою прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, у якому проти позовних вимог заперечує у повному обсязі та зазначає, що межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі отриманої від Міпекономрозвитку інформації про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів
мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Відтак, підставою для прийняття позивачем податкового повідомлення-рішення є отримана від Мінекономрозвитку інформація про середньоринкову вартість певного автомобіля і в врахуванням його марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач та пробігу тощо.
До того ж, здійснення розрахунку середньоринкової вартості автомобіля віднесене до повноважень Мінекономрозвитку, та така інформація може бути надана виключно цим органом.
Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального (абз.3 підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 11К України).
Зазначає, що перелік легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2023, розміщений на офіційному сайті Міністерства економіки України, містить вичерпний перелік легкових автомобілів марки Audi моделі Q7 із зазначенням модифікацій типу S line, 45 ТDІ quattro, 50 TDI quattro S.
Також звернув увагу суду на те, що можливі ідентичні, аналогічні автомобілі відсутні, так як остання колонка таблиці не заповнена. Дійсно, ОСОБА_1 у 2023 році була власником транспортного засобу марки Audi, модель Q7 50 quattro S line, тип пального дизель, 2022 року випуску.
У відповідності до копії додатку № 1 до договору № 3970/2022/АМ0019781 від 31.08.2022 та видаткової накладної (автомобілі) № АМ00000097 від 16.09.2022 автомобіль Audi з ідентифікаційним номером WAUZZZ4MXND016881 має назву моделі Q7 50 quattro S line.
Позивачем при винесенні оспорюваного податкового повідомлення-рішення не встановлено якої саме модифікації автомобіль Audi Q7 S line позивача, тоді як встановлення його модифікації обумовлене тим, що перелік транспортних засобів, розміщений на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку визначає не лише загальну модель Q7, але й конкретний підвид, в залежності від якого визначається строк експлуатації автомобіля (до 1 року, до 2 років).
Належний позивачу транспортний засіб Audi Q7 50 quattro S line, тип пального - дизель, 2022 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , за даними договору №3970/2022/АМ0019781 від 31.08.2022 має модифікацію 50 quattro S line.
У той же час, транспортний засіб марки Audi Q7 50 quattro S line відсутній в Переліку легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2023 році. З урахуванням викладеного, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Позивачем подано до суду відповідь на відзив, у якій зазначає, що вищевказане твердження відповідача не відповідає дійсності, оскільки в постанові від 18.04.2019 по справі №813/2092/15 Верховний Суд дійшов наступного висновку: «Вимогою заявленого позову є стягнення податкового боргу, предметом доказування у даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту, перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених Податковим кодексом України, тощо». «При цьому питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань не охоплюється предметом даного позову, оскільки податкові повідомлення-рішення, згідно з якими відповідні зобов`язання визначено, не є предметом дослідження у справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз».
У даній справі вимогою заявленого позову також є стягнення податкового боргу за узгодженим податковим повідомленням-рішенням (в адміністративного чи судовому порядку не оскаржувалось), а отже, як зазначено в правовій позиції Верховного Суду, питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань не охоплюється предметом даного позову, оскільки податкові повідомлення- рішення, згідно з якими відповідні зобов`язання визначено, не є предметом дослідження у справі, а відповідно не має здійснюватись їх правовий аналіз.
Таким чином, питання правомірності прийняття податкового повідомлення - рішення, має досліджуватися при розгляді справи про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, а не при розгляді даної справи про стягнення з відповідача узгодженого податкового боргу.
З урахуванням вищевикладеного, вважаємо, що у Головного управління були законні підстави для звернення до суду з даним позовом, оскільки сума податкового боргу, зазначена в позовній заяві відповідачем не погашена в повному обсязі, транспортний податок з фізичних осіб та податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості відповідачем не сплачено. Просить задовольнити позовні вимоги.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані учасниками справи докази та встановивши всі фактичні обставини справи, суд встановив наступне.
З матеріалів справи судом встановлено, що відповідач, як платник податків, перебуває на обліку в ГУ ДПС у Сумській області.
Надаючи правову оцінку матеріалам справи, суд виходить з наступного.
Згідно п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно п. 36.1 ст. 36 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Згідно п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Щодо податкового боргу відповідача з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, суд зазначає наступне.
Пунктом 57.3 ст. 57 ПК передбачено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Проте, докази сплати грошового зобов`язання або оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення матеріали справи не містять.
Щодо податкового боргу відповідача з транспортного податку з фізичних осіб, суд зазначає наступне.
Згідно ст. 265 ПК України податок на майно, серед встановленого, складається з транспортного податку.
Порядок сплати транспортного податку з фізичних осіб, визначення платників такого податку, об`єкта та бази оподаткування встановлено ст. 267 ПК України.
Відповідно до п.п. 267.1.1 п.267.1 ст.267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.
Об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (п.п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України).
Базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до п.п. 267.2.1 п. 267.2 цієї статті (п.п.267.3.1 п.267.3 ст.267 ПК України).
Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті (п.п. 267.4 ст. 267 ПК України).
Відповідно до п.п. 267.7.1 п. 267.7 ст. 267 ПК України транспортний податок сплачується за місцем реєстрації об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України.
Згідно із п.п. 267.8.1 п. 267.8 ст. 267 ПК України транспортний податок сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
Вказане податкове повідомлення-рішення ні в судовому, ні в адміністративному порядку відповідачем не оскаржувалось.
Таким чином, сума податкової заборгованості за узгодженими зобов`язаннями становить 25 282,58 грн.
При вирішенні даного спору судом також враховуються висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 18.04.2019 по справі №813/2092/15, на які посилається позивач у відповіді на відзив, та про які зазначалося судом вище.
Правовими положеннями п. 59.1 ст. 59 ПК України встановлено, що у разі, коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. У разі, якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається) (п. 59.5 ст. 59 ПК України).
Податкова вимога та податкові повідомлення-рішення відповідачем не оскаржувались ні в адміністративному, ні в судовому порядку, а тому сума грошового зобов`язання, зазначена в них, набула статусу податкового боргу.
Згідно з п. 87.1 ст. 87 ПК України, джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.
Відповідно до п. 175 ч. 1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановленому Податковим кодексом України строк, не погашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному даним кодексом.
Згідно п.95.2 ст.95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Відповідно до п.95.1 ст.95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
У відповідності до п. 20.1.34 ст. 20 ПК України, контролюючі органам мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.
Згідно із п.87.2 ст.87 ПК України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.
Відповідно до п.87.11 ст.87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку-фізичної особи.
Враховуючи те, що на момент звернення позивача до суду із даним позовом податковий борг відповідачем не сплачений, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позов Головного управління ДПС у Сумській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (і.к. НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ), податковий борг:
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Савицька