Справа № 340/4978/24
Суддя: В.В. НАУМЕНКО
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року м. Кропивницький Справа № 340/4978/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді В.В. НАУМЕНКА, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача-1: Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 )

до відповідача-2: Військова частина НОМЕР_4 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 )

про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, через уповноваженого представника адвоката Слізяк М.М., звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить:

1) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 , щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168 за період з 25.02.2024 по 06.03.2024, з 06.03.2024 по 14.03.2024, з 16.03.2024 по 14.04.2024 включно у розмірі 100 000,00 (сто тисяч) гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні, пов`язаним із захистом Батьківщини та у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;

2) зобов`язати військову частину НОМЕР_4 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168 у розмірі 100000,00 (сто тисяч) гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні, пов`язаним із захистом Батьківщини та у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, а саме за період з 25.02.2024 по 06.03.2024, з 06.03.2024 по 14.03.2024, з 16.03.2024 по 14.04.2024 включно.

Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивача зазначає, що відповідачем не в повній мірі нараховано та не виплачено позивачу додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 у розмірі 100000 грн. пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарського-експертної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, отриманим 24.02.2024 року. Тому позивач змушений був звернутись до суду для захисту своїх прав.

Ухвалою судді від 30.07.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та зобов`язано відповідача надати суду докази (а.с. 35).

Представником військової частини НОМЕР_4 15.08.2024 подано відзив на позовну заяву відповідно до якого, вважає, що вказаний спір є спором про право на отримання коштів. Вказує що накази командира військової частини НОМЕР_2 скеровано для нарахування позивачу за період перебування на стаціонарному лікуванні, у зв`язку із отриманим пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) з 25.02.2024 по 06.03.2024, з 06.03.2024 по 14.03.2024, з 16.03.2024 по 14.04.2024 додаткову винагороду з розрахунку 100 000 грн на місяць. Тому вважає що спір відсутній та просить закрити провадження у справі. Натомість вказує, що виплату нарахованих сум не проведено (а.с. 42-56).

Відповідач-2 - військова частина НОМЕР_2 у відзиві на позов посилається на досудове вирішення вказаного спору та нарахування військовою частиною НОМЕР_4 на виконання наказів командира військової частини НОМЕР_2 позивачу за період перебування на стаціонарному лікуванні, у зв`язку із отриманим пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) з 25.02.2024 по 06.03.2024, з 06.03.2024 по 14.03.2024, з 16.03.2024 по 14.04.2024 додаткової винагороди з розрахунку 100 000 грн на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні у повному обсязі. Тому вважає що спір відсутній (а.с. 57-68).

Позивач правом подати відповідь на відзив не скористався. Натомість 29.08.2024 року подав заяву, де зазначив, що станом на 28.08.2024 року на розрахунковий рахунок позивача кошти за період перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку із отриманим пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) з 25.02.2024 по 06.03.2024, з 06.03.2024 по 14.03.2024, з 16.03.2024 по 14.04.2024 нарахованої додаткової винагороди з розрахунку 100000 грн на місяць, за наказами відповідача-1 від відповідача-2 не надходили. Саме по собі видання наказів про нарахування вказаних виплат, без проведення виплати нарахованих сум, не може свідчити про відсутність спору, а тому наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 69-72).

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 24), відповідно до військового квитка проходив військову службу в Збройних Силах України у складі Військової частини НОМЕР_2 з 17.02.2022 по 25.04.2024 року (а.с. 27-28).

Згідно довідки про обставини травми від 21.03.2024 року №64Д (а.с. 14) під час проходження військової служби у складі військової частини НОМЕР_2 , молодший сержант ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримав вибухову травму, вогнепальне осколкове сліпе поранення нижньої третини лівого передпліччя. Травма отримана під час захисту Батьківщини, при виконанні бойового завдання за призначенням, перебував у засобах індивідуального захисту. Не перебував під дією алкоголю, наркотичних та психотропних речовин.

Так, після отриманого 24.02.2024 року поранення позивач перебував на стаціонарному лікуванні та відпустках за станом здоров`я:

виписка №1406 (а.с. 21) - з 25.02.2024 по 06.03.2024;

виписка №819 (а.с. 22-23) - з 06.03.2024 по 14.03.2024;

довідка ВЛК №1414 (а.с. 11) від 14.03.2024 - відпустка 30 календарних днів.

Відповідно до довідки ВЛК №1414 від 13.03.2024 року - травма тяжка.

Згідно витягу з протоколу №1926 від 17.05.2024 року засідання штатної військово-лікарської комісії 12 регіональної лікарської комісії, відмінено причинний зв`язок поранення за довідкою ГВЛК від 14.03.2024 року №1414 та визначено причинний зв`язок поранення отриманого 24.02.2024 року - ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини (а.с. 15).

Відтак, матеріалами справи підтверджено перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні та у відпустках за станом здоров`я у період з 25.02.2024 року по 14.04.2024 року.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 25.04.2024 року № 116 (а.с. 9) ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини на підставі наказу у зв`язку зі звільненням у запас за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (за сімейними обставинами).

Як зазначає позивач та підтверджено матеріалами справи, збільшену додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168, за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) з 13.01.2023 року він не отримував навіть після звільнення з військової служби.

Так, відповідно до наказів командира військової частини НОМЕР_2 від 05.08.2024 року №493 та №441 (а.с. 63, 64), внесено зміни до наказів командира військової частини НОМЕР_2 за лютий-квітень 2024 року від 16.03.2024 року №223, від 04.04.2024 року №243 та від 03.05.2024 року №215, які доповнено пунктом про виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди за періоди з 24.02.2024 року по 29.02.2024 року, з 01.03.2024 року по 14.03.2024 року, з 16.03.2024 року по 31.03.2024 року, з 01.04.2024 року по 14.04.2024 року.

Водночас позивач стверджує, що не отримав вказані кошти.

Відповідач доказів на підтвердження зарахування коштів на розрахунковий рахунок позивача до суду не надав, а також не заперечив твердження позивача про неотримання фактично нарахованих коштів.

Незгода позивача із бездіяльністю відповідача щодо виплати додаткової грошової винагороди у розмірі 100000 грн. пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 2 статті 1-2 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з частиною 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24.02.2022 р. № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 168.

Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнято Постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі по тексту Постанова №168), пунктом 1 якої встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 зазначеної постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі Окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 р. № 912/з/29, абзацами 3, 4 п. 3 якого передбачено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Абзацом 4 пункту 1 Постанови №168 встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.

При цьому, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості періодів перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захисті Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.

До того ж, такої умови, як безперервність перебування на лікуванні, для виплати додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн. приписами Постанови №168 не передбачено.

Відтак, у спірних правовідносинах по даній справі підлягають застосуванню саме приписи постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168.

Відповідно до довідки про обставини травми від №64Д від 21.03.2024 (а.с. 14) під час захисту Батьківщини у складі військової частини НОМЕР_2 , ОСОБА_1 перебуваючи у засобах індивідуального захисту, отримав вибухову травму.

Перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я підтверджено виписками з лікарняних закладів та висновком ВЛК у період з 25.02.2024 по 06.03.2024, з 06.03.2024 по 14.03.2024, з 16.03.2024 по 14.04.2024 (а.с. 11, 21, 23).

Суд зазначає, що обидві вищевказані умови (пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини; факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення) та відпустках для лікування після поранення дотримані, встановлені судом вище в ході розгляду справи та підтверджуються матеріалами справи

Разом з тим за вказані періоди додаткову винагороду у збільшеному розмірі відповідач позивачу не виплатив.

Посилання відповідачів на внесення змін відповідно до наказів командира військової частини НОМЕР_2 від 05.08.2024 року № 493 та №441, до наказів командира військової частини НОМЕР_2 за лютий-квітень 2024 року від 16.03.2024 року №223, від 04.04.2024 року №243 та від 03.05.2024 року №215, які доповнено пунктом про виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди за періоди з 24.02.2024 року по 29.02.2024 року, з 01.03.2024 року по 14.03.2024 року, з 16.03.2024 року по 31.03.2024 року, з 01.04.2024 року по 14.04.2024 року, не є належним підтвердженням ані нарахування спірних коштів, ані виплати збільшеної винагороди відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачу протиправно не нараховано та не виплачено збільшену до 100000 гривень винагороду за період з 25.02.2024 по 06.03.2024, з 06.03.2024 по 14.03.2024, з 16.03.2024 по 14.04.2024, протягом строку перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та відпустці за станом здоров`я.

Враховуючи вищевикладене, та з огляду на необхідність обрання найбільш ефективного способу захисту порушеного права, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди за період з 25.02.2024 по 06.03.2024, з 06.03.2024 по 14.03.2024, з 16.03.2024 по 14.04.2024 та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, збільшену до 100000 гривень, пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, з урахуванням раніше виплачених сум додаткової винагороди.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У разі надання відповідачем доводів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про правомірність його рішень, дій чи бездіяльності, позивач має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд виснував про наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, доказів понесення відповідачем судових витрат матеріали справи не містять, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 19, 77, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_4 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», збільшеної до 100000 гривень, за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці за станом здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а саме з 25.02.2024 по 14.03.2024, з 16.03.2024 по 14.04.2024, з урахуванням раніше виплачених сум додаткової винагороди.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_4 (ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», збільшену до 100000 гривень, за період з 25.02.2024 по 14.03.2024, з 16.03.2024 по 14.04.2024, пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, з урахуванням раніше виплачених сум додаткової винагороди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які зареєстрували електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи. Вказане не позбавляє права таку особу отримати копію судового рішення у паперовій формі за її окремою заявою.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду В.В. НАУМЕНКО