Справа № 440/12367/24
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2025-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

14 лютого 2025 року м. ПолтаваСправа №440/12367/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шевякова І.С., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника Військової частини НОМЕР_1 про роз`яснення рішення суду у справі №440/12367/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 17.12.2024 позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів було задоволено.

11.02.2025 до суду надійшла заява представника Військової частини НОМЕР_1 про роз`яснення рішення суду у справі №440/12367/24, в якій заявник просить суд роз`яснити:

1) як військовій частині НОМЕР_1 виконати рішення у цій частині тобто щодо наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №243 від 26.08.2024, що стосується більш ніж 400 питань військової служби більш ніж 350 військовослужбовців;

2) на який нормативний акт законодавства України посилатись військовій частині НОМЕР_1 , надаючи позивачу відпустку на строк (або без зазначення строку), не передбачений жодним законодавчим/нормативним актом України, або ж посилатись виключено на рішення суду;

3) що вважати строком відпустки позивача, передбаченим належними документами, які саме документи вважати належними, та який конкретно термін відпустки (кількість днів), що потрібно надати позивачу.

Ухвалою від 12.02.2025 цю заяву призначено до розгляду у письмовому провадженні.

Розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини першої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

Таким чином, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Підставою для роз`яснення судового рішення як засобу усунення недоліків ухваленого судового акта є його неясність, невизначеність.

Фактично роз`ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше.

При цьому суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення. Тобто процесуальна процедура роз`яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення, навіть у разі подальшого виявлення судом правових помилок, допущених під час його ухвалення.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 17.12.2024 у справі №440/12367/24 позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії було задоволено:

визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №243 від 26.08.2024;

визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №1984 від 17.09.2024;

визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду рапорта ОСОБА_1 від 23.08.2024 про надання відпустки;

зобов`язано військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення за рапортом ОСОБА_1 про надання йому відпустки за сімейними обставинами без збереження грошового забезпечення на фактичний строк затримки, що підтверджується відповідними документами.

Рішення суду набрало законної сили.

У рішенні зазначені мотиви, з яких суд дійшов до відповідних висновків, і норми закону, якими керувався суд, приймаючи його.

Мотивуючи свою заяву про роз`яснення судового рішення, представник відповідача зазначив, що рішенням суду визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №243 від 26.08.2024. Безпосередньо наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №243 від 26.08.2024 стосується більш ніж 400 (чотирьохсот) питань проходження військової служби більш ніж 350 (трьохста п`ятдесяти) військовослужбовцями. Скасовуючи увесь наказ в цілому, суд вирішив питання щодо правового статусу та питань військової служби (а саме призначення на посаду/зняття з посади, переміщення по службі, відпустки, звільнення з військової служби, направлення на ВЛК та ін.) більш ніж 350 інших осіб, які не є сторонами по справі.

Таким чином, представник відповідача просив роз`яснення, як військовій частині НОМЕР_1 виконати рішення у цій частині тобто щодо наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №243 від 26.08.2024 в цілому або ж в частині, що стосується безпосередньо ОСОБА_1 .

Рішенням суду також було зобов`язано військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення за рапортом ОСОБА_1 про надання йому відпустки за сімейними обставинами без збереження грошового забезпечення на фактичний строк затримки, що підтверджується відповідними документами.

Представник відповідача стверджував, що незрозуміло, на який саме строк суд вважає необхідним надання ОСОБА_1 відпустки за сімейними обставинами без збереження грошового забезпечення. По теперішній час ОСОБА_1 до військової частини не повернувся, свою відсутність будь-якими документами не обґрунтовує.

Законодавчими актами встановлено чітку кількість днів додаткової відпустки, яка може бути надана військовослужбовцю (працівнику). Термін крайньої відпустки позивача скінчився 25.08.2024, тобто поза межами військової частини без законних на те підстав Позивач перебуває вже більш ніж 150 днів. Такі терміни додаткової відпустки не передбачені жодним нормативним актом. Тож військова частина НОМЕР_1 просить суд роз`яснити, на який нормативний акт законодавства України посилатись військовій частині НОМЕР_1 , надаючи позивачу відпустку на строк, не передбачений жодним законодавчим/нормативним актом України.

Військовій частині незрозуміло, якими саме належними документами повинен бути підтверджений строк, на який потрібно надати неоплачувану відпустку позивачу. За змістом рішення суду, такими документами суд визнав свідоцтво про народження доньки позивача ОСОБА_2 та медичні документи про потребу у сторонньому догляді за дружиною позивача ОСОБА_3 . Однак, вказані документи не містять будь-якої кінцевої дати, до якої позивачу потрібно надати неоплачувану відпустку. Надання ж відпустки без кінцевого терміну (тобто безстрокової відпустки) та зазначення кількості днів такої відпустки не передбачено діючим законодавством України.

Тож військова частина НОМЕР_1 просить суд роз`яснити рішення суду в частині, що вважати строком, передбаченим належними документами, які саме документи вважати належними, та який конкретно термін відпустки, що потрібно надати позивачу.

З цього приводу суд цитує мотивувальну частину рішення суду від 17.12.2024: ".....Отже, підсумовуючи, на підставі викладених вище аргументів, суд:

визнає протиправним та скасовує наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №243 від 26.08.2024, яким старшого солдата ОСОБА_1 гранатометника 2 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону, знято з усіх видів забезпечення з 26 серпня 2024 року у зв`язку з самовільним залишенням військової частини;

визнає протиправним та скасовує наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №1984 від 17.09.2024, яким на гранатометника 2 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону старшого солдата ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани, утримано премію та додаткову грошову винагороду за серпень 2024 року в повному обсязі, як надмірно виплачену за нез`явлення на службу з відпустки, невихід на службу без поважних причин та самоусунення від виконання службових обов`язків, порушення вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України....".

Суд звертає увагу, що предметом розгляду справи №440/12367/24 була правомірність наказів військової частини НОМЕР_1 , прийнятих відносно ОСОБА_1 , а не більш ніж 400 (чотирьохсот) питань проходження військової служби, тому твердження представника відповідача, про те, що військова частина НОМЕР_1 не розуміє в якій саме частині наказ від 26.08.2024 є скасованим, не відповідає дійсності.

Крім того, твердження представник відповідача про те, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №243 від 26.08.2024 стосується більш ніж 400 (чотирьохсот) питань проходження військової служби більш ніж 350 (трьохста п`ятдесяти) військовослужбовцями - не відповідає матеріалам справи.

Самим представником відповідача разом із відзивом на позов було надано наказ № 243 від 26.08.2024 року (а.с. 38 зворотній бік). Наданий документ містить зміст тільки щодо старшого солдата ОСОБА_1 , рішення щодо інших осіб не викладені. В назві документу відсутня вказівка на те, що це витяг з наказу. Відсутні повідомлення про це у відзиві. Суд не може здогадуватися про повний обсяг документу, якщо представник надав цей документ в урізаному вигляді, не повідомивши, що насправді це витяг. У разі надання витягу з наказу військовій частині слід було зазначити про це у назві документа, однак, відповідачем долучено до матеріалів відзиву "наказ №243 від 26.08.2024", а не витяг з наказу.

Тому суд вказує, що рішення у цій справі є цілком зрозумілим в частині скасування наказів щодо старшого солдата ОСОБА_1 . Інші накази (частини наказів) предметом судового розгляду не були й суд надавати їм оцінку не вправі.

Щодо твердження заявника про те, що військовій частині НОМЕР_1 незрозуміло на який нормативний акт законодавства України посилатись військовій частині НОМЕР_1 , надаючи позивачу відпустку на строк (або без зазначення строку), не передбачений жодним законодавчим/нормативним актом України, або ж посилатись виключено на рішення суду, суд зазначає, що в мотивувальній частині рішення суду у даній справі, з урахуванням недобросовісної поведінки та свідомого умисного ігнорування військової частиною НОМЕР_1 рапортів та звернень ОСОБА_1 щодо тяжких сімейних обставин, суд визнав за можливе зобов`язати військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення за рапортом ОСОБА_1 про надання йому відпустки за сімейними обставинами без збереження грошового забезпечення на фактичний строк затримки, що підтверджується відповідними документами.

Отож, правовою підставою в наказі є рішення суду від 17.12.2024 у справі №440/12367/24, яке набрало законної сили.

Аналогічно щодо тверджень військової частини про те, що заявнику незрозуміло, що вважати строком відпустки позивача, передбаченим належними документами, які саме документи вважати належними, та який конкретно термін відпустки (кількість днів), що потрібно надати позивачу.

Суд повторно цитує частину цього рішення: ".....суд роз`яснює, що під поняттям "відповідними документами" розуміється свідоцтво про народження доньки позивача ОСОБА_2 та медичні документи про потребу у сторонньому догляді за дружиною позивача ОСОБА_3 . Ці документи, на думку суду, є достатніми для підтвердження обставин поважності неможливості виїзду з місця проведення відпустки.".

Щодо строку відпуски без збереження грошового забезпечення, суд звертає увагу військової частини на те, що в мотивувальній частині рішення, суд встановив, що 23.08.2024 ОСОБА_1 подано письмовий рапорт, в якому останній просив надати йому відпустку за сімейними обставинами без збереження грошового забезпечення, який було прийнято та зареєстровано в ІНФОРМАЦІЯ_1 за №1739/11/18890 від 24.08.2024, що визнає у відзиві відповідач.

Відповідач не розглянув цей рапорт та зволікає з його розглядом і надалі.

У мотивувальній частині рішення від 17.12.2024 суд вказав, що ".....Частиною першою статті 26 Закону України "Про відпустки" передбачено, що за сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 30 календарних днів на рік.

Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, пунктом 191 якого передбачено, що відпустку може бути продовжено в разі затримки на шляху до місця проведення відпустки або неможливості виїзду з місця проведення відпустки внаслідок непередбачених перешкод у сполученні або через хворобу військовослужбовця, який прямує у відпустку або повертається з неї, на підставі документів, засвідчених посадовими особами, зазначеними в абзаці другому пункту 147 цього Положення, - на фактичний строк затримки, що підтверджується відповідними документами.".

Відповідно при виконанні судового рішення, військова частина має керуватися чинним законодавством і жодних роз`яснень від суду не потребує, оскільки судове рішення є чітким та зрозумілим, а звернення щодо способу й порядку виконання судових рішень виходять за межі повноважень суду щодо роз`яснень судових рішень за змістом.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява відповідача про роз`яснення судового рішення фактично зводиться до запитань військової частини НОМЕР_1 щодо способів та порядку виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Відповіді на такі питання не перебувають у компетенції суду в межах процедур роз`яснення судових рішень, визначених ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Мотивувальна частина рішення Полтавського окружного адміністративного суду не припускає різного тлумачення.

Підстав для роз`яснення вказаного судового рішення суд не вбачає, оскільки воно є зрозумілим, відтак, у задоволенні заяви представника військової частини НОМЕР_1 необхідно відмовити, а судове рішення - виконати відповідно до резолютивної частини, що не допускає двозначного трактування.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви представника військової частини НОМЕР_1 про роз`яснення судового рішення у справі №440/12367/24 відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.С. Шевяков