Справа № 400/5043/24
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2025-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/5043/24

Перша інстанція: суддя Брагар В. С.,

повний текст судового рішення

складено 24.09.2024, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області (далі відповідач-1, ГУ ПФУ у Миколаївській області) та Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі відповідач-2, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 03.05.2024 року №79 про відмову в переведенні з одного виду пенсії на інший;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області призначити, нарахувати та виплатити позивачу пенсію за віком згідно ст.37 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII з 26.04.2024 року з урахуванням до загального стажу державної служби періоду роботи в органах місцевого самоврядування;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області врахувати: довідки видані адміністрацією Заводського району Миколаївської міської ради від 16.04.2024 року №1 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадової особи органів місцевого самоврядування) (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), №2 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби (посадова особа органів місцевого самоврядування, служба в органах місцевого самоврядування), №3 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадової особи місцевого самоврядування) (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією);

- довідки видані виконавчим комітетом Миколаївської міської ради від 01.04.2024 року №12 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, №13 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), №14 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років).

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що позивач подав заяву про перерахунок пенсії шляхом переходу на пенсію за віком державного службовця, проте, оскаржуваним рішенням відмовлено позивачу у переведенні з одного виду пенсії на інший з підстав відсутності у позивача необхідного стажу роботи на посадах державного службовця. Позивач, вважаючи оскаржуване рішення протиправним, оскільки на його думку його стаж роботи на посадах державного службовця перевищує 20 років.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 24.09.2024 року позов задоволено наступним чином:

- визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області №79 від 03.05.2024 року, про відмову у переведенні позивача на пенсію за віком, яка призначається відповідно до п.10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII та ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-XII;

- зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області перевести позивача із 26.04.2024 року на пенсію за віком відповідно п.10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII та ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-XII, зарахувавши до стажу державної служби період роботи в органах місцевого самоврядування з 01.06.1998 року по 05.04.2022 року, з урахуванням довідок від 16.04.2024 року №1, №2, №3; від 01.04.2024 року №12, №13, №14, про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, та виплативши заборгованість, яка виникне у зв`язку з цим.

Дану справу було розглянуто судом першої інстанції у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що позивача вважає, що досягнувши певного віку (67 років) та маючи стаж державної служби, який становить більше 20 років, він набув право на вибір пенсії, яка може йому виплачуватись за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» або за віком згідно ст.37 Закону України «Про державну службу».

26.04.2024 року позивач звернувся до відповідача із заявою про переведення його із пенсії за віком, яка обчислюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV (далі Закон №1058-IV) на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу» №3723-XII (далі Закон №3723-XII).

За принципом екстериторіальності заява та додані до неї документи розглядалися ГУ ПФУ у Івано-Франківській області.

ГУ ПФУ у Івано-Франківській області рішенням №79 від 03.05.2024 року відмовило позивачу у задоволенні заяви. Зі змісту вказаного рішення слідує, що право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» мають особи, які на день набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII мають не менш 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.26 Закону та актами Кабінету Міністрів України або займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.26 Закону та актами Кабінету Міністрів України. Однак, оскільки станом на 01.05.2016 року позивач працював в органах місцевого самоврядування, право на пенсію згідно Закону України «Про державну службу» відсутнє.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що період роботи позивача в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу державної служби (роботи), а тому позивач має право на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.4 Закону №1058-IV визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Згідно ч.1 ст.9 Закону №1058-IV, відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 10 Закону №1058-IV передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Відповідно до ст.90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII (далі - Закон №889-VIII), який набрав чинності з 01.05.2016 року, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно із п.10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, за наявності в особи станом на 01.05.2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону №3723-XII (закон втратив чинність на підставі Закону №889-VIII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 та 12 розділу XI Закону №889-VIII), на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 1058-15, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 1058-15, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для прийняття оскарженого рішення про відмову позивачу у перерахунку пенсії у спосіб переведення з пенсії, яка обчислюється відповідно до Закону №1058-IV, на пенсію за віком (державного службовця), яка обчислюється відповідно до п.10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII та ст.37 Закону №3723-XII, слугував висновок відповідача про відсутність необхідного стажу державної служби та, що станом на 01.05.2016 року, позивач обіймав посади в органах місцевого самоврядування, а період в органах місцевого самоврядування не зараховується до спеціального стажу, позаяк позивачу присвоювався не ранг державного службовця, а ранг посадової особи органу місцевого самоврядування.

Тобто, відповідачем фактично не зараховано до стажу робити позивача періоди роботи з 01.06.1998 року по 05.04.2022 року на різних посадах в органах місцевого самоврядування.

З трудової книжки позивача вбачається та відповідачами не заперечується, що позивач у період з 01.06.1998 року по 05.04.2022 року працював на різних посадах в органах місцевого самоврядування, а станом на 01.05.2016 року (дату набрання чинності Законом №889-VІІІ) обіймав посаду головного спеціаліста відділу юридичного забезпечення та громадської безпеки адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради.

Також відповідачами не висказано будь яких заперечень до трудової книжки позивача.

У постанові від 10.04.2018 року по справі № 295/16375/16-а Верховного Суду дійшов висновку що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст.37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

В силу п.4 ч.2 ст.46 Закону №889-VIII, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» №2493-III (далі Закон №2493-III) зараховуються до стажу державної служби.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що посади, які обіймав позивач за час роботи в органі місцевого самоврядування, відноситься до посад, визначених ст.14 Закону №2493-III, що підтверджується зокрема й тим, що позивачу присвоєно 10 ранг посадової особи місцевого самоврядування, що підтверджується записами у трудовій книжці позивача.

Відповідно до приписів ст.ст.1, 2, 22 Закону №2493-III, служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

До стажу служби в органах місцевого самоврядування зараховується період роботи на посадах, на які поширюється дія цього Закону, а також на посадах і в органах, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби. Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 року №229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом №889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону №889 -VIII.

Згідно з п.8 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону №889-VIII, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

До набрання чинності Законом №889-VIII діяв Порядок обчислення стажу державної служби, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року №283 (далі - Порядок №283).

Відповідно до п.2 Порядку №283, до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону №2493-III, а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Як вже зазначалось вище, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, у тому числі, стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Таким чином, з аналізу вказаних вище положень вбачається, що період роботи позивача з 01.06.1998 року по 05.04.2022 року в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу державної служби (роботи), що також вірно було встановлено судом першої інстанції.

Такий період роботи позивача в органах місцевого самоврядування дає йому право на пенсію за віком відповідно до Закону №3723-XII.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що стаж роботи позивача на посадах державної служби склав понад 20 років, що підтверджує його право на перехід з пенсії за віком на пенсію державного службовця.

Таким чином, враховуючи все вище наведене, можна дійти висновку, що станом на дату подання позивачем заяви про перерахунок пенсії шляхом переходу на пенсію державного службовця позивач: досяг 67 років; спеціальний стаж державної служби станом на дату подання заяви складав понад 20 років.

Відтак, позивач, набув право на призначення пенсії відповідно до пункту 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII та ст.37 Закону №3723-XII.

Зазначене вище свідчить про те, що у ГУ ПФУ у Івано-Франківській області були відсутні правові підстави для відмови в задоволенні поданої позивачем заяви про переведення його на пенсію державного службовця, а тому, як вірно встановив суд першої інстанції, оскаржене рішення відповідача прийнято не на підставі та не у спосіб, що визначені законодавством України, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Також необхідно зазначити, що відповідно до ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, а саме пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Таким чином, суд першої інстанції вірно зазначив, що оскільки з заявою про призначення пенсії позивач звернувся 26.04.2024 року, то пенсія повинна бути призначена позивачу саме з цієї дати.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Враховуючи наведене, апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач К.В. Кравченко
Судді О.В. Джабурія Н.В. Вербицька