Справа № 578/1220/24
Суддя: Зеря Ю. О.
Дата ухвалення: 2025-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 578/1220/24
провадження №2-а/578/2/25

РІШЕННЯ

І м е н е м У к р а ї н и

13 лютого 2025 року селище Краснопілля

Краснопільський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Зері Ю.О., за участю секретаря судового засідання Ткаченко Г.В., позивача ОСОБА_1 , представника позивача Муйдінова Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження справу

за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 в особі представника адвоката Муйдінова Родіона Мукумовича,

до Департаменту патрульної поліції, , вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048,

про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

установив:

16.12.2024 до Краснопільського районного суду Сумської області надійшла позовна заява представника позивача до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3210188, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 20400 грн за частиною четвертою статті 126 КУпАП та закриття провадження у справі; стягнення з відповідача на користь позивача 10000,00 грн витрат на оплату послуг адвоката.

Позов обґрунтований тим, що на думку представника позивача, оскаржувана постанова підлягає скасуванню як безпідставна, оскільки на момент притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною четвертою статті 126 КУпАП у поліцейського була відсутня інформація про набрання законної сили постановою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська у справі № 202/7314/24, за якою позивача було б притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП з накладенням стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керування транспортним засобом, а відтак у поліцейського не було правових підстав для складання оскаржуваної постанови.

Ухвалою Краснопільського районного суду Сумської області від 17.12.2024 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін, розгляд справи по суті призначено на 26.12.2024, у подальшому розгляд справи відкладався до 24.01.2025 та до 03.02.2025, також у судовому засіданні оголошувалась перерва до 13.02.2025.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, проти позову заперечує та просить відмовити у його задоволенні, зазначає, що під час перевірки документів позивача через інформаційно-комунікаційну систему «Інформаційний портал Національної поліції України» було встановлено, що позивач позбавлений права керування транспортними засобами на строк один рік відповідно до постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11.07.2024 у справі № 202/7314/24, станом на 07.10.2024 вказана постанова набрала законної сили. Відтак на думку відповідача оскаржувана постанова є обґрунтованою, законною та правомірною. Також у відзиві відповідач просить суд відмовити у стягненні на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, оскільки такі витрати позивача є недоведеними та підстав для їх стягнення немає.

Представник позивача подав відповідь на відзив, наполягає на задоволенні позовних вимог, доводи відповідача вважає необґрунтованими, оскільки вони спростовуються наявними у справі доказами, також наполягає на стягненні з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у повному обсязі.

Від відповідача заперечення до суду не надходили.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з наведених у позові підстав та просили суд задовольнити позов у повному обсязі, покласти на відповідача судові витрати.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про причин неявки не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, його неявка не є перешкодою для розгляду справи.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази, надані учасниками на підтвердження їх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 07.10.2024 о 00-47 год інспектором 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області старшим лейтенантом поліції Тарахно Максимом Віталійовичем була розглянута справа про адміністративне правопорушення та винесена оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3210188, за якою до позивача ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 20400 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 126 КУпАП.

Відповідно до наявної у матеріалах справи копії постанови серії ЕНА №3210188, 07.10.2024 о 00-08 год у м. Суми по вул. Харківській, 116 водій керував транспортним засобом будучи позбавленим права керування, чим порушив пункт 2.1 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за частиною четвертою статті 126 КУпАП, внаслідок чого на позивача було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 грн.

При цьому суд звертає увагу, що оскаржувана постанова, копія якої міститься у матеріалах справи, не містить відомостей про те, на підставі чого поліцейським, який її виніс, зроблений висновок, що водій дійсно позбавлений права керування транспортним засобом, ким та коли було прийняте відповідне рішення, строк, на який позивач був позбавлений права керування транспортним засобом. Крім того постанова не містить доказів того, що позивач при розгляді справи про адміністративне правопорушення був ознайомлений з правами, передбаченими статтею 268 КУпАП, а також отримав копію оскаржуваної постанови, оскільки відсутні підписи позивача або записи про відмову від підпису у відповідних графах постанови, складеної 07.10.2024.

З наявного у матеріалах справи відеозапису вбачається, що 07.10.2024 працівниками поліції дійсно був зупинений позивач, який керував транспортним засобом. Під час перевірки документів водія останньому було наголошено, що він на підставі постанови судді позбавлений права керування транспортним засобом на підставі частини першої статті 130 КУпАП. При розгляді справи про адміністративне правопорушення позивачеві роз`яснювались його права, передбачені статтею 268 КУпАП, з`ясовувалась наявність клопотань, заяв, пояснень. Також відеозапис підтверджує, що у ході розгляду справи про адміністративне правопорушення було встановлено, що ОСОБА_1 невідомо було про факт накладення на нього адміністративного стягнення за частиною першою статті 130 КУпАП, він також повідомляв поліцейським, що раніше його також зупиняли працівники поліції, але жодного разу йому не повідомляли про те, що він начебто позбавлений права керування транспортним засобом, водій заявляв про наміри оскаржити постанову судді.

Також судом встановлено, що 07.10.2024 позивач уклав з адвокатом Муйдіновим Р.М. договір № 89 про надання правової допомоги, за умовами якого адвокат взяв на себе зобов`язання надавати позивачеві юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

У подальшому на виконання взятих за вказаним договором зобов`язань адвокат звернувся:

1)08.10.2024 до Управління патрульної поліції в Сумській області із запитом про надання відеозаписів процедури розгляду справи про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за частиною четвертою статті 126 КУпАП, а також інформації про складені відносно ОСОБА_1 адміністративні матеріали та відомості щодо їх подальшого розгляду;

2)11.10.2024 до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з заявою про ознайомлення з матеріалами справи № 202/7314/24 відносно ОСОБА_1 шляхом забезпечення доступу через систему «електронний суд» та 22.10.2024 з адвокатським запитом щодо надання інформації про повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи судом відносно нього та отримання ним судової кореспонденції (судових повісток, копії постанови судді);

3)02.11.2024 до Дніпровського апеляційного суду з апеляційною скаргою на постанову судді у справі № 202/7314/24 та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження шляхом подачі апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська.

14.10.2024 за № 186-Аз/41/38/03-2024 Управлінням патрульної поліції в Сумській області була надана відповідь на адвокатський запит від 08.10.2024, надано усі наявні копії відеоматеріалів стосовно постанови про адміністративне правопорушення та повідомлено, що за наявною інформацією «Інформаційного порталу Національної поліції» відносно ОСОБА_1 . 26.04.2024 інспектором Управління патрульної поліції в Донецькій області був складений протокол за частиною першою статті 130 КУпАП та направлено до Індустріального районного суду м. Дніпро за № 2267 від 02.05.2024. Інформація щодо прийнятого рішення по даній адміністративній справі згідно «Інформаційного порталу Національної поліції» відсутня.

01.11.2024 за вих. № 01-14/203/2024 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська була надана відповідь на адвокатський запит від 22.10.2024 та повідомлено, що у провадженні суду перебувала справа № 202/7314/24 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП, постановою від 11.07.2024 у справі № 202/7314/24 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто у дохід держави судовий збір. Також повідомлено, що справу розглянуто згідно вимог статті 268 КУпАП без участі ОСОБА_1 , постанова про накладення адміністративного стягнення була направлена особі простим поштовим відправленням, у зв`язку з чим не надано інформації щодо рекомендованого повідомлення на підтвердження факту направлення та отримання ОСОБА_1 постанови судді від 11.07.2024.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25.11.2024 у справі № 202/7314/24 задоволено клопотання захисника Муйдінова Р.М. про поновлення строку апеляційного оскарження, задоволено подану ним апеляційну скаргу, скасовано постанову Інстустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11.07.2024 стосовно ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП, провадження у справі закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Таким чином наявні у матеріалах справи докази свідчать про те, що постанова судді від 11.07.2024 у справі № 202/7314/24, якою позивача було, зокрема, позбавлено права керування транспортним засобами та яка стала підставою для винесення поліцейським оскаржуваної постанови, скасована.

При цьому твердження, викладені у відзиві на позов, стосовно того, що під час перевірки документів позивача через інформаційно-комунікаційну систему «Інформаційний портал Національної поліції України» було встановлено, що позивач позбавлений права керування транспортними засобами на строк один рік відповідно до постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11.07.2024 у справі № 202/7314/24, та що станом на 07.10.2024 вказана постанова набрала законної сили, суд вважає безпідставними, оскільки відповідних доказів на підтвердження вказаної обставини відповідачем не надано.

У той же час матеріали справи містять відомості про те, що листом № 186-Аз/41/38/03-2024 від 14.10.2024 Управління патрульної поліції в Сумській області повідомило представника позивача адвоката Муйдінова Р.М. про те, що за наявною інформацією «Інформаційного порталу Національної поліції» відносно ОСОБА_1 . 26.04.2024 інспектором Управління патрульної поліції в Донецькій області був складений протокол за частиною першою статті 130 КУпАП та направлено до Індустріального районного суду м. Дніпро за № 2267 від 02.05.2024. Інформація щодо прийнятого рішення по даній адміністративній справі згідно «Інформаційного порталу Національної поліції» відсутня.

Відтак незрозуміло з яких підстав поліцейський, який розглядав справу про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 126 КУпАП, дійшов висновку про те, що станом на 07.10.2024 (винесення оскаржуваної постанови) водій ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортним засобом, що дає суду підстави для визнання такого висновку необґрунтованим та як наслідок визнання винесеної поліцейським 07.10.2024 постанови серії ЕНА № 3210188 протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до статті 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 74 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Дослідивши наявні у справі докази на предмет їх належності і допустимості, судом встановлено, що позивача безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 126 КУпАП, оскільки у ході розгляду справи відповідачем належними і допустимими доказами не доведено, що на час винесення оскаржуваної постанови поліцейський дійсно мав відомості про те, що ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортними засобами, у той час як представником позивача надані докази того, що в Управлінні патрульної поліції в Сумській області відсутня інформація щодо прийнятого Індустріальним судом м. Дніпропетровська рішення у справі про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за частиною першою статті 130 КУпАП.

За змістом статті 286 КАСУ за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи те, що обставини, вказані в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення (водій керував транспортним засобом будучи позбавленим відповідного права) не підтверджені наявними у матеріалах справи доказами, а також у ході розгляду справи установлено, що постанова судді, якою позивача було позбавлено права керування транспортними засобами скасована у судовому порядку, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а оскаржувана постанова скасуванню.

Щодо відшкодування позивачу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України витрати позивача по сплаті судового збору підлягають відшкодуванню йому за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Сумській області у зв`язку із задоволенням позову.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина перша та друга статті 134 КАС України).

Стягнення витрат на правничу допомогу може стосуватись лише випадків надання такої допомоги позивачу саме адвокатом та не може стосуватись витрат на користь інших фахівців галузі права.

При вирішенні вимог щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, слід перевіряти чи надані такі послуги саме адвокатом та чи є відповідні документи, які підтверджують цей факт.

Частинами третьою, четвертою статті 134 КАС передбачено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З урахуванням викладеного, зазначеними положеннями КАС України передбачені вимоги щодо документального підтвердження витрат на правничу допомогу адвоката.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності витрат на правничу допомогу адвоката (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04, п.269).

Відповідно до частини першої статті 26 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076-VІ адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документи, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Статтею 30 Закону № 5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

За змістом частини п`ятої статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частина шоста вказаної статті передбачає, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому за змістом частини сьомої цієї ж статті обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач у відзиві на позов вважає недоведеними та такими, що не підлягають відшкодуванню, витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн, оскільки справа є нескладною, пов`язана з оскарженням постанови про накладення адміністративного стягнення, спірні правовідносини не є новими у судовій практиці, підготовка до справи не вимагала значного обсягу технічної та юридичної роботи, тобто витрати у розмірі 10000 грн не є співмірними із складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та витраченого ним часу, не відповідають критерію розумності, більш того квитанція про оплату адвокатських витрат не містить відмітки банку або іншої фінансової установи.

Суд зазначає, що позивачем при поданні позову заявлено до стягнення з відповідача 10000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Матеріалами справи, зокрема, копіями договору № 89 про надання правової допомоги від 07.10.2024, розрахунку суми судових витрат, які поніс позивач і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, складеного та підписаного позивачем та адвокатом 06.12.2024 акту приймання наданих послуг за договором № 89 від 07.10.2024, квитанції № 89 від 07.10.2024 про оплату гонорару у сумі 10000 грн адвокату Муйдінову Р.М. підтверджується, що під час підготовки позовних матеріалів та розгляду справи у суді представником позивача був адвокат Муйдінов Родіон Мукумович.

Судом встановлено, що за умовами договору про надання правової допомоги адвокат Муйдінов Р.М. зобов`язався за дорученням клієнта ОСОБА_1 надавати йому юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених договором. Права та обов`язки адвоката, пов`язані з виконанням умов договору, його сторони погодили у розділі 2, зокрема у пункті 2.3 сторони визначили, що конкретний перелік юридичної допомоги визначається у акті наданих послуг. Порядок оплати послуг адвоката сторони погодили у розділі 4 договору, зокрема у пункті 4.2 визначили, що за надання правової допомоги клієнт авансом сплачує адвокату гонорар у фіксованій сумі в розмірі 10000,00 грн, який визначається угодою сторін і відображується у акті приймання-передачі послуг. Порядок приймання-передачі послуг сторони узгодили у пункті 5.1 договору про надання правової допомоги.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії квитанції № 89 від 07.10.2024 адвокатом Муйдіновим Р.М. прийнято від ОСОБА_1 10000 грн гонорару за підготовку, подання позовної заяви до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови. Як вбачається з копії акту приймання наданих послуг за договором № 89 від 07.10.2024, складеного 06.12.2024, сторони підтвердили надання адвокатом позивачеві послуг з підготовки, подання позовної заяви до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення на позивача та закриття справи, представництва інтересів клієнта у суді. Як вбачається з розрахунку суми судових витрат, які поніс позивач і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, розмір витрат за консультацію, підготовку правової позиції, збір доказів, підготовку позовної заяви та її подання становить 8000 грн, витрати на представництво у суді першої інстанції з орієнтовною кількістю два судових засідання становлять 2000 грн.

У відзиві на позов відповідач заперечував проти розміру розрахованого позивачем розміру витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн, посилаючись на невідповідність його критерію реальності, розумності розміру та неспівмірність зі складністю справи.

При визначенні суми відшкодування та оцінюючи указані доводи відповідача, суд виходить з того, що сама по собі справа дійсно не є складною, спірні правовідносини не є новими у судовій практиці.

Водночас суд звертає увагу, що адвокатом у повному обсязі були надані позивачеві послуги з надання відповідних консультацій, підготовки правової позиції, збирання доказів, яке полягало, зокрема, у необхідності першочергового оскарження постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП в апеляційному порядку, поданні адвокатських запитів до органів національної поліції та судових установ з метою збирання доказів на підтвердження позиції позивача, формування позовної заяви з викладенням позиції позивача, сума витрат на правничу допомогу склала 10000,00 грн, що є цілком співмірним з обсягом виконаних адвокатом робіт, кількістю витраченого часу та інтелектуальних і матеріальних ресурсів.

Відтак суд доходить висновку, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу не є завищеними, неспівмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, тому суд, враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, вважає за необхідне відшкодувати цю суму позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 6 ,8, 9, 72, 77, 139, 241-246, 262, 286, 295, 297 КАС України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 в особі представника адвоката Муйдінова Родіона Мукумовича до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3210188 від 07.10.2024, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 20400,00 грн за частиною четвертою статті 126 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції, , вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 605,60 грн, а також 10000,00 витрат на професійну правничу допомогу.

Видати виконавчий лист після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, , вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048.

Повне судове рішення складено 17.02.2025.

Суддя Ю.О. Зеря