Справа № 500/7557/24
Суддя: Юзьків Микола Іванович
Дата ухвалення: 2025-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/7557/24

14 лютого 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Юзьківа М.І., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів

ОСОБА_1 (далі позивач), в інтересах якого діє адвокат Кметик Ярослав Степанович, звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач 2), у якому просив ухвалити рішення, яким:

- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування періодів роботи ОСОБА_1 в період з 12.06.1979 по 31.12.1981 та з 01.01.1983 по 31.12.1985 в колгоспі "Дружба" до страхового стажу протиправною та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії № 00 від 07.11.2024 та від 29.11.2024;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 12.06.1979 по 31.12.1981 та з 01.01.1983 по 31.12.1985 в колгоспі "Дружба" i відновити ОСОБА_1 виплату пенсії по віку після 60 років, згідно поданої ним заяви.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою від 09.05.2023 для призначення пенсії за віком, яка була призначена йому з 22.04.2023. Позивач отримував пенсію з 22.04.2023 по 01.10.2023. В подальшому рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 19.09.2023 №00 позивачу відмовлено в призначенні пенсії, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. Позивачу не зараховано до страхового стажу період роботи з 1990 - 1991 роки, оскільки в наданих документах міститься суперечлива інформація щодо факту роботи, а саме згідно записів трудової книжки в 1990-1991 роках особа працювала в колгоспі "Зоря", а відомості про відпрацьовані трудодні у вищевказаних роках внесено в довідку від 15.03.2023 № 94, видану за період роботи в колгоспі "Дружба". Не погоджуючись з таким рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 19.09.2023 № 00 позивач 06.06.2024 звернуся до Тернопільського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.06.2024 в справі № 500/3547/24 позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 18.09.2023 № 00 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу періоди роботи ОСОБА_1 з 01.01.1990 по 01.01.1991 в колгоспі "Дружба" згідно довідки про заробітну плату № 94 від 15.03.2023 виданою Колиндянською сільською радою Чортківського району та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.05.2023 про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. В задоволенні решти позовних вимог, - відмовлено.

Однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 07.11.2024 № 00 та рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 29.11.2024 № 00 заміну рішення про відмову у призначенні пенсії від 07.11.2024 № 00 позивачу у призначені пенсії за віком було відмовлено, у зв`язку із відсутністю страхового стажу, що й слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у встановлений судом строк правом на подання відзиву на позов та доказів на його обґрунтування не скористалося, з клопотанням про продовження процесуального строку для подання відзиву не зверталось.

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подало відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги не визнає та просить відмовити у їх задоволенні. В обґрунтування заперечень представник вказав, що вік позивача на момент звернення до пенсійного органу 60 років. Страховий стаж позивача 28 років 06 місяців 02 дні. Згідно з частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення

пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 30 років з 01.01.2023 по 31.12.2023. Відповідно до рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.07.2024 у справі № 500/3547/24 було повторно розглянуто заяву позивача від 09.05.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та зараховано до страхового стажу періоди роботи у колгоспі з 01.01.1990-01.01.1991 згідно з довідкою № 94 від 15.03.2023. Крім того, згідно з Рішенням № 55/05-16 від 08.01.2024, наявного в електронній пенсійній справі, не підтверджено факт роботи у колгоспі з 12.06.1979 по 31.12.1981 та з 01.01.1983 по 31.12.1985 за результатами проведеної перевірки, згідно долученого акту перевірки від 30.10.2023 № 1900-1102-1/5099. З огляду на що, вважає, що Головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області правомірно прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу - 30 років (арк. справи 35 - 40).

Представником позивача надіслано до суду відповідь на відзив, у якій він висловлює заперечення щодо викладених у відзиві доводів, в обґрунтування чого зазначає, що страховий стаж позивача підтверджується саме трудовою книжкою, яка була надана для нарахування пенсії. Записи про трудову діяльність в період з 12.06.1979 по 31.12.1981 та з 01.01.1983 по 31.12.1985 в колгоспі "Дружба" згідно з в трудовою книжкою є чіткими та зрозумілими, а відтак підтвердження наявного страхового стажу за вказані періоди законодавством не передбачено. З огляду на що, просить вважати викладені у відзиві мотиви відповідача щодо відмови у задоволенні позовних вимог необґрунтованими і таким, що підлягають відхиленню (арк. 41 - 45).

Рух справи у суді

Ухвалою суду від 25.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) суддею одноособово.

Відповідно до статей 162-164 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено відповідачам 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзивів на позовну заяву.

Копію ухвали суду від 25.12.2024 про відкриття провадження у справі доставлено відповідачам через електронний кабінет 25.12.2024, що підтверджується довідками про доставку електронного листа в системі "Електронний суд", які міститься в матеріалах справи.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

Інших заяв, в тому числі по суті справи, на адресу суду не надходило.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 після досягнення 60-річного віку, звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою від 09.05.2023 для призначення пенсії за віком, яка була призначена йому з 22.04.2023.

Позивач отримував пенсію з 22.04.2023 по 01.10.2023, дані обставини не заперечуються та підтверджуються відповідачами.

Відповідно до відомостей протоколу про перерахунок пенсії від 22.05.2023 страховий стаж позивача становить 32 роки 01 місяць 29 дні, пенсія за віком призначена відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне забезпечення" (арк. справи 16).

В подальшому рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 19.09.2023 № 00 позивачу відмовлено в призначенні пенсії, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. Позивачу не зараховано до страхового стажу період роботи з 1990 - 1991 роки, оскільки в наданих документах міститься суперечлива інформація щодо факту роботи, а саме згідно записів трудової книжки в 1990-1991 роках особа працювала в колгоспі "Зоря", а відомості про відпрацьовані трудодні у вищевказаних роках внесено в довідку від 15.03.2023 № 94, видану за період роботи в колгоспі "Дружба".

Не погоджуючись з таким рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 19.09.2023 № 00 позивач 06.06.2024 звернуся до Тернопільського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.06.2024 в справі № 500/3547/24 позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 18.09.2023 № 00 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу періоди роботи ОСОБА_1 з 01.01.1990 по 01.01.1991 в колгоспі "Дружба" згідно довідки про заробітну плату № 94 від 15.03.2023 виданою Колиндянською сільською радою Чортківського району та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.05.2023 про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. В задоволенні решти позовних вимог, - відмовлено.

За результатами виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.06.2024 в справі № 500/3547/24 Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, листами від 18.11.2024 № 1900-0305-8/55919 та від 02.12.2024 № 1900-0305-8/58076 надіслало позивачу рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 07.11.2024 № 00 та від 29.11.2024 № 00 на заміну рішення про відмову у призначенні пенсії від 07.11.2024 № 00 про відмову у призначенні пенсії, у зв`язку із відсутністю страхового стажу (арк. справи 12 - 15).

У відповідності до рішення від 07.11.2024 № 00 про відмову у призначенні пенсії загальний стаж позивача. складає 29 років 07 місяців 01 день, а згідно з рішенням від 29.11.2024 № 00 на заміну рішення про відмову у призначенні пенсії від 07.11.2024 № 00 загальний стаж позивача. складає 28 років 06 місяців 02 дні.

Причиною вказаної відмови у призначені пенсії стало те, що не підтверджено факт роботи позивача в колгоспі з 12.06.1979 по 31.12.1981 та з 01.01.1983 по 31.12.1985 за результатами проведеної перевірки, згідно долученого акту перевірки від 30.10.2023 № 1900-1102-1/5099.

Дослідивши копію трудової книжки позивача НОМЕР_1 від 31.12.1978 (арк. справи 9 - 11) судом встановлено, що у ній містяться записи про трудову діяльність позивача за спірний період, а саме:

- запис № 1 - 12.06.1979 прийнятий у колгосп "Дружба" трактористом;

- запис № 2 - 15.10.1981 переведений шофером колгоспу "Дружба";

- запис № 3 - 21.11.1985 звільнений за власним бажанням;

- запис № 4 - 22.11.1985 прийнятий по договору у колгосп "Зоря";

- запис № 5 - 31.12.1985 звільнений у зв`язку із закінченням договору.

Відповідно до довідки виданої Колиндянською сільською радою Чортківського району від 15.03.2023 № 94 позивач у спірний період з 12.06.1979 по 1981, з 1983 по 21.11.1985 працював в колгоспі "Дружба" (арк. справи 20).

Згідно з актом від 20.10.2023 № 1900-1102-1/5099 Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в книзі обліку трудового стажу і заробітку колгоспника № 2 зазначено відомості про ОСОБА_1 , який працював у 1979 - 1981 трактористом, 1983 - 1985 водієм у колгоспі "Джура" (арк. справи 17 - 19).

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача 2 щодо не зарахування до страхового стажу періоду роботи з 12.06.1979 по 31.12.1981 та з 01.01.1983 по 31.12.1985, звернувся до суду із цим позовом.

Мотивувальна частина

Предметом спору у даній справі по суті є рішення відповідача 2 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-ІV).

Положеннями пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-ІV визначено що, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 1058-ІV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з частиною першою статті 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону № 1058-IV).

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок (частина третя статті 24 Закону № 1058-IV).

В свою чергу, відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-ІV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Так, згідно з пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з трудовою книжкою позивача НОМЕР_1 від 31.12.1978 судом встановлено наступні записи про трудову діяльність позивача за спірний період, а саме:

- запис № 1 - 12.06.1979 прийнятий у колгосп "Дружба" трактористом;

- запис № 2 - 15.10.1981 переведений шофером колгоспу "Дружба";

- запис № 3 - 21.11.1985 звільнений за власним бажанням;

- запис № 4 - 22.11.1985 прийнятий по договору у колгосп "Зоря";

- запис № 5 - 31.12.1985 звільнений у зв`язку із закінченням договору.

Отже, у спірний період роботи з 12.06.1979 по 21.11.1985 він працював у колгоспі "Дружба", а з 21.11.1985 по 31.12.1985 у колгосп "Зоря".

Такі відомості також підтверджуються довідкою виданою Колиндянською сільською радою Чортківського району від 15.03.2023 № 94, згідно з якою, позивач з 12.06.1979 по 1981, з 1983 по 21.11.1985 працював в колгоспі "Дружба".

В свою чергу, згідно з актом від 20.10.2023 № 1900-1102-1/5099 Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в книзі обліку трудового стажу і заробітку колгоспника № 2 зазначено відомості про ОСОБА_1 , який працював у 1979 - 1981 трактористом, 1983 - 1985 водієм у колгоспі "Джура". За 1979, 1981 - 1983, 1983 - 1985 записи завірені підписами голови колгоспу, головного бухгалтера та печаткою колгоспу.

Вищенаведене слугує підставою для висновку, що позивач у спірний період з 12.06.1979 по 21.11.1985 перебував у офіційних трудових відносинах з колгоспом "Дружба", а з 21.11.1985 по 31.12.1985 з колгоспом "Зоря".

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку № 637.

Виходячи з наведених норм Порядку № 637, у разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

Так, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області була проведена перевірки вказаної довідки про заробітну плату для обчислення пенсії ОСОБА_1 , який працював в колгоспі "Дружба" за період з 12.06.1979 по 31.12.1991.

Згідно з актом від 20.10.2023 № 1900-1102-1/5099 Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області встановлено, що за 1979 рік в книзі обліку трудового стажу і заробітку вказано, що ОСОБА_1 відпрацював трактористом 131 людино-день при встановленому мінімумі 200 і заробив 265,75 крб. Перевіркою книги обліку розрахунків по оплаті за 1979 рік встановлено факт нарахування заробітної плати ОСОБА_2 (саме так вказане по батькові). Перевіркою виявлено розбіжність між фактичними даними про кількість відпрацьованих людино-днів та сумою заробітку і записаними в книзі облік трудового стажу і заробітку. Фактично відпрацьовано 19 людино-днів, що ні 112 л/днів менше, як записано в книзі обліку. Фактична сума заробітку 51,57 крб. що на 214,18крб. менше.

За 1980 рік в книзі обліку трудового стажу і заробітку вказано, що ОСОБА_1 відпрацював трактористом 112 людино-днів при встановленому мінімумі 200 і заробив 213,24 крб. Перевіркою книги облік розрахунків по оплаті за 1980 рік встановлено факт нарахування заробітної плати ОСОБА_1 .

В книзі обліку трудового стажу і заробітку зроблено запис за 1981 рік, що ОСОБА_1 відпрацював трактористом 103 людино-дні при встановленому мінімумі 200 і заробив 209,22 крб. Перевіркою книги обліку розрахунків по оплаті за 1981 рік встановлено факт нарахування заробітної плати ОСОБА_2 (по батькові не вказане). Перевіркою виявлено розбіжність між фактичними даними про кількість відпрацьованих людино-днів та сумою заробітку і записаними в книзі обліку трудового стажу і заробітку. Фактично відпрацьовано 18 людино-днів, що на 85 л/днів менше, як записано в книзі обліку. Фактична сума заробітку 65,50 крб., що на 143,72 крб. менше.

В книзі обліку трудового стажу і заробітку зроблено запис за 1983 рік, що ОСОБА_1 відпрацював водієм 26 л/днів при встановленому мінімумі 200 і заробив 173,34 крб. Перевіркою книги розрахунків по оплаті за 1983 рік встановлено факт нарахування заробітної плати ОСОБА_1 (саме так вказане по батькові). Розбіжностей між фактичними даними про заробіток і відпрацьовані людино-дні із записами в книзі обліку трудового стажу і заробітку перевіркою не виявлено.

За 1984 рік в книзі обліку трудового стажу і заробітку вказано, що ОСОБА_1 відпрацював водієм 200 людино-днів при встановленому мінімумі 200 і заробив 1286,93 крб. Перевіркою книги обліку розрахунків оплати за 1984 рік встановлено факт нарахування заробітної плати ОСОБА_1 (саме таке вказане по батькові). Перевіркою виявлено розбіжність між фактичними даними про кількість відпрацьованих людино-днів та сумою заробітку і записаними в книзі обліку трудового стажу і заробітку. Фактично відпрацьовано 239 людино-днів, що на 39 л/днів більше, як записано в книзі обліку. Фактична сума заробітку 1821,99 крб. що на 535,06 крб. більше.

В книзі обліку трудового стажу і заробітку зроблено запис за 1985 рік що ОСОБА_1 відпрацював - водієм 134 людино-дні при встановленому мінімумі 200 і заробив 779,26 крб. Перевіркою книги обліку розрахунків по оплаті за 1985 рік встановлено факт нарахування заробітної плати ОСОБА_1 . Перевіркою виявлено розбіжність між фактичними даними про кількість відпрацьованих людино-днів та сумою заробітку і записаними в книзі обліку трудового стажу і заробітку. Фактично відпрацьовано 168 людино-днів, що на 34л/дні більше, як записано в книзі обліку. Фактична сума заробітку 914,32 крб., що на 135,06 крб. більше.

Так, пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-IV передбачено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб доформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Комплексний аналіз наведених вище положень дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 у справі № 161/17658/16-а, від 27.02.2020 у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 у справі №446/656/17, від 21.05.2020 у справі №550/927/17, які стосуються уточнюючих довідок щодо пільгового стажу.

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Приймаючи оскаржуване рішення про відмову у призначенні пенсії відповідач 2 посилається на наявне в електронній пенсійні справі рішення № 55/05-16 від 08.01.2024 згідно з яким, не підтверджено факт роботи у колгоспі з 12.06.1979 по 31.12.1981 та з 01.01.1983 по 31.12.1985 за результатами проведеної перевірки згідно з актом перевірки від 30.10.2023 № 1900-1102-1/5099.

Такі доводи Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області суд оцінює критично.

Враховуючи вищевикладені обставини, оскаржувані рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 07.11.2024 № 00 та від 29.11.2024 № 00 є необґрунтованими та протиправними, а тому підлягають скасуванню судом.

За встановлених у цій справі обставин наявні достатні та обґрунтовані підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 12.06.1979 по 31.12.1981 та з 01.01.1983 по 31.12.1985 згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 .

Аналізуючи оскаржуване рішення, суд зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, відповідно до частини другої статті 2 КАС України, має на увазі, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, пункт 36, від 01.07.2003, яке, відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", підлягає застосуванню судами як джерело права, вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.

Прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Однак, як встановлено судом, та вбачається із матеріалів справи, відповідачем зазначених вище принципів при прийнятті рішення дотримано не було, та обрано найбільш несприятливий для позивача спосіб вирішення ситуації шляхом відмови у призначенні пенсії.

Щодо визначення належного органу пенсійного фонду, яким має здійснювати зарахування страхового стажу та відновлення виплати пенсії позивача, суд зазначає про таке.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Тож, дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про відмову у призначенні пенсії, яким у цьому випадку є Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Наведена правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 07.05.2024 у справі № 460/38580/22, від 24.05.2024 у справі № 460/17257/23, від 18.09.2024 у справі № 240/6201/23.

Висновки за результатами розгляду справи

Закріплений у частині першій статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відтак, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами статті 90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

При цьому, з метою логічності та зрозумілості рішення суду його резолютивна частина буде викладена дещо в іншому формулюванні ніж заявлені позовні вимоги, однак вказане не впливатиме на зміст останніх та обсяг їх задоволення

Судові витрати

Згідно із частинами першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа

З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією № 1 від 19.12.2024.

Оскільки позов підлягає до задоволення, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, спірне рішення якого стало підставою для звернення позивача з цим позовом до суду, необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 9, 14, 72, 73, 77, 90, 241, 250, 257 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Тернопільській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 07.11.2024 № 00 та від 29.11.2024 № 00 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 12.06.1979 по 31.12.1981 та з 01.01.1983 по 31.12.1985 згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 31.12.1978 та відновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень, 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 14 лютого 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_2 );

відповідач 1:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м. Тернопіль, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., 46001 );

відповідач 2:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, Дніпровський р-н, Дніпропетровська обл., 49094 )

Головуючий суддя Юзьків М.І.