Справа № 372/4803/24
Суддя: Штульман Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 372/4803/24 Суддя (судді) першої інстанції: Зінченко О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Штульман І.В.

суддів: Заїки М.М.,

Черпака Ю.К.,

при секретарі судового засідання Заміхановській Д.В.,

за участі Непомнющої О.В. , представник позивача ОСОБА_2, -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Непомнющої Олександри В`ячеславівни на рішення Обухівського районного суду Київської області від 05 листопада 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

30 серпня 2024 року, через підсистему «Електронний суд», представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Непомнюща О.В. звернулася в Обухівський районний суд Київської області з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_3 про визнання протиправною та скасування постанови №780 про адміністративне правопорушення від 19 липня 2024 року, ухваленої начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_3 , про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 2101 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі - КУпАП) та накладення на нього штрафу у розмірі 17000 гривень. Просить суд закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 2101 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 11 вересня 2024 року поновлено ОСОБА_2 строк звернення до суду для оскарження постанови №780 від 19 липня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.41-42).

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 05 листопада 2024 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 (а.с.71-75).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що 11 липня 2024 року на час перебування ОСОБА_2 у ІНФОРМАЦІЯ_4 та складання протоколу про адміністративне правопорушення, він ще не подав до ІНФОРМАЦІЯ_3 документи для отримання відстрочки, чим порушив законодавство України про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Не погодившись із рішенням Обухівського районного суду Київської області від 05 листопада 2024 року, представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Непомнюща О.В. (надалі - апелянт) 15 листопада 2024 року подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушенням норм матеріального і процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 у повному обсязі. Апелянт стверджує, що ОСОБА_2 не відмовлявся від проходження військово-лікарської комісії (далі - ВЛК), висловивши бажання проходити ВЛК за місцем свого проживання та реєстрації, а саме: в ІНФОРМАЦІЯ_5 , повідомивши відповідача про наявність у нього права на відстрочку від призову, а тому відомості зазначені у протоколі відповідача серія (не вказана) №780 не відповідають фактичним обставинам справи. Відповідно до електронного військово-облікового документу ОСОБА_2 11 липня 2024 року оновив дані. Згідно із вказаним військово-обліковим документом, ОСОБА_2 перебував на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 та в розшуку не значився. Відповідно довідки до акта огляду МСЕК АВ №1113591 ОСОБА_4 , - мама позивача ОСОБА_2 , має другу групу інвалідності, є непрацездатною та потребує догляду. Представник позивача відмічає, що згідно акту обстеження на предмет реєстрації та проживання від 30 липня 2024 року позивач є єдиною особою, яка проживає зі своєю мамою, і у нього були всі законні підстави для отримання відстрочки від призову, що спростовує відомості зазначені у протоколі відповідача від 11 липня 2024 року про адміністративне правопорушення. 15 липня 2024 року ОСОБА_2 розпочав проходження військово-лікарської комісії, що спростовує твердження відповідача про категоричну відмову позивача від проходження ВЛК.

Відповідно до частини п`ятої статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи.

У виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу (частина друга статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною четвертою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі.

Пунктом 1 статті 6, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду, з метою забезпечення повного та всебічного розгляду справи, а також прийняття законного та обґрунтованого рішення з дотриманням процесуальних прав усіх учасників судового процесу, дійшла висновку про наявність підстав для продовження строку розгляду апеляційної скарги на розумний строк - до 12 лютого 2025 року.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Непомнюща О.В. підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити у повному обсязі з підстав, зазначених у апеляційній скарзі.

Представник відповідача до апеляційного суду не прибув, про день, час і місце розгляду апеляційної скарги ІНФОРМАЦІЯ_3 був повідомлений завчасно належним чином, про причини неявки свого представника суд не повідомив.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення Обухівського районного суду Київської області від 05 листопада 2024 року, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Непомнющої О.В. підлягає задоволенню, мотивуючи це наступним.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства (далі -КАС) України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, що 11 липня 2024 року офіцер відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_6 лейтенант ОСОБА_5 склав протокол серія (не вказана) №780 про адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 2101 КУпАП відносно ОСОБА_2 , згідно якого 11 липня 2024 року працівниками поліції до відповідача був доставлений військовозобов`язаний ОСОБА_2 . За результатами уточнення військово-облікових даних військовозобов`язаного було встановлено, що права на відстрочку від призову під час мобілізації у ОСОБА_2 немає, за місцем роботи він не заброньований, а тому його відразу було направлено на медичне обстеження ВЛК для визначення ступеню придатності до військової служби, від походження якого він відмовився, в зв`язку з чим ОСОБА_2 було роз`яснено про настання адміністративної та/або кримінальної відповідальності у разі порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а також ухилення від призову на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період. В протоколі відповідачем зазначено, що ОСОБА_2 своєю бездіяльністю, а саме категоричною відмовою проходити обстеження та медичний огляд, порушив Закон України «Про оборону», процесуально унеможливив встановлення свого ступеня придатності до військової служби. Вказаний протокол ОСОБА_2 підписав (а.с.25-26).

З постанови №780 від 19 липня 2024 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 полковника ОСОБА_3 вбачається, що 11 липня 2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 відмовився від отримання направлення №1281 від 11 липня 2024 року на медичний огляд та проходження ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби під час мобілізації, чим порушив правила військового обліку в особливий період. Своїми протиправними винними діями (бездіяльністю) ОСОБА_2 , на думку відповідача, порушив вимоги абзацу четвертого частини десятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», абзац четвертий частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пункти 3.1, 3.2 глави 3 розділу ІІ наказу Міністерства оборони України №402 від 14 серпня 2008 року «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», що призвело до порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненого в особливий період та здійснення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 2101 КУпАП. ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 2101 КУпАП, на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень (а.с.17-18).

Вважаючи постанову відповідача №780 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності протиправною, адвокат Непомнюща О.В. звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року №2232-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини першої статті 1 вищевказаного Закону, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Частиною десятою статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" передбачено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:

- уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки;

- прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;

- проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно;

- проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;

- виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", (зі змінами) введено правовий режим воєнного стану на території України, який триває і на даний час.

Відповідно до Указу Президента України №65/2022 від 24 лютого 2022 року "Про загальну мобілізацію", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 03 березня 2022 року №2105-IX, оголошено загальну мобілізацію.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлено в Законі України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21 жовтня 1993 року №3543-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

За визначенням статті 1 вищевказаного Закону, мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Згідно частин першої і другої статті 4 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Статтею 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" закріплено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

У відповідності до абзаців другого та четвертою частини першої статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", громадяни зобов`язані, зокрема:

- з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;

- проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Відповідно до абзацу восьмого частини третьої статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Згідно положень абзацу дев`ятого частини третьої статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", у повістці про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки зазначаються:

1) прізвище, ім`я та по батькові і дата народження громадянина, якому адресована повістка;

2) найменування територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що видав повістку;

3) мета виклику до територіального центру комплектування та соціальної підтримки;

4) місце, день і час явки за викликом;

5) підпис (електронний цифровий підпис) посадової особи, яка видала (сформувала) повістку;

6) реєстраційний номер повістки;

7) роз`яснення про наслідки неявки і про обов`язок повідомити про причини неявки.

Статтею 2101 КУпАП передбачено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Так, за приписами частини першої статті 2101 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до частини третьої статті 2101 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 9 КУпАП встановлено, що правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В силу вимог статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За приписами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справ про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ураховуючи викладене, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення повинні ґрунтуватися на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи та наданих доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_3 №780 від 19 липня 2024 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 2101 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. (а.с.12).

Відповідно до оспорюваної постанови №780, 11 липня 2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_2 відмовився від отримання направлення на медичний огляд №1281 від 11 липня 2024 року та проходження ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби під час мобілізації, чим порушив правила військового обліку в особливий період. Своїми протиправними винними діями (бездіяльністю) ОСОБА_2 , на думку відповідача, порушив вимоги абзацу четвертого частини десятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», абзацу четвертого частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пунктів 3.1, 3.2 глави 3 розділу ІІ наказу Міністерства оборони України №402 від 14 серпня 2008 року «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», що призвело до порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, здійсненого в особливий період та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 2101 КУпАП.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було дотримано встановленого законом порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 , а тому оспорювана постанова винесена в межах повноважень, в порядку, в спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з врахуванням всіх обставин справи.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх помилковими, з огляду на наступне.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок №560).

Порядок №560 визначає, зокрема, процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, процедуру перевірки військово-облікових документів громадян, уточнення персональних даних військовозобов`язаних, організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби, процедуру оформлення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

За приписами підпункту 1 пункту 27 Порядку №560, під час мобілізації громадяни викликаються з метою: до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів:

- взяття на військовий облік;

- проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби;

- уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки);

- призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби.

Пунктом 28 Порядку №560 передбачено, що виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).

Згідно з вимогами пункту 29 Порядку №560 у повістці зазначаються, зокрема, мета виклику до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділів чи відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ.

Відповідно до абзацу третього пункту 69 Порядку №560 громадяни України, які перебувають на військовому обліку та з набранням чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, прибули до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх облікових даних (адреси місця проживання, номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інших персональних даних), на медичний огляд не направляються. На медичний огляд громадяни, які уточнили свої облікові дані, викликаються повісткою.

Положеннями пункту 74 Порядку №560 передбачено, що резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.

Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис.

Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

Таким чином, з наведеного вбачається, що процедурі проходження ОСОБА_2 медичного огляду передує видача керівником ІНФОРМАЦІЯ_3 направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою, згідно з додатком 11 Порядку №560 та реєстрація відповідного направлення в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою, згідно з додатком 12 Порядку №560, а також, формування повістки про виклик для проходження відповідного огляду.

Разом з тим, відповідачем не надано доказів дотримання ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідної процедури та етапності. Зокрема, не надано доказів видачі направлення на ім`я ОСОБА_2 на проходження 12 липня 2024 року військово-лікарської комісії, а також, не надано доказів вручення ОСОБА_2 повістки №692, датованої 11 липня 2024 року про виклик для проходження ВЛК на 12 липня 2024 року о 09 годині в ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.25).

Матеріали справи не містять доказів вручення ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 повістки №692, датованої 11 липня 2024 року, про необхідність його явки до ІНФОРМАЦІЯ_5 на 12 липня 2024 року о 09 годині для проходження ним ВЛК (а.с.25). До того ж, зазначена повістка не містить інформацію про час її вручення, якщо таке відбулося. Представник позивача стверджує, що повістка була виписана відповідачем 11 липня 2024 року о 19 год 30 хв.

На думку колегії суддів Шостого апеляційного адміністративного суду, відповідач заздалегідь позбавив позивача вчасно виконати її вимоги і вчасно прибути до ІНФОРМАЦІЯ_5 о дев`ятій годині ранку наступного дня, оскільки під час комендантської години проїхати понад 650 кілометрів від західної околиці України до районного центру, що на сході Київської області, практично неможливо.

Крім того, в силу вимог пункту 3.5 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, військовозобов`язаний під час проведення медичного огляду зобов`язаний надати членам ВЛК ТЦК та СП медичну карту амбулаторного хворого за формою №025/о, затвердженою наказом МОЗ України від 14 лютого 2012 року №110 "Про затвердження форм первинної облікової документації та Інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 квітня 2012 року за №661/20974 (далі - форма №025/о), виписки з медичної документації щодо перенесених захворювань, отриманих травм, поранень тощо, якщо така інформація відсутня в Електронній системі охорони здоров`я (далі - ЕСОЗ).

Зазначені документи, а на офіцерів і прапорщиків (мічманів) запасу також особові справи ТЦК та СП до початку огляду подає для вивчення у ВЛК.

Отже, вказаною нормою пункту 3.5 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України на військовозобов`язаного покладається обов`язок під час проведення медичного огляду надати членам ВЛК ТЦК та СП медичну карту амбулаторного хворого за формою №025/о, виписки з медичної документації щодо перенесених захворювань, отриманих травм, поранень тощо, якщо така інформація відсутня в ЕСОЗ.

З протоколу (без зазначення серії) №780 про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 2101 КУпАП (а.с.25-26), складеного 11 липня 2024 року відповідачем відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , проживаючого і зареєстрованого за місцем народження у місті Обухів Київської області, вбачається, що позивача 11 липня 2024 року працівниками поліції доставлено до відповідача для уточнення військово-облікових даних. За результатами уточнення військово-облікових даних військовозобов`язаного 11 липня 2024 року було встановлено, що права на відстрочку від призову під час мобілізації у ОСОБА_2 немає, за місцем роботи він не заброньований, а тому його відразу було направлено на медичне обстеження ВЛК для визначення ступеню придатності до військової служби, від проходження якого він відмовився. Вказаний протокол ОСОБА_2 підписав.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду звертає увагу, що у протоколі серія (не вказана) №780 від 11 липня 2024 року (а.с.26) зазначено, що ОСОБА_2 долучив додаткові пояснення до вказаного протоколу, які до справи з невідомих причин не приєднані. Разом з тим, в тому ж протоколі №780 від 11 липня 2024 року відповідач зазначає, що пояснення та зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу особою, яка притягується до адміністративної відповідальності не надходили (а.с.26 зворотній бік). Зазначені протиріччя суперечать самому змісту протоколу відповідача. В протоколі №780 міститься інформація, що позивач відмовився від проходження медичного огляду військово-лікарською комісією, однак ні акту про відмову, ні будь-яких інших доказів про таку відмову матеріали справи не містять. До того ж, в протоколі №780 відповідачем не зазначено час складання такого протоколу (зі слів позивача такий було складено о 19 год 30 хв).

З матеріалів справи №372/4803/24 вбачається, що відповідно до електронного військово-облікового документу ОСОБА_2 11 липня 2024 року оновив дані, він перебував на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 і в розшуку не значився.

Позивач ОСОБА_2 стверджує, що 11 липня 2024 року він не відмовлявся від проходження ВЛК, а висловив бажання проходити його за місцем свого проживання та реєстрації, а саме в ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також особисто повідомив відповідача про те, що має право на відстрочку від призову, однак ця інформація з невідомих йому причин не долучена до протоколу серія (не вказана) №780 від 11 липня 2024 року.

В протоколі відповідача №780 було вказано дату розгляду справи про адміністративне правопорушення - 19 липня 2024 року.

До вказаної дати, а саме: 15 липня 2024 року позивач ОСОБА_2 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_5 та розпочав проходження ВЛК, надавши для отримання відстрочки необхідні документи. Вважає, що ця інформація повинна була бути відома відповідачу до ухвалення оспорюваної постанови №780 від 19 липня 2024 року.

Відповідно до пункту 63 Порядку №560 військовозобов`язані, які звернулися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки з заявою про надання відстрочки, до прийняття рішення відповідною комісією не направляються для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

У разі ухвалення комісією рішення про відмову у наданні відстрочки військовозобов`язаний, який підлягає призову на військову службу під час мобілізації, направляється на медичний огляд для визначення придатності до військової служби.

Згідно з пунктом 69 Порядку №560 особи, які не проходили медичний огляд або в яких закінчився строк дії рішення (постанови) про придатність до військової служби, направляються на військово-лікарську комісію.

У разі проходження резервістами та військовозобов`язаними медичного огляду під час мобілізації та/або воєнного стану строк дії довідки з висновком щодо придатності до військової служби становить один рік.

З матеріалів справи вбачається, що 31 липня 2024 року ОСОБА_2 подав Голові комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 заяву в якій повідомив, що він є особою, яка на підставі пункту 13 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, просив розглянути його заяву та оформити йому довідку про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. До вказаної заяви було додано відповідні документи (а.с.19 зворотній бік).

ОСОБА_2 до позовної заяви додано копії Акту обстеження на предмет реєстрації та проживання від 30 липня 2024 року з якого вбачається, за адресою: АДРЕСА_1 (власником якої є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ), разом з власником, зареєстровані: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , а фактично в ній постійно проживають позивач зі своєю матір`ю (а.с.20).

Крім того, до позову додано копії документів, які підтверджують інвалідність ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , батьків позивача (а.с.20 (зворотній бік) - 24 (зворотній бік)).

Беручи до уваги вищевказане, колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено порушення ОСОБА_2 вимог 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" і, як наслідок, вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 2101 КУпАП.

Таким чином, постанова серії №780 про адміністративне правопорушення від 19 липня 2024 року, ухвалена начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_3 , про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 2101 КУпАП та накладення на нього штрафу у розмірі 17000 гривень є протиправною та підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , а тому рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає за належне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь позивача ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1514 гривень (платіжні інструкції 0.0..1 про сплату 605,60 грн та 0.0..1 про сплату 908,40 грн).

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 КАС України).

При цьому, доводи викладені в апеляційній скарзі спростовують висновки суду першої інстанції та знайшли своє належне підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 229, 243, 272, 286, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Непомнющої Олександри В`ячеславівни - задовольнити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 05 листопада 2024 року -скасувати та прийняти нове рішення.

Адміністративний позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову №780 про адміністративне правопорушення від 19 липня 2024 року, ухвалену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 , про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 2101 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладення на нього штрафу у розмірі 17000 гривень.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 2101 Кодексу України про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 1514 (одну тисячу п`ятсот чотирнадцять) гривень.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.В. Штульман

Судді: М.М. Заїка

Ю.К. Черпак