Справа № 520/22284/24
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 р. Справа № 520/22284/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Бегунца А.О. , Мельнікової Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Сумській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.11.2024 (головуючий суддя І інстанції: Мар`єнко Л.М.) по справі № 520/22284/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Еко-Енергія"

до Державної податкової служби України, третя особа: Головне управління ДПС у Сумській області

про визнання протиправним та скасування розпоряджень, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Еко-Енергія" (далі - позивач) звернулось до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просило:

- визнати протиправними та скасувати розпорядження ДПС України:

від 23.07.2024 №10-р "Про виключення з реєстру";

від 06.08.2024 №389-р/л "Про анулювання ліцензії";

- зобов`язати ДПС України видалити з Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах інформацію щодо анулювання ліцензії на виробництво біоетанолу №00001, терміном дії з 01.07.2020 до 01.07.2025, ТОВ "Компанія "Еко-Енергія" та поновити про неї інформацію (внести відомості) до цього Реєстру;

- зобов`язати ДПС України включити до Електронного реєстру суб`єктів господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які використовують спирт етиловий для виробництва продукції хімічного і технічного призначення, парфумерно-косметичної продукції, оцту з харчової сировини ТОВ "Компанія "Еко-Енергія".

В обґрунтування позову зазначило, що податковим органом порушено процедуру проведення перевірки, а саме: безпідставно впродовж 6 місяців проводяться фактичні перевірки ТОВ "Компанія "Еко-Енергія" з одних і тих самих підстав, що суперечить п. 82.3 ст. 82 ПК України: наказ від 03.07.2024, яким вчергове призначено фактичну перевірку, не містить ні періоду господарської діяльності, який має перевірятись, ні тривалості її проведення.

Щодо суті порушень, вказувало, що у місцях відпуску біоетанолу у виробництво наявний, в тому числі витратомір-лічильник кориолісовий № 357527, який опломбований ДПС України, має позитивний та чинний результат повірки. Натомість, висновки контролюючого органу щодо не обладнання місць відпуску спирту етилового масовими витратомірами не підтверджено жодними доказами.

Зауважувало, що протягом 6 місяців податковий орган засвідчував наявність витратомірів-лічильників за наслідками фактичних перевірок, зокрема, станом на 03.07.2024, тоді як під час проведення останньої перевірки, що відбулась з 04.07.2024 ним встановлено вищевказане порушення.

Також, звертало увагу, що податковий орган у акті перевірки посилався на відсутність витратомірів - лічільників у місцях відпуску спирту етилового денатурованого, водночас позивач здійснює виробництво біоетанолу відповідно до Ліцензії.

Вказувало і на відсутність порушень в частині не обладнання місць виробництва камерами відео спостереження та збереження біоетанолу на складі, що не внесений до Реєстру місць зберігання, отже законних підстав для анулювання ліцензії у відповідача не було.

Зазначало, що у розпорядженні, яким позивача виключено з Електронного реєстру, ДПС України посилалось на абз. 4 ч. 45 ст. 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», яка не стосується діяльності ТОВ "Компанія "Еко-Енергія".

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.11.2024 позов задоволено.

ДПС України (далі - відповідач), Головне управління ДПС у Сумській області (далі третя особа), не погодившись із судовим рішенням, подали апеляційні скарги, в яких, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення судом обставин справи, що призвело до помилкового висновку, просили його скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційних скарг зазначають, що контролюючим органом проведено фактичну перевірку за наявності підстав, передбачених ПК України, зокрема наявності функції здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).

Зазначають, що суд першої інстанції надав не належну оцінку встановленим в акті перевірки порушенням позивачем вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» та ПК України.

Так, в ході перевірки контролюючим органом встановлено відсутність у місці відпуску спирту етилового денатурованого у виробництві масового витратоміру, зберігання біоетанолу у резервуарах, що не внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання, а також відключення, припинення функціонування та не встановлення систем відеоспостереження на всіх етапах виробництва та відпуску продукції.

Зазначені обставини є достатніми та належними підставами для анулювання позивачу ліцензії на виробництво біоетанолу та виключення його з Електронного реєстру суб`єктів господарювання, які використовують спирт етиловий для виробництва продукції хімічного і технічного призначення, парфумерно-косметичної продукції, оцту з харчової сировини.

Крім того, звертають увагу, що питання видалення інформації про анулювання ліцензії на виробництво біоетанолу з Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах та включення суб`єкта господарювання до Електронного реєстру суб`єктів господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які використовують спирт етиловий для виробництва продукції хімічного і технічного призначення, парфумерно-косметичної продукції, оцту з харчової сировини є дискреційними повноваженнями ДПС України, що не врахував суд першої інстанції.

Позивач надав до суду відзиви на апеляційні скарги в яких, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції просить залишити апеляційні скарги без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, апеляційні скарги, відзиви на них, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що ТОВ «Компанія «Еко-Енергія» зареєстроване в якості юридичної особи, основним видом діяльності є виробництво інших основних органічних хімічних речовин, що підтверджується відомостями в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

ТОВ «Компанія «Еко-Енергія» має ліцензію на виробництво біоетанолу, терміном дії з 01.07.2020 до 01.07.2025 видану ДПС України (т. 1 а.с. 46-47).

У період з 04.07.2024 по 12.07.2024 ГУ ДПС у Сумській області відповідно до наказу від 03 липня 2024 року №1399-кп проведена фактична перевірка ТОВ «Компанія «Еко-Енергія» за місцем провадження діяльності за адресою: Сумська область, Лебединський район, с.Будилка, ву.Заводська, буд.1-Г з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства з питань виробництва, зберігання та обігу підакцизних товарів, за наслідками якої складено акт від 12.07.2024 №8054/A/18-28-09-01/36031709 (т. 1 а.с. 38-42).

За висновками акту зазначено про порушення ТОВ «Компанія «Еко-Енергія», зокрема:

- ч. 2 ст. 2 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального", а саме: відключення, припинення функціонування та не встановлення систем відеоспостереження на всіх етапах виробництва та відпуску продукції;

- абз. 4 ч. 45 ст. 18 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" та пп. б) пп. 229.1.8 п. 229.1 ст. 229 ПК України в частині не обладнання місця відпуску спирту етилового денатурованого у виробництві розчинника масовим витратоміром;

- ст. 2 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" в частині зберігання біоетанолу у місці зберігання, не внесеному до Єдиного реєстру місць зберігання.

Розпорядженням ДПС України від 23.07.2024 № 10-р виключила з Електронного реєстру суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які використовують спирт етиловий для виробництва продукції хімічного і технічного призначення, парфумерно-косметичної продукції, оцту з харчової речовини ТОВ "Компанія "Еко-Енергія" у зв`язку із встановленням факту не обладнання місця відпуску у виробництво спирту етилового денатурованого масовим витратоміром, зареєстрованим у Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового, визначеним пп. "б" пп. 229.1.8 п. 229.1 ст. 229 ПК України, в абз. 4 ч. 45 ст. 18 Закону № 481/95-ВР та відповідно до абз. 5 ч. 5 ст. 7-1 Закону № 481/95-ВР (т. 2 а.с. 80).

Розпорядженням ДПС України від 06.08.2024 №383-р/л "Про анулювання ліцензії" анульовано ліцензію на виробництво біоетанолу №00001, терміном дії з 01.07.2020 до 01.07.2025 ТОВ «Компанія «Еко-Енергія», зв`язку із відключенням, припиненням функціонування або не встановленням на всіх етапах виробництва та відпуску цілодобових систем відеоспостереження та наявності акта про встановлення факту здійснення суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) виробництва, зберігання, транспортування, торгівлі фальсифікованим або необлікованим у такого суб`єкта господарювання спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним (зберігання біоетанолу у місці зберігання, яке не внесене по Єдиного державного реєстру місць зберігання) (т. 2 а.с. 84).

Не погодившись із розпорядженнями відповідача, позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з порушення відповідачем процедури проведення фактичної перевірки та недоведеності вчинення ТОВ «Компанія «Еко-Енергія» порушень, зазначених у акті перевірки, як наслідок, спірні розпорядження визнав такими, що прийняті не в межах повноважень та не у спосіб, встановлені податковим законодавством.

Обираючи належний спосіб захисту, суд першої інстанції вважав за можливе зобов`язати ДПС України поновити інформацію про ліцензію позивача на виробництво біоетанолу №00001 у Єдиному реєстрі ліцензіатів з виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах та включити ТОВ «Компанія «Еко-Енергія» до Електронного реєстру суб`єктів господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які використовують спирт етиловий для виробництва продукції хімічного і технічного призначення, парфумерно-косметичної продукції, оцту з харчової сировини.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі, зокрема, пальним, забезпечення його високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом пального на території України визначає Закон України № 481/95-ВР від 19.12.1995 "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" (далі - Закон №481/95-ВР, чинний на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст. 1 Закону № 481/95-ВР ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ, що засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку;

анулювання ліцензії - позбавлення суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) права на провадження діяльності, зазначеної в ліцензії.

Порядок отримання ліцензії на виробництво біоетанолу та підстави для її анулювання визначено ст. 3 Закону № 481/95-ВР.

Так, згідно ст. 3 Закону № 481/95-ВР ліцензії на виробництво, зокрема, біоетанолу видаються та анулюються органом виконавчої влади, уповноваженим Кабінетом Міністрів України.

Ліцензії на виробництво біоетанолу видаються суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які на момент подання заяви про видачу ліцензії є власниками або відповідно до інших не заборонених законодавством підстав володіють та/або користуються приміщеннями та обладнанням, що забезпечують повний технологічний цикл виробництва біоетанолу, за умови, що використання таких приміщень та обладнання здійснює тільки один суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво).

Ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного рішення про анулювання у формі розпорядження про таке анулювання на підставі, зокрема:

акта про виявлення недостовірних даних у документах, поданих суб`єктом господарювання разом із заявою про отримання ліцензії (отримання від уповноважених органів інформації, що документи, копії яких подані разом із заявою на отримання ліцензії, не видавалися/не погоджувалися такими органами);

акта про встановлення факту наявності документа, який засвідчує передачу іншому суб`єкту господарювання (у тому числі іноземному суб`єкту господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) у власність, володіння та/або користування приміщень та обладнання, що забезпечують повний технологічний цикл виробництва алкогольних напоїв чи тютюнових виробів;

акта або рішення суду про встановлення факту здійснення суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) виробництва, зберігання, транспортування, торгівлі фальсифікованим або необлікованим у такого суб`єкта господарювання спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним;

Розпорядження про анулювання ліцензії приймається, зокрема на шістнадцятий робочий день з дня, наступного за днем вручення суб`єкту господарювання акта, що є підставою для анулювання ліцензії.

Орган ліцензування на наступний робочий день після прийняття розпорядження про анулювання ліцензії:

вносить інформацію щодо розпорядження про анулювання ліцензії до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального та/або Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, а також оприлюднює його на своєму офіційному веб-сайті;

направляє суб`єкту господарювання (у тому числі іноземному суб`єкту господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) розпорядження про анулювання ліцензії в порядку, встановленому статтею 42 Податкового кодексу України.

Розпорядження про анулювання ліцензії, прийняті органом ліцензування, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до ст. 7-1 Закону № 481/95-ВР відпуск спирту етилового його виробниками та отримання спирту етилового суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які використовують його для виробництва продукції хімічного і технічного призначення, включеної до переліку, затвердженого Кабінетом Міністрів України, парфумерно-косметичної продукції, оцту з харчової сировини, здійснюється за умови внесення таких суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) до Електронного реєстру суб`єктів господарювання, які використовують спирт етиловий для виробництва продукції хімічного і технічного призначення, парфумерно-косметичної продукції, оцту з харчової сировини (далі - Електронний реєстр).

Виключення суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) з Електронного реєстру здійснюється за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, протягом 10 робочих днів на підставі:

заяви суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво);

виявлення факту подання заявником недостовірних даних у документах, доданих до заяви на включення до Електронного реєстру;

виявлення факту передачі заявником іншій особі у власність або користування приміщень чи обладнання, що забезпечують виробництво продукції з використанням спирту етилового;

виявлення факту відсутності встановлених відповідно до технологічної схеми витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового на кожному місці отримання та/або відпуску у виробництво спирту етилового неденатурованого, масових витратомірів на кожному місці отримання та/або відпуску у виробництво спирту етилового денатурованого, масових витратомірів на кожному місці відпуску продукції, для виробництва якої використовується отриманий спирт етиловий, та/або відсутності їх повірки та/або оцінки відповідності

Судом встановлено, що розпорядженнями ДПС України від 23.07.2024 №10-р та від 06.08.2024 №389-р/л виключено ТОВ «Компанія «Еко-Енергія» з Електронного реєстру суб`єктів господарювання, які використовують спирт етиловий для виробництва продукції хімічного і технічного призначення, парфумерно-косметичної продукції, оцту з харчової сировини та анульовано ліцензію на виробництво біоетанолу відповідно.

Вказані вище рішення суб`єкта владних повноважень прийняті на підставі акту фактичної перевірки від 12.07.2024.

Щодо процедури проведення фактичної перевірки.

Відповідно до п.п. 19-1.1.14 ст. 19-1 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу - контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері.

За змістом п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

За визначенням, наведеним у пп. 75.1.3 п. 75.1 цієї статті, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки визначений ст. 80 ПК України, на виконання пункту 80.2 якої фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, зокрема:

у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів (пп. 80.2.1. п. 80.2 ст. 80 ПК України);

у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3 (пп. 80.2.6. п. 80.2 ст. 80 ПК України);

Підпунктом 82.3 ст. 82 ПК України визначено, що тривалість перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, не повинна перевищувати 10 діб.

Продовження строку таких перевірок здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу не більш як на 5 діб.

Підставами для подовження строку перевірки є:

82.3.1. заява суб`єкта господарювання (у разі необхідності подання ним документів, які стосуються питань перевірки);

82.3.2. змінний режим роботи або підсумований облік робочого часу суб`єкта господарювання та/або його господарських об`єктів.

Судом встановлено та не заперечується відповідачем та третьою особою, що починаючи з січня 2024 року до липня 2024 року ГУ ДПС у Сумській області здійснювалися 16 фактичних перевірок позивача безперервно, тривалість яких становить майже 6 місяців, з питань дотримання ТОВ «Компанія «Еко-Енергія» вимог податкового та іншого законодавства в частині виробництва, зберігання та обігу підакцизних товарів, за наслідками яких не встановлено будь-яких порушень, що підтверджується довідками «Про результати фактичної перевірки» (т. 1 а.с. ).

В липні 2024 ГУ ДПС у Сумській області призначено фактичну перевірку щодо дотримання ТОВ «Компанія «Еко-Енергія» вимог податкового та іншого законодавства в частині виробництва, зберігання та обігу підакцизних товарів.

Як вбачається з наказу від 03.07.2024 №1399-к "Про проведення фактичної перевірки", термін фактичної перевірки ТОВ "Компанія "Еко-Енергія" визначений - не більше 10 діб, починаючи з 04.07.2024, а період проведення - з 04.07.2024 по дату завершення перевірки (т. 1 а.с. 36-37).

Водночас, як вірно зазначено судом першої інстанції таке формулювання не може вважатися "тривалістю перевірки" та "періодом, що підлягає перевірці" в розумінні норм ПК України, оскільки не містить в собі вираження чітких строків.

Зазначення в наказі максимально можливої тривалості проведення фактичної перевірки, позбавляє можливості позивача як суб`єкта господарювання бути обізнаним щодо строку проведення такої перевірки, а зазначення періоду, який буде перевірятися, з прив`язкою до дати закінчення перевірки, яка чітко не визначена, призводить до неможливості встановити який саме період повинен перевірятися.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що наказом від 03.07.2024 №1399-к, в порушення п.81.1 ст.81 ПК України, чітко не визначено ані тривалості проведення перевірок, ані періоду діяльності, який буде перевірятися.

Щодо суті порушень, зазначених у акті перевірки.

Щодо порушення ст. 2 Закону № 481/95-ВР.( робота систем відеоспостереження на всіх етапах виробництва)

Так, в акті перевірки зазначено, що станом на 05.07.2024 о 10:30 на території акцизного складу ТОВ "Компанія "Еко-Енергія" відключені та не працюють три камери з системи відеоспостереження (1 камера направлена на лічильник Універсал, що показує показники виробництва та відвантаження на експорт біоетанолу; 2 камера направлена на лічильник, який знаходиться на складі готової продукції та відповідає за біоетанол, що йде з виробництва на склад готової продукції; 3 камера направлена на лічильник, який знаходиться на складі готової продукції та відповідає за біоетанол для відвантаження готової продукції на експорт та для виробництва розчинника «Сольвент»), яка входить до складу системи відеоспостереження за виробництвом та відпуском продукції, яка налічує 16. Також на етапах виробництва та відпуску спирту у приміщенні зливного відділення, спиртосховища не встановлено (відсутні) камери цілодобових систем відеоспостереження, що є порушенням ч. 2 ст. 2 Закону № 481/95-ВР.

Крім того, в ході перевірки встановлено, що отриманий протягом доби біоетанол накопичується та зберігається в резервуарах, що розташовані у приміщенні зливного відділення. При цьому, зазначене місце зберігання не внесено до Єдиного державного реєстру місць зберігання, чим порушено ст. Закону № 481/95-ВР.

Відповідно до ст. 2 Закону № 481/95-ВР ліцензія на виробництво спирту видається підприємствам, що мають встановлені та безперервно функціонуючі цілодобові системи відеоспостереження за виробництвом та відпуском продукції. Відключення, припинення функціонування або не встановлення на всіх етапах виробництва та відпуску цілодобових систем відеоспостереження є підставою для відмови у видачі ліцензії або анулювання ліцензії.

Виробництво спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу та алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюється за наявності місць зберігання, внесених до Єдиного реєстру. При цьому приміщення, в яких здійснюється виробництво спирту етилового, та місця зберігання спирту, розташовані на території суб`єкта господарювання, який виробляє спирт етиловий, та приміщення, в яких здійснюється виробництво біоетанолу, та місця зберігання біоетанолу, розташовані на підприємстві, яке виробляє біоетанол, вважаються акцизним складом.

В письмових поясненнях позивач зазначив, що в 2020 році, перед отриманням ліцензії, з урахуванням консультації та рекомендації щодо місць розташування камер системи відеоспостереження від ДПС України, встановлено відповідну цілодобову систему відеоспостереження за виробництвом та відпуском біоетанолу, схема відеоспостереження надана до контролюючого органу.

Під час фактичної перевірки 05.07.2024 усі камери системи відеоспостереження ТОВ "Компанія "Еко-Енергія" працювали, а про відключення трьох камер спостереження позивач дізнався лише з акту перевірки.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до наказу Головного управління ДПС у Сумській області від 22.09.2021 року № 418 «Про забезпечення присутності представників Головного управління ДПС у Сумській області на акцизних складах та податкових постах» на акцизному складі ТОВ "Компанія "Еко-Енергія" за адресою Сумська область, Лебединський район, с. Будилка, вул. Заводська, буд. 1-Г. постійно діють представники контролюючого органу (т. 1 а.с. 29-33), які мають можливість перевіряти роботу камер спостереження, їх наявність або відсутність та повідомляти про можливі порушення позивача.

Доказів висловлення зауважень представниками контролюючого органу до роботи камер спостереження, їх наявності або відсутності матеріали справи не містять.

В акті перевірки контролюючий орган лише посилається на вимоги Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" та не надає посилання на нормативно-правові акти, якими прямо передбачено встановлення систем цілодобового відеоспостереження в конкретно визначених місцях та/або приміщеннях.

Як вірно врахував суд першої інстанції, законодавством, що регулює діяльність у сфері виробництва спирту на час здійснення перевірки, не конкретизовано поняття "етапи виробництва", не наведено вимог до системи відеоспостереження, визначення конкретних місць встановлення, кількості відеокамер, якості відеофіксації.

Крім того, чинним законодавством не врегульоване питання яким чином суб`єктам господарювання слід дотримуватися вимог щодо безперервного функціонування цілодобових систем відеоспостереження, які працюють від електропостачання, під час тривалих відключень електропостачання та обмеженою подачею, спричинених постійними ракетними обстрілами РФ енергосистеми України.

При цьому, будь-яких доказів, які б підтверджували відключення зазначених у акті камер спостереження або що вони не працювали саме 05.07.2024 о 10:30, як і невідповідність кількості камер схемі відеоспостереження, яка станом на час отримання ліцензії відповідала вимогам законодавства третя особа ні до акту перевірки, ні в суди першої та апеляційної інстанції не надала.

Щодо зберігання біоетанолу.

Судом встановлено, з урахуванням пояснень позивач, що зберігання біоетанолу здійснюється на складі готової продукції ТОВ "Компанія "Еко-Енергія" місткістю 79360,9 дал., яке знаходиться за адресою: Сумська обл., Лебединський р-н, с. Будилка, вул. Заводська, 1 Г, відомості про яке внесено до Єдиного державного реєстру місць зберігання 01.06.2020 за № 7 та підтверджується довідкою про внесення місць зберігання до Єдиного державного реєстру серії АП № 149241.

Доказів використання будь-яких інших резервуарів або приміщень зливного відділення не передбачено технологічними документами та не встановлено відповідачем.

Згідно ст.3 Закоун України№ 3817-ІХ підставою для анулювання ліцензії є наявність акту або рішення суду про встановлення факту здійснення суб`єктом господарювання виробництва, зберігання, транспортування, торгівлі фальсифікованим або не облікованим у такого суб`єкта господарювання, зокрема біоетанолом.

Колегія судддів зазначає, що акт перевірки не містить встановлення порушень в частині фальсифікованого або не облікованого біоетанолу.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду про недоведеність відповідачем вищевказаних порушень позивачем.

Щодо порушення абз. 4 ч. 45 ст. 18 Закону № 481/95-ВР та пп. «б» пп. 229.1.8 п. 229.1 ст. 229 ПК України.

Так, в акті перевірки зазначено , що місце відпуску спирту етилового денатурованого у виробництво розчинника не обладнано масовим витратоміром, що є порушенням абз. 4 ч. 45 ст. 18 Закону № 481/95-ВР та пп. «б» пп. 229.1.8 п. 229.1 ст. 229 ПК України.

Відповідно до абз. 4 ч. 45 ст. 18 Закону № 481/95-ВР тимчасово, на період запровадження воєнного, надзвичайного стану в Україні, суб`єктам господарювання, які мають ліцензію на виробництво спирту етилового неденатурованого, дозволяється виробництво спирту етилового денатурованого та/або біоетанолу на акцизних складах, на яких здійснюється виробництво та/або зберігання спирту етилового неденатурованого, на підставі ліцензії на виробництво спирту етилового неденатурованого, а суб`єктам господарювання, які мають ліцензію на виробництво спирту етилового денатурованого, дозволяється виробництво біоетанолу на акцизних складах, на яких здійснюється виробництво та/або зберігання спирту етилового денатурованого, на підставі ліцензії на виробництво спирту етилового денатурованого при дотриманні ними таких умов: відпуск спирту етилового денатурованого та/або біоетанолу здійснюється із застосуванням зареєстрованих масових витратомірів в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового.

Згідно пп. «б» пп. 229.1.8 п. 229.1 ст. 229 ПК України суб`єкти господарювання, які використовують спирт етиловий для виробництва продукції, визначеної у підпунктах "д"-"ж" підпункту 229.1.1 пункту 229.1 цієї статті, зобов`язані: обладнати кожне місце отримання та місце відпуску у виробництво спирту етилового денатурованого масовими витратомірами, зареєстрованими в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового.

З наявних в справі доказів підтверджується обладнання місць виробництва біоетанолу витратомірами-лічильниками кориолісовими № 357527, 3254617, які внесені до Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту, мають позитивний та чинний результат повірки, що вбачається з довідки про витратоміри лічильники обсягу виробленого спирту етилового та/або обсягу виробленої продукції, коригуючою від 03.11.2022 та свідоцтва № 24-1-1/103 від 15.06.2022 про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки.

Вказані витратоміри-лічильники кориолісові дозволяють вимірювати як масові, так і об`ємні витрати.

В ході спірної перевірки контролюючим органом не заперечується наявність витратоміра лічильника кориолісового зав. № 357527, № 3254617, проте акт перевірки не містить відомостей щодо місця, в якому він встановлений.

Натомість, в акті від 03.11.2022, складеному ДПС України «Про зняття та накладення пломб на дільниці зневоднення та стандартизації та у місцях приймання та відпуску продукції хімічного та технічного призначення ТОВ «Компанія «Еко-Енергія» зазначено, що 03.11.2022 комісійно проведено заміну витратоміра-лічильника у складі первинного перетворювача витрати F200, зав. 14411239, DN 50, вторинного перетворювача 17001 зав. № 3254733 на витратомір-лічильник у складі первинного перетворювача витрати CMF200, зав. №357527, DN40, вторинного перетворювача 1700І, зав. № 3254617, який обліковує постачання біоетанолу для виготовлення розчинника «Сольвент».

Отже, витратомір лічильник кориолісовий зав. № 357527, № 3254617 встановлений у місці відпуску біоетанолу у виробництво Розчинника.

Крім того, за наслідками попередніх фактичних перевірок контролюючий орган підтвердив встановлення витратоміра лічильника кориолісового зав. № 357527, № 3254617 у місці відпуску спирту етилового денатурованого (біоетанолу) у виробництво Розчинника «Сольвент», що вбачається, в тому числі з довідки від 03.07.2024 «Про результати фактичної перевірки з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства з питань виробництва, зберігання та обігу підакцизних товарів».

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає висновки податкового органу щодо відсутності масового витратоміра у місці виробництва біоетанолу таким, що спростовується наявними в справі доказами.

Враховуючи, що за наслідками судового розгляду справи, висновки акту перевірки не підтвердились, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для прийняття спірних розпоряджень.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів зазначає, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності прийнятих розпоряджень, а тому вірним є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову та їх скасування.

Щодо доводів апеляційних скарг про втручання судом першої інстанції у дискреційні повноваження відповідача.

Частиною 4 ст. 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За приписами вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки при розгляді вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але і у випадку розгляду вимог про зобов`язання відповідного суб`єкта вчинити дії після скасування його адміністративного акта.

Тобто, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 16 травня 2019 року у справі № 826/17220/17.

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження в більш вузькому розумінні це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова може. При цьому дискреційні повноваження завжди мають межі, встановлені законом.

Аналогічна позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі №208/8402/14-а, від 29 березня 2018 року у справі №816/303/16, від 6 березня 2019 року у справі №200/11311/18-а, від 16 травня 2019 року у справі №818/600/17 та від 21 листопада 2019 року у справі №344/8720/16-а.

Також, у постанові Верховного Суду від 05 вересня 2018 року у справі № 826/9727/16 (пункти 49-53), сформовано правову позицію, яка полягає у тому, що аналіз статті 245 у взаємозв`язку зі статтями 2, 5 КАС України свідчить про те, що суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, за сукупності наступних умов:

1) судом встановлено порушення прав, свобод чи інтересів позивача;

2) на час вирішення спору прийняття рішення належить до повноважень відповідача;

3) виконано усі умови, визначені законом для прийняття такого рішення, зокрема подано усі належні документи, сплачено необхідні платежі і між сторонами немає спору щодо форми, змісту, повноти та достовірності наданих документів;

4) прийняття рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

При цьому, адміністративний суд, за загальним правилом, не обмежений у виборі ефективного способу відновлення права особи, порушеного суб`єктом владних повноважень, і вправі обрати найоптимальніший або такий, що відповідає характеру такого порушення та враховує обставини конкретної справи; при цьому перебирання непритаманних суду повноважень відповідного суб`єкта владних повноважень не відбувається лише за умови відсутності встановлених судом у спосіб, передбачений процесуальним законом, обставин для використання відповідним суб`єктом публічного права альтернативності у прийнятті рішення за зверненням суб`єкта приватного права.

Така позиція стосовно застосування статті 245 КАС України є сталою та застосована, зокрема, у постановах від 28 лютого 2019 року у справі № 826/2259/18, від 23 жовтня 2019 року у справі № 520/10769/18 та від 11 лютого 2020 року у справі № 0940/2394/18.

Відповідно до ст. 3 Закону № 481/95-ВР орган ліцензування на наступний робочий день після прийняття розпорядження про анулювання ліцензії вносить інформацію щодо розпорядження про анулювання ліцензії до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального та/або Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, а також оприлюднює його на своєму офіційному веб-сайті.

Порядок ведення Єдиного державного реєстру виробників спирту етилового, коньячного і плодового, спирту етилового ректифікованого виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового, спирту-сирцю виноградного, спирту-сирцю плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів передбачений Інструкцією з ведення Єдиного державного реєстру виробників спирту етилового, коньячного і плодового та зернового дистиляту, спирту етилового ректифікованого виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового, дистиляту виноградного спиртового, спирту-сирцю плодового, біоетанолу, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що затверджена наказом Міністерства фінансів України від 30.11.2012 №1246 (далі - Інструкція № 1246).

Відповідно до пункту 1.2 Інструкції №1246 до Реєстру вносяться відомості про суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на виробництво, зокрема, біоетанолу.

Згідно з пунктом 2.2 Інструкції №1246 у разі анулювання ліцензії, закінчення строку дії ліцензії або зміни відомостей, зазначених у виданій суб`єкту господарювання ліцензії, Департамент протягом п`яти робочих днів вносить відповідні зміни до Реєстру та надає відповідну інформацію в паперовій та електронній формах до Департаменту взаємодії для розміщення на офіційному веб-сайті Державної податкової служби України.

Враховуючи, що підстави для анулювання ліцензії та виключення позивача з Електронного реєстру суб`єктів господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які використовують спирт етиловий для виробництва продукції хімічного і технічного призначення, парфумерно-косметичної продукції, оцту з харчової сировини судом не підтвердились, інших зауважень щодо діяльності позивача відповідачем не висловлювалось, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що правомірним для відповідача, за встановлених попередніх обставин справи, є лише один варіант поведінки і відповідач не наділений повноваженнями діяти не за законом, а на власний розсуд.

За таких обставин, з метою забезпечення ефективного та повного захисту прав позивача суд першої інстанції правильно зобов`язав відповідача включити позивача до Електронного реєстру суб`єктів господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які використовують спирт етиловий для виробництва продукції хімічного і технічного призначення, парфумерно-косметичної продукції, оцту з харчової сировини та видалити з Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах інформацію щодо анулювання ліцензії на виробництво біоетанолу №00001 та поновити про неї інформацію у Реєстрі.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційних скарг спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Сумській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.11.2024 по справі № 520/22284/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді А.О. Бегунц Л.В. Мельнікова