Справа № 320/3525/25
Суддя: Діска А.Б.
Дата ухвалення: 2025-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в частині позовних вимог

14 лютого 2025 року № 320/3525/25

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Діски А. Б., розглянувши в приміщенні суду в місті Києві матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Пенсійного фонду України, в якому просить:

1. Встановити відсутність компетенції (повноважень) у Пенсійного фонду України надати до Головного управління ПФУ в Сумській області службовим листом від 10.08.2023 № 30443-30826/H-03/8-2800/23 вказівку «пенсію ОСОБА_1 на виконання рішення суду необхідно поновити в розмірі, визначеному на день припинення її виплати», обґрунтованою вимогою другої резолютивної частини постанови Роменського міськрайонного суду в Сумській області від 22.08.2016 №585/2934/16-а, що «зобов`язань щодо проведення ОСОБА_1 перерахунків пенсії у зв`язку зі змінами у законодавстві судове рішення від 22.08.2016 не містить»;

2. Зобов`язати Пенсійний фонд України у триденний строк, з дня вступу в законну силу рішення Київського окружного адміністративного суду по цій справі, скасувати та відкликати від головного управління ПФУ в Сумській області службового листа від 10.08.2023 №30443-30826/H-03/8-2800/23, який містить підставу «зобов`язань щодо проведення ОСОБА_1 перерахунків пенсії у зв`язку зі змінами у законодавстві судове рішення від 22.08.2016 не містить»;

3. Зобов`язати Пенсійний фонд України у триденний строк, з дня вступу в законну силу рішення Київського окружного адміністративного суду по цій справі, надати розпорядження до головного управління Пенсійного фонда України в Сумській області з вимогою у триденний строк скасувати всі розпорядження головного управління Пенсійного фонда України в Сумській області, видані ним на виконання вказівки Пенсійного фонда України «пенсію ОСОБА_1 на виконання рішення суду необхідно поновити в розмірі, визначеному на день припинення її виплати», наданого службовим листом Пенсійного фонда України від 10.08.2023 №30443-30826/H-03/8-2800/23 до головного управління Пенсійного фонда України в Сумській області.

4. Зобов`язати Пенсійний фонд України у триденний строк, з дня вступу в законну силу рішення Київського окружного адміністративного суду по цій справі, надати розпорядження до головного управління Пенсійного фонда України в Сумській області з вимогою у п`яти денний строк видати ним розпорядження №14, яким встановити поточний розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2023 на підставі пункта 1, абзац 2 пункта 7, пункта 8 Постанови Кабінету Міністрів України 24,02,2023р. №168.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, серед іншого, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства, чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши позовні вимоги позивача про встановлення відсутності компетенції (повноважень) у Пенсійного фонду України, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження в цій частині позовних вимог, виходячи із наступного.

За ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод установлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак сама по собі така участь не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим і відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб згідно з пунктом 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) може бути способом захисту цивільних прав та інтересів.

При цьому, існують особливості предмета і суб`єктного складу публічно-правового спору про встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень.

Так, згідно з пунктами 1 та 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Компетенція - це сукупність повноважень, прав та обов`язків державного органу, установи або посадової особи, які вони зобов`язані використовувати для виконання своїх функціональних завдань.

Водночас під компетенційними спорами розуміються спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління (публічної адміністрації), у тому числі делегованих повноважень. Особливістю таких спорів є те, що сторонами у них - як позивачем, так і відповідачем - є суб`єкти владних повноважень. Тобто, позивачем у компетенційних спорах є суб`єкт владних повноважень, якщо він вважає, що інший суб`єкт владних повноважень - відповідач своїм рішенням або діями втрутився у його компетенцію, або що прийняття такого рішення чи вчинення дій є його прерогативою.

Відповідну правову позицію викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 705/748/17, від 13 березня 2019 року у справі № 820/3713/17 та від 12 червня 2019 року у справі № 9901/70/19, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 23.02.2021 у справі №808/1259/18, від 18.11.2021 у справі №280/9295/20.

Як встановлено судом, позивачка у цій справі не є суб`єктом владних повноважень, а отже, вона не наділена адміністративною процесуальною дієздатністю в частині пред`явлення позову щодо визнання наявності чи відсутність компетенції (повноважень) у відповідача.

Беручи до уваги наведене, суд доходить висновку, що вимога позивачки про встановлення відсутністі компетенції (повноважень) Пенсійного фонду України не може бути розглянута в порядку адміністративного судочинства.

При цьому суд зазначає, що в цій справі поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» щодо вказаної позовної вимоги слід тлумачити як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду. А тому зазначені вище вимоги не можуть бути вирішені в судах жодної юрисдикції.

Дана позиція суду узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року по справі № 643/11941/17 (провадження № 11-292апп19).

За приписами ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 170, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про зобов`язання вчинити дії в частині позовних вимог щодо встановлення відсутності компетенції (повноважень) у Пенсійного фонду України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня складання тексту ухвали.

Суддя Діска А.Б.