Справа № 140/13055/24
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року ЛуцькСправа № 140/13055/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області (далі ГУНП у Волинській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу №480 о/с від 08.10.2024 про звільнення з посади дільничного офіцера поліції відділу поліцейської діяльності №1 (м. Рожище) Луцького РУП ГУНП у Волинській області та призначення на посаду дільничного офіцера поліції відділу поліцейської діяльності №1 (м. Любешів) Камінь-Каширського РВ ГУНП у Волинській області з 10.10.2024; зобов`язання негайно поновити на посаді дільничного офіцера поліції відділу поліцейської діяльності №1 (м. Рожище) Луцького РУП ГУНП у Волинській області та допустити до негайного виконання службових обов`язків.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом начальника Головного управління Національної поліції у Волинській області № 408 о/с від 08.10.2024 позивач звільнений з посади дільничного офіцера поліції відділу поліцейської діяльності № 1 (м. Рожище) Луцького районного управління Головного управління Національної поліції у Волинській області (надалі Луцького РУП ГУНП у Волинській області) та призначений на посаду дільничного офіцера поліції відділу поліцейської діяльності №1 (м. Любешів) Камінь-Каширського районного відділу ГУНП у Волинській області 10.10.2024.

Позивач був ознайомлений з даним наказом 09.10.2024.

Підставою для звільнення з посади послужив рапорт заступника начальника ГУНП у Волинській області полковника поліції ОСОБА_2 від 30.09.2024 року про необхідність звільнення з займаної посади дільничного офіцера поліції відділу поліцейської діяльності № 1 (м. Рожище) Луцького РУП ГУНП у Волинській області.

Підставою призначення на посаду дільничного офіцера поліції відділу поліцейської діяльності № 1 (м.Любешів) Камінь-Каширського РВ ГУНП у Волинській області стало подання ГУНП у Волинській області заступника начальника ГУНП у Волинській області полковника поліції ОСОБА_2 від 07.10.2024 року у зв`язку із службовою необхідністю, з метою забезпечення належного виконання завдань, поставлених перед структурним підрозділом ГУНП у Волинській області під час дії воєнного стану, виходячи з інтересів служби, у відповідності до ст. 63 Закону України «Про Національну поліцію».

ОСОБА_1 вважає, що переміщення поліцейського з ініціативи начальника, особливо коли це переміщення передбачає зміну місця несення служби, повинно переслідувати легітимну мету та бути пов`язаним з певними об`єктивними чинниками «інтересами служби». У будь-якому разі воно не можу бути прихованою формою покарання, а поліцейські повинні мати засоби правового захисту від переміщень, що не відповідає меті цього інституту, оскільки Законом України «Про Національну поліцію» не врегульоване питання щодо порядку переміщення поліцейського на рівнозначну, вищу або нижчу посаду в іншій місцевості.

Позивач звертає увагу на те, що на час здійснення переміщення по посаді на нього за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось у не проходженні в серпні 2024 року щомісячного тестування накладено дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про необхідність дотримання службової дисципліни та зменшення відсотка преміювання, яке нараховується до щомісячного грошового забезпечення за жовтень місяць 2024 року в розмірі 5 % премії (Наказ Луцького РУП від 25.09.2024 №463/в). Вказане дисциплінарне стягнення у цей період діяло, а тому переміщення на іншу посаду відбулося в супереч вимогам п. 11 ч. 11 ст. 65 Законом України «Про Національну поліцію».

Крім того, позивач зазначає, що ГУНП у Волинській області видаючи наказ №408 о/с від 08.10.2024 не врахувало всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а саме сімейний стан та важке матеріальне становище. Дані обставини обґрунтовані тим, що батько позивача, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є пенсіонером та особою з інвалідністю 1 групи та відповідно до довідки до акту огляду МСЕК потребує постійного стороннього догляду.

З урахуванням наведеного позивач вважає наказ №408 о/с від 08.10.2024 незаконним, тому з метою захисту порушеного права позивач звертається до суду.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 29.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (а.с.61-62).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву №66571-2024 від 10.12.2024 представник відповідача позов не визнає та просить відмовити у його задоволенні з наступних підстав (а.с.66-74).

Зазначає, що Законом України «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану» від 15.03.2022 № 2123-ІХ (далі - Закон № 2123-ІХ) частину восьму статті 65 доповнено абзацом другим та зазначено, що поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.

Капітан поліції ОСОБА_1 склав Присягу на вірність Українському народові, передбачену статтею 64 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до якої поліцейський, усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягає вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

При цьому, зауважує, що в межах спірних правовідносин, відбулося переміщення на підставі частин першої та восьмої статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» в межах ГУНП у Волинській області, що належить до компетенції керівника ГУНП у Волинській області згідно Положення про Головне управління Національної поліції у Волинській області, затвердженого наказом Національної поліції України від 06.11.2015 № 19 (в редакції наказу НПУ від 10.06.2020 № 428).

Як вбачається з матеріалів справи, наказом ГУНП у Волинській області №408 о/с від 08.10.2024 капітана поліції ОСОБА_1 призначено на посаду дільничного офіцера поліції відділу поліцейської діяльності №1 (сел. Любешів) Камінь-Каширського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області, з посадовим окладом 2400 гривень, звільнивши його з посади дільничного офіцера поліції відділу поліцейської діяльності №1 (м.Рожище) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області відповідно до частин першої та восьмої статті 65 Закону України «Про Національну поліцію», з 10.10.2024.

В умовах повномасштабної військової агресії російської федерації проти України, яка розпочалась 24 лютого 2022 року, одним з найважливіших завдань поліції є сприяння органам управління, зокрема міським і районним військовим адміністраціям в безпосередньому виконанні завдань з протидії злочинності та підтримання громадської безпеки і порядку. Надзвичайної важливості такі завдання набувають в регіонах, в яких розташований державний кордон.

Одним з таких регіонів області Камінь-Каширський район. На забезпечення виконання повноважень поліції вкрай негативно впливає наявність некомплектованих посад в територіальних підрозділах Камінь-Каширського районного відділу поліції. При цьому на даний час у відділенні поліції № 1 (сел Любешів) Камінь-Каширського районного відділу поліції ГУНІ у Волинській області існує значний некомплект поліцейських, який складає 8 одиниць (25,8% від штатної чисельності підрозділу).

Посада дільничного офіцера поліції відділу поліцейського діяльності № 1 (м. Рожище) Луцького районного управління поліції ГУНІ у Волинській області відповідно до частини 2 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» є рівнозначною посаді дільничного офіцера поліції відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Любешів) Камінь-Каширського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області, оскільки передбачає таке саме спеціальне звання поліції -«старший лейтенант поліції» згідно наказу Національної поліції від 04.12.2015 №142, яким затверджено «Перелік посад поліцейських і відповідних їм граничних спеціальних звань».

Таким чином, переміщення позивача на іншу посаду було викликано інтересами служби, переведення позивача здійснювалося за ініціативою прямих керівників (начальників) та мало легітимну мету, яка обумовлена інтересами служби під час воєнного стану в країні.

Щодо посилання позивача на наказ Луцького РУП ГУНП у Волинській області №463/в від 25.09.2024, зазначаємо наступне.

Згідно до статті 13 Дисциплінарного статуту НПУ дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Враховуючи вищевикладене, заходи впливу застосовані до позивача наказом Луцького РУП ГУНП у Волинській області №463/в від 25.09.2024 не являються дисциплінарним стягненням відповідно до Дисциплінарного статуту НПУ.

З урахуванням наведеного ГУНП у Волинській області вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими, а тому в задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі.

На адресу суду 15.11.2024 надійшло клопотання від ОСОБА_1 про виклик та допит в якості свідка позивача про відомі йому обставини, що мають значення для справи.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4, частини другої, пункту 10 частини шостої статті 12, частин першої - третьої статті 257, частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) дану справу, як справу незначної складності, розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 по 08.10.2024 проходив службу у Національній поліції України на посаді дільничного офіцера поліції відділу поліцейської діяльності №1 (м. Рожище) Луцького районного управління ГУНП у Волинській області та наказом №408 о/с від 08.10.2024 призначений з 10.10.2024 дільничним офіцером поліції відділу поліцейської діяльності №1 (сел. Любешів) Камінь-Каширського районного відділу поліції ГУНП (а.с.20).

Позивач ознайомлений з наказом ГУНП у Волинській області №408 о/с від 08.10.2024, про що свідчить особистий підпис ОСОБА_1 09.10.2024 (а.с.21).

Підставою для видачі оскаржуваного наказу став рапорт ОСОБА_2 від 30.09.2024 та подання ГУНП у Волинській області про призначення на посаду ОСОБА_1 від 07.10.2024.

Заступником начальника ГУНП у Волинській області полковником поліції Ковальчуком В.С. від 30.09.2024 було подано рапорт начальникові ГУНП у Волинській області полковнику поліції Олегу Сліпчуку, у зв`язку зі службовою необхідністю, з метою забезпечення належного виконання завдань, поставлених перед структурними підрозділами ГУНП у Волинській області під час дії воєнного стану, виходячи з інтересів служби, керуючись статтею 65 Закону України «Про Національну поліцію», про призначення капітана поліції ОСОБА_1 (0056130) дільничним офіцером поліції відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Любешів) Камінь-Каширського районного відділу поліції ГУНП, звільнивши його з посади дільничного офіцера поліції відділу поліцейського діяльності № 1 (м. Рожище) Луцького районного управління поліції ГУНП (а.с.22).

Поданням заступника начальника ГУНП у Волинській області полковника поліції ОСОБА_2 від 07.10.2024 про призначення на посаду дільничного офіцера поліції відділу поліцейської діяльності №1 (сел.Любешів) Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області, встановлено що, з метою забезпечення належного виконання завдань, поставлених перед структурними підрозділами ГУНП у Волинській області під час дії воєнного стану, виходячи з інтересів служби, керуючись статтею 65 Закону України «Про Національну поліцію», було порушено клопотання про призначення капітана поліції ОСОБА_1 (0056130) на посаду дільничного офіцера поліції відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Любешів) Камінь-Каширського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області, установивши йому відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 посадовий оклад в розмірі 2400 гривень (а.с.23-24).

Не погоджуючись з наказом №408 о/с від 08.10.2024 ОСОБА_1 подав рапорт Голові Національної поліції України генералу поліції третього рангу Івану Вигівському, про перегляд та скасування вказаного наказу як необґрунтованого. В обґрунтування своєї позиції позивач вказав, що вищевказаний наказ був прийнятий без приводів, мотивів і конкретних підстав переміщення та всупереч вимогам чинного законодавства, а тому він є неправомірним. Зазначені вимоги є обов`язковою складовою рішення, хоча вони у тексті наказу відсутні. Такі вимоги є гарантією дотримання прав особи, зокрема, щодо якої прийнято рішення про переміщення, а саме переведення (переміщення) на іншу посаду фактично відбулось до іншої місцевості без відома ОСОБА_1 , яке в силу статті 32 Кодексу законів про працю України потребувало згоди. У свою чергу повідомляю, що переміщення поліцейського з ініціативи начальника, особливо коли це переміщення передбачає зміну місця несення служби, повинно переслідувати легітимну мету та бути пов`язаним з певними об`єктивними чинниками «інтересами служби». У будь-якому разі воно не може бути прихованою формою покарання, а поліцейські повинні мати засоби правового захисту від переміщень, що не відповідає меті цього інституту (а.с.37-38).

Наказом ГУНП у Волинській області Луцького РУП від 25.09.2024 №463/в про притягнення до дисциплінарної відповідальності та вжиття заходів впливу до працівників Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області за порушення службової дисципліни, неналежне виконання службових обов`язків, що виразилось у не проходженні в серпні 2024 року щомісячного тестування на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про необхідність дотримання службової дисципліни та зменшення відсотка преміювання, яке нараховується до щомісячного грошового забезпечення за жовтень місяць 2024 року в розмірі 5 % премії (а.с.33-36).

Вирішуючи спір по суті, суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII (в редакції на час спірних правовідносин).

Згідно статті 2 Закону України «Про Національну поліцію» завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України «Про Національну поліцію» у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За змістом частини 1, 4 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

За змістом частини 1 статті 17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

За змістом частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини; надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до частин 1, 3-5 статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції встановлює Міністерство внутрішніх справ України.

Відповідно до частини десятої статті 62 Закону України «Про Національну поліцію», яка визначає гарантії професійної діяльності поліцейського, поліцейський користується повноваженнями, передбаченими цим Законом, незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу, та може бути переміщений по службі залежно від результатів виконання покладених на нього обов`язків та своїх професійних, особистих якостей.

Частиною 1 статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що особа, яка вступає на службу в поліцію, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

Відповідно до статті 60 Закону України «Про Національну поліцію», відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.

Вказана стаття в редакції Закону № 2123-IX від 15.03.2022, згідно пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану» №2123-IX від 15.03.2022 року діє тимчасово, на період введення в Україні воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України та 60 днів після цього.

Згідно з приписами частини 1 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію», переміщення поліцейських здійснюється:

1) на вищу посаду - у порядку просування по службі;

2) на рівнозначні посади: для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби; за ініціативою поліцейського; у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації; у разі необхідності проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з визначеним строком служби); за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних і особистих якостей - на підставі висновку атестації; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри відповідно до статті 87 цього Закону;

3) на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський: у зв`язку зі скороченням штатів або реорганізацією в разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; через службову невідповідність - на підставі висновку атестації з урахуванням професійних і особистих якостей; за ініціативою поліцейського; як виконання накладеного дисциплінарного стягнення - звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри, відповідно до статті 87 цього Закону;

4) у зв`язку із зарахуванням на денну форму навчання за державним замовленням, у тому числі до магістратури, ад`юнктури та докторантури закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання.

Частиною 2 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що посада вважається вищою, якщо за нею штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції, нижчою, якщо передбачене нижче спеціальне звання поліції, та рівнозначною, якщо передбачене таке саме спеціальне звання поліції.

Відповідно до частини 7 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію», переведення є формою переміщення поліцейських, яке здійснюється у разі, якщо звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних керівників.

Згідно з приписами частини 8 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію», переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.

Поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.

Частину 8 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» доповнено абзацом другим згідно із Законом № 2123-IX від 15.03.2022, дія якого встановлена аналогічно прикінцевими та перехідними положеннями вказаного Закону, про що вже зазначалось вище.

Частинами 9-11 вказаної статті визначено, що переведення поліцейського здійснюється на підставі наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та наказу про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський.

У разі якщо згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначенню поліцейського на посаду повинно передувати погодження відповідних органів державної влади або органів місцевого самоврядування чи їх посадових осіб, призначення на посаду здійснюється після отримання такого погодження.

Не допускається переміщення поліцейських на вищі посади протягом шести місяців з дня притягнення до адміністративної відповідальності, а також поліцейських, які мають діюче дисциплінарне стягнення.

Для забезпечення належної підготовки та видання наказів з питань проходження служби поліцейськими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23 листопада 2016 року №1235, затверджено Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції (далі - Порядок № 1235) та Перелік документів з питань проходження служби (далі - Перелік).

Відповідно до розділу ІІ Порядку № 1235, підставою для видання наказів по особовому складу є такі зміни в службовій діяльності, зокрема, як переміщення по службі.

За приписами пункту 2 розділу ІІІ Порядку № 1235, підставою для підготовки та видання наказів по особовому складу є документи з питань проходження служби, подані до підрозділу кадрового забезпечення поліцейським, його керівником або працівником, який здійснює кадрове забезпечення підрозділу.

Пунктом 3 розділу ІІІ Порядку №1235, перелік документів з питань проходження служби визначається згідно з Переліком документів з питань проходження служби, затвердженим наказом МВС України від 23 листопада 2016 року №1235.

Відповідно до пункту 4 розділу ІІІ Порядку № 1235, у разі необхідності для підготовки наказів можуть витребовуватися документи з певних питань проходження служби в поліції, передбачені чинним законодавством України.

Переліком визначено, що документами з питань проходження служби є: рапорт (заява), що пишеться власноручно у довільній формі; подання про призначення на посаду; подання про встановлення додаткових видів грошового забезпечення.

З матеріалів справи вбачається, на підставі наказу ГУНП у Волинській області №408 о/с від 08.10.2024 «По особовому складу», відповідно до частини першої та восьмої статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» капітана ОСОБА_1 призначено з 10.10.2024 дільничним офіцером поліції відділу поліцейської діяльності №1 (смт. Любешів) Камінь-Каширського району відділу поліції ГУНП, з посадовим окладом 2 400,00 грн. звільнивши його з посади дільничного офіцера поліції відділу поліцейської діяльності №1 (м. Рожище) Луцького району управління поліції ГУНП. Підстава: рапорт ОСОБА_2 від 30.09.2024, подання ГУНП у Волинській області про призначення на посаду ОСОБА_1 від 07.10.2024. (а.с.20-21, 22-24).

Таким чином, з урахуванням приписів частин 1, 8, 9 Закону України «Про Національну поліцію», переведення позивача здійснено на підставі виданого керівником Головного управління Національної поліції у Волинській області (до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади позивача) наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції, на підставі чого наказом Головного управління Національної поліції у Волинській області позивача призначено на посаду в органі поліції, до якого його переміщено.

Викладене свідчить про дотримання відповідачами порядку переміщення в частині видання відповідних наказів.

Суд зауважує, що згідно рапорта заступника начальника ГУНП у Волинській області полковника Ковальчука Віталія від 30.09.2024 та подання заступника начальника ГУНП у Волинській області полковника Ковальчука Віталія від 07.10.2024 причиною переведення ОСОБА_1 по службі в іншу місцевість обумовлено інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади, що передбачено статтею 65 Закону України «Про Національну поліцію» (а.с.22-24).

Положеннями розділів II та III Порядку № 1235 передбачено, що видавати накази по особовому складу можуть керівники органів та підрозділів поліції, а також закладів та установ, що належать до сфери управління Національної поліції України, відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, а також номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

Підставою для підготовки та видання наказів по особовому складу є документи з питань проходження служби, подані до підрозділу кадрового забезпечення поліцейським, його керівником або працівником, який здійснює кадрове забезпечення підрозділу.

Розділом II Порядку № 1235 визначено, що підставою для видання наказів по особовому складу є, серед іншого, такі зміни в службовій діяльності поліцейського призначення на посаду, переміщення по службі, а також установлення чи скасування додаткових видів грошового забезпечення, премії та інших доплат відповідно до вимог чинного законодавства України.

З системного аналізу Порядку № 1235 вбачається, що документи наведені в ньому стосуються лише окремих аспектів проходження служби, а саме зміни в службовій діяльності за ініціативою поліцейського - рапорт, призначення на посаду - на підставі подання керівника, а також встановлення окремих видів грошового забезпечення - подання.

Суд наголошує, що вимоги до форми та порядку оформлення документів, щодо інших аспектів проходження служби зокрема щодо звільнення з посади, переміщення (переведення) по службі поліцейського за ініціативою керівника, окрім зміни в службовій діяльності за ініціативою поліцейського, призначення на посаду, встановлення окремих видів грошового забезпечення, цим Порядком не передбачені.

Так, Типова інструкція з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.2018 № 55 (далі - Типова інструкція) встановлює вимоги щодо документування управлінської інформації в органах державної влади, тобто містить загальні норми документообігу в органах державної влади, у тому числі органах поліції.

Згідно з пунктами 80, 99 Типової інструкції, проекти наказів з кадрових питань (особового складу) (про прийняття на роботу, звільнення, надання відпустки, відрядження тощо) готує кадрова служба на підставі рішень керівника установи організаційно-розпорядчого чи нормативно-правового характеру, доповідних записок керівників структурних підрозділів, конкурсних документів (протоколів та рішень атестаційної чи іншої комісії), заяв працівників, трудових договорів та інших документів.

У тексті наказів (розпоряджень) з кадрових питань (особового складу), як правило, констатуюча частина (преамбула) не зазначається, крім випадків призначення на посаду або звільнення з посади керівних працівників органом вищого рівня або за іншою процедурою. У такому разі в констатуючій частині (преамбулі) наводиться посилання на відповідний нормативно-правовий акт органу вищого рівня у такій послідовності: вид акта, установа - автор, дата, номер, повна назва.

Як свідчать встановлені обставини справи, згідно витягу з наказу ГУНП у Волинській області №408 о/с від 08.10.2024 «По особовому складу», відповідно до частини першої та восьмої статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» капітана ОСОБА_1 призначено з 10.10.2024 дільничним офіцером поліції відділу поліцейської діяльності №1 (смт. Любешів) Камінь-Каширського району відділу поліції ГУНП, з посадовим окладом 2 400,00 грн. звільнивши його з посади дільничного офіцера поліції відділу поліцейської діяльності №1 (м. Рожище) Луцького району управління поліції ГУНП. Підстава: рапорт ОСОБА_2 від 30.09.2024, подання ГУНП у Волинській області про призначення на посаду ОСОБА_1 від 07.10.2024. (а.с.20-21, 22-24).

Суд зазначає, що спірний наказ містить посилання на норми чинного спеціального законодавства, що регулюють спірні правовідносини, а саме частин 1 та 8 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію», як на підставу для переміщення позивача відділу поліцейської діяльності №1 (сел. Любешів) Камінь-Каширського відділу поліції ГУНП у Волинській області для подальшого проходження служби, тобто за ініціативою керівників інших органів поліції, які порушили питання про переміщення.

При цьому, відсутність конкретизації підстави, у зв`язку з якими позивача переведено до іншого місця служби, не впливає на правомірність прийнятого відповідачем наказу, з огляду на фактичну наявність таких підстав та спеціального законодавства, яким передбачено необхідність прийняття таких рішень (переведення до іншого місця проходження служби) з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану.

Так, з аналізу викладених норм суд дійшов висновку, що спірний наказ містить відповідні посилання на загальну підставу його винесення, конкретизацію якого викладено у відповідному рапорті заступника начальника ГУНП у Волинській області полковника Ковальчука Віталія від 30.09.2024 та поданні заступника начальника ГУНП у Волинській області полковника Ковальчука Віталія від 07.10.2024 причиною переведення ОСОБА_1 по службі в іншу місцевість обумовлено інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади, що передбачено статтею 65 Закону України «Про Національну поліцію» (а.с.22-24).

З урахуванням викладеного доводи позивача про те, що доводи посадових осіб є надуманими є хибними, оскільки спірний наказ було прийнято за наявності законодавчо закріпленої підстави для здійснення такого службового переміщення.

Щодо доводів позивача про відсутність його згоди на таке переведення, суд зазначає наступне.

Так, пунктом 2 частини 1 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію», законодавець серед підстав для переміщення поліцейських на рівнозначні посади безпосередньо виділяє лише одну підставу для такого переміщення, яка враховує згоду поліцейського, а саме переміщення за ініціативою поліцейського.

Разом з цим, така підстава як «виходячи з інтересів служби», як в даному спорі, такої згоди не потребує.

Отже, переміщення за підставою - «виходячи з інтересів служби» є насамперед рішення певних органів (керівника суб`єкта призначення), прийняття яких не залежать від волі поліцейського.

При цьому пункт 2 частини 1 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» передбачає єдине правило щодо можливості переміщення поліцейських на рівнозначні посади в інтересах служби, не відокремлюючи випадки такого переміщення в межах однієї місцевості (населеного пункту) чи в іншу місцевість.

Слід зазначити, що у підпункті «б» пункту 42 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114 (далі - Положення), закріплено аналогічне правило про те, що переміщення осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу на рівнозначні посади провадиться у разі службової необхідності, проведення планової заміни в місцевостях, що зазнали радіоактивного забруднення в результаті аварії на Чорнобильській АЕС, а також для доцільнішого використання з урахуванням їх ділових і особистих якостей, стану здоров`я, віку та підготовки за новою спеціальністю.

У вказаному пункті Положення йдеться також про те, що рішення про переміщення по службі осіб середнього, старшого або вищого начальницького складу приймається відповідним начальником з урахуванням думки їх прямих начальників і колективу працівників.

Таким чином, спеціальне законодавство, чинне на момент виникнення спірних правовідносин, не вимагало згоди поліцейського при прийнятті рішення про його переміщення в інтересах служби на рівнозначну посаду у цю або іншу місцевість.

Як зазначалось вже судом, згідно статті 60 Закону України «Про Національну поліцію», відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.

Абзацом 2 частини 8 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.

Вказані норми внесені змінами в редакції Закону «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану» №2123-IX від 15.03.2022 та згідно пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону вони діють тимчасово, на період введення в Україні воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України та 60 днів після цього.

Пунктом 4 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Водночас частиною першою статті 32 Кодексу законів про працю України установлено, що переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Усталеною є практика Верховного Суду щодо застосування приписів Кодексу законів про працю України у разі неврегульованості нормами спеціального законодавства правовідносин, щодо яких виник спір.

Однак відсутність у Законі України «Про Національну поліцію» та Положенні норми про обов`язковість згоди поліцейського на переміщення в іншу місцевість на рівнозначну посаду для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби, вказує не на неврегульованість цих правовідносин нормами спеціального законодавства, а про їхнє вирішення у спосіб, відмінний від правового регулювання трудових відносин, відповідно до норм трудового законодавства.

Отже, зміни в спеціальному законодавстві з питань проходження служби в поліції, що відбулися з 01 травня 2022 року, виключили можливість субсидіарного застосування норм трудового законодавства до регулювання порядку переміщення поліцейських, усунувши таким чином неоднозначне застосування відповідних норм права у подібних правовідносинах.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 25.05.2023 № 620/3663/19.

При цьому питання ефективності державного управління, доцільності управлінських рішень перебувають поза межами критеріїв правомірності дій суб`єкта владних повноважень, які перевіряє суд.

Таким чином, суд наголошує, що норми статті 32 Кодексу законів про працю України не підлягають застосуванню до правовідносин щодо переведення поліцейських, з огляду на те, що до них підлягає застосуванню спеціальне законодавство Закон України «Про Національну поліцію».

Згідно викладеного вище, згода поліцейського на таке переведення не потрібна.

З приводу посилання позивача на подання рапорту від 14.10.2024 з посиланням на наявність батька з 1 групою інвалідності, яким необхідний постійний догляд, суд зазначає наступне.

Як слідує з матеріалів справи, позивач 14.10.2024 подав рапорт голові Національної поліції України І. Виговському в якому, зокрема зазначив, що при переміщенні його на посаду в іншу місцевість з м. Рожище до сел. Любешів не враховано той факт, що його батько ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з позивачем та перебуває на його утриманні є особою похилого віку та інвалідом І групи, тобто потребує постійного стороннього догляду у зв`язку з тяжкою хворобою та значних (великих) коштів на лікування. На підтвердження зазначеної обставини разом з рапортом подав на розгляд пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 , свідоцтво про народження ОСОБА_1 т довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ №874198 (а.с.37-41).

Суд зазначає, що позивачем ні до матеріалів справи, ні до поданого рапорту від 14.10.2024 не надано акт про встановлення факту здійснення постійного догляду за батьком ОСОБА_3 , тому відсутня можливість встановити що саме позивач є єдиною особою, яка може здійснювати догляд за батьком.

Отже, вказане свідчить про дотримання відповідачем при прийнятті оскаржуваного наказу виходячи з принципу обґрунтованості, який передбачає прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для його прийняття та безпосередньо впливають на його правомірність.

Також, слід вказати, що не можуть бути задоволені судом позовні вимоги щодо зобов`язання ГУНП у Волинській області негайно поновити на посаді дільничного офіцера поліції відділу поліцейської діяльності №1 (м. Рожище) Луцького РУП ГУНП у Волинській області та допустити до негайного виконання службових обов`язків, виходячи із того, що вказані позовні вимоги є похідними від позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено.

Інші доводи учасників справи не є юридично значимими та не впливають на висновки суду.

Позивачем не доведено ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

В свою чергу, відповідач належним чином довів правомірність прийняття оскаржуваного наказу та відсутність правових підстав для його скасування.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень. Разом з тим, згідно з принципом змагальності позивач має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.

В даному випадку позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, що свідчить про необґрунтованість заявлених позовних вимог та відмову у їх задоволенні.

Відповідно до статті 139 КАС України у зв`язку з відмовою позивачу в задоволенні позову понесені ним судові витрати, пов`язані зі зверненням до суду, не відшкодовуються.

Керуючись статтями 243, 245-247, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Волинській області (43025, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Винниченка, 11, ).

Суддя А.Я. Ксензюк