Справа № 460/9288/24
Суддя: К.М. Недашківська
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень
17 лютого 2025 р. Р і в н е №460/9288/24
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді К.М.Недашківської, розглянувши Звіт Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про виконання судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинення певних дій,
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 16.10.2024 постановлено:

«Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинення певних дій задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо не здійснення з 01.03.2023 перерахунку і виплати ОСОБА_1 основного розміру пенсії з врахуванням підвищення пенсії (щорічної доплати) за нормами статті 64 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб на коефіцієнт збільшення 1,0796, встановлений Постановою КМУ від 23.02.2024 №185, з урахуванням щомісячної доплати у розмір 2000 грн, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб і попередніх індексацій, проведених з 01.03.2023 за Постановою КМУ від 16.02.2022 №118 та з 01.03.2023 за Постановою від 24.02.2023 №168, а також забезпечення здійснення виплати перерахованої пенсії без обмеження максимальним розміром на рівні 10 (десяти) прожиткових мінімумів, встановлених законом на 1 січня календарного року для непрацездатних осіб.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві провести з 01.03.2024 обчислення, перерахунок та виплату ОСОБА_1 основного розміру пенсії з врахуванням підвищення пенсії (щорічної доплати) за нормами статті 64 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб з 01.03.2024 на коефіцієнт збільшення 1,0796, встановлений Постановою КМУ від 23.02.2024 №185, та відновлення з 01.05.2024 щомісячної доплати у розмір 2000 грн, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб, а також забезпечити здійснення виплати перерахованої пенсії без обмеження максимальним розміром рівні 10 (десяти) прожиткових мінімумів, встановлених законом на 1 січня календарного року для непрацездатних осіб».

26 листопада 2024 року позивачу виданий виконавчий лист.

Ухвалою суду від 06.01.2025 заяву ОСОБА_1 про зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення у справі №460/9288/24 задоволено частково; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві подати до суду звіт про виконання судового рішення в адміністративній справі №460/9288/24 протягом тридцяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень копії цієї ухвали; у задоволенні заяви в частині установлення десятиденного строку для подання звіту відмовлено.

06 лютого 2025 року відповідач подав до суду Звіт про виконання судового рішення (далі Звіт).

Ухвалою суду від 07.02.2025 Звіт Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про виконання судового рішення у справі №460/9288/24 призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

За правилами частини першої статті 382-2 КАС України, суд розглядає звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня його надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням сторін - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду питання, не перешкоджає судовому розгляду.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України.

Розглядаючи Звіт про виконання судового рішення, суд зазначає таке.

За правилами статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі "Валерій Фуклєв проти України" від 7 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі "Apostol v. Georgia" від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював думку в контексті тлумачення статті 6 Європейської конвенції з прав людини, що без ефективної системи виконання судових рішень існування судової системи позбавлене будь-якого сенсу. Як неодноразово підкреслював Суд, органи державної влади є одним із компонентів держави й інтереси цих органів повинні збігатися з необхідністю належного здійснення правосуддя, кінцевим етапом якого є виконання судового рішення.

Так, у рішенні по справі Горнсбі проти Греції (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, Суд зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу - у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, - і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина судового процесу для цілей статті 6.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).

У справі "Сорінг проти Об`єднаного Королівства" від 07.07.1989 Європейський суд визначив, що на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції. Поза сумнівом, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Так, рішенням суду, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві провести з 01.03.2024 обчислення, перерахунок та виплату ОСОБА_1 основного розміру пенсії з врахуванням підвищення пенсії (щорічної доплати) за нормами статті 64 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб з 01.03.2024 на коефіцієнт збільшення 1,0796, встановлений Постановою КМУ від 23.02.2024 №185, та відновлення з 01.05.2024 щомісячної доплати у розмір 2000 грн, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб, а також забезпечити здійснення виплати перерахованої пенсії без обмеження максимальним розміром рівні 10 (десяти) прожиткових мінімумів, встановлених законом на 1 січня календарного року для непрацездатних осіб.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України, суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.

За правилами частини першої статті 382-3 КАС України, за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Відповідно до частини другої статті 382-3 КАС України, суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.

Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.

Так, відповідач у Звіті зазначає, що 21.10.2024 до відповідача надійшло рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16.10.2024 у справі №460/9288/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинення певних дій.

Рішення суду отримано 21.10.2024 за вхідним №57685/7.

На судове рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду подана апеляційна скарга 23.10.2024 за №2600-0904-7/205576.

Відповідач у Звіті зазначає, що питання пенсійного забезпечення позивача буде вирішене після надходження рішення апеляційної інстанції та набрання судовим рішенням законної сили.

Щодо отримання пенсійним органом судового рішення суд зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві зареєстроване у підсистемі «Електронний Суд» системи ЄСІТС та має електронний документ.

Відповідно до розділу «Статус доставки в ЕС» документ (рушення суду) доставлене до електронного кабінету 16.10.2024 о 17:46 год.

Тому, твердження відповідача про те, що рішення суду отримане ним 21.10.2024 не відповідає дійсності.

Відповідно до частини першої статті 293 КАС України, учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

За правилами частини першої статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідач зазначає, що ним подано апеляційну скаргу на рішення суду у справі №460/9288/24. До Звіту долучена копія апеляційної скарги, адресована Восьмому апеляційному адміністративному суду, від 23.10.2024 №2600-0904-7/205576 (а.с. 91).

На підтвердження факту надіслання до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги по справі №460/9288/24 відповідач надав копію Списку поштових відправлень від 30.10.2024: порядковий номер 4 Восьмий ААС - №2600-0904-7/205576 (460/9288/24) (а.с. 97).

За посиланням вебсайту «Судова влада України» https://court.gov.ua/fair/, відсутні відомості щодо відкриття апеляційного провадження у справі №460/9288/24.

Доказів на підтвердження обставини щодо відкриття апеляційного провадження у справі №460/9288/24 відповідачем не надано.

Отже, поданий відповідачем Звіт про виконання рішення суду не підтверджує виконання судового рішення у справі.

За приписами частини третьої статті 382-3 КАС України, у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Верховний Суд у постанові від 31.10.2018 у справі № 704/1547/17 сформулював правову позицію, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту можна, зокрема, встановити новий строк подання звіту. Тобто, суд вправі вжити заходів реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту.

Для підтвердження мотивації такого підходу потрібно керуватися абзацом першим підпункту 3.2 пункту 3, абзацу другого пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2009 року №16-рп/2009, де зазначено, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини, а виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Враховуючи те, що поданий Звіт про виконання судового рішення у справі №460/9288/24 не підтверджує виконання судового рішення, суд вважає за необхідне встановити новий строк для подання відповідачем звіту про виконання судового рішення протягом 30 днів з дня набрання законної сили даною ухвалою.

Щодо накладення на керівника пенсійного органу штрафу, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративний суд має зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи.

Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо.

Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції визнається заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист.

Специфіка застосування штрафної санкції, полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює.

Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.

Враховуючи вищевикладене та відсутність доказів умисного невиконання рішення суду з боку відповідача саме в особі керівника ГУПФУ в місті Києві, та враховуючи те, що суду надані докази надіслання апеляційної скарги на судове рішення у справі №460/9288/24, станом на дату розгляду Звіту відсутні підстави для накладення штрафу на керівника пенсійного органу, що зумовлює відмову у задоволенні заяви позивача в цій частині.

Таким чином, заява позивача про встановлення судового контролю та накладення штрафу на керівника пенсійного органу підлягає частковому задоволенню.

Суд наголошує, що відповідач протягом встановленого нового строку має вжити заходи для виконання рішення суду у справі №460/9288/24.

Керуючись статтями 241, 248, 381-1, 382, 382-1, 382-2, 383-3 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у прийнятті Звіту Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про виконання судового рішення у справі №460/9288/24.

Встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України в місті Києві новий строк для подання звіту про виконання судового рішення у справі №460/9288/24.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві подати звіт про виконання судового рішення у справі №460/9288/24 протягом 30 днів з дня набрання законної сили цією ухвалою.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про накладення штрафу на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складений 17 лютого 2025 року

Суддя К.М. Недашківська