Справа № 120/131/25
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про витребування доказів

м. Вінниця

17 лютого 2025 р. Справа № 120/131/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Віятик Наталії Володимирівни, розглянувши у письмовому провадженні матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані бездіяльністю відповідача щодо невиплати позивачу невиплати індексації-різниці за період з 21.06.2019 по 01.10.2020, а також невиплати позивачу одноразових видів грошового забезпечення із врахуванням індексації грошового забезпечення за період 2019-2020 роки та компенсації втрати частини доходів.

Ухвалою від 07.02.2025 відкрито провадження у справі за вказаним позовом та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

10.02.2025 військовою частиною НОМЕР_1 подано клопотання про залишення позовної заяви без руху через недотримання строку звернення до суду з цим позовом у відносинах публічної служби.

10.02.2025 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити у задоволенні позову.

Крім того, відповідачем заявлено клопотання про витребування у Харківського національного університету Повітряних сил імені Івана Кожедуба відомості, щодо грошового забезпечення ОСОБА_1 (до реєстрації шлюбу «Гуйван») у лютому 2018 та березні 2018 року, оскільки позивачка у період лютий 2018 року та березень 2018 року проходила військову службу та отримувала дохід у Харківському національному університеті Повітряних сил імені Івана Кожедуба.

Визначаючись з приводу клопотання відповідача про залишення позовної заяви без руху, суд зазначає наступне.

Особливості строків звернення до адміністративного суду врегульовані статтею 122 КАС України, частиною 2 якої передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина 3 статті 122 КАС України).

Водночас положення статті 122 КАС України не містять норм, які б врегульовували особливості звернення до суду осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці (грошового забезпечення військовослужбовців).

Такі відносини врегульовано Кодексом законів про працю України, відповідно до частин 1 та 2 статті 233 якого у редакції, яка діяла до 19 липня 2022 року, передбачалось, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Разом із тим Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» (далі - Закон № 2352-IX), який набрав чинність 19 липня 2022 року, до Кодексу законів про працю України внесено зміни.

Так, пунктом 18 частини 1 розділу І Закону № 2352-IX назву та частини першу і другу статті 233 Кодексу законів про працю України викладено в такій редакції:

«Стаття 233. Строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів.

Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Отже, Законом № 2352-IX внесено зміни до статті 233 Кодексу законів про працю України, а відтак змінено нормативне регулювання правовідносин, які виникли з питань щодо стягнення (виплати) заробітної плати (її складових).

Таким чином, починаючи з 19 липня 2022 року, у Кодексі законів про працю України відсутня норма, яка б передбачала право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати, у разі порушення законодавства про оплату праці, без обмеження будь-яким строком.

Тобто, після внесення Законом № 2352-IX відповідних змін частиною 2 статті 233 Кодексу законів про працю України встановлено строк звернення до суду у справах про звільнення (місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення) та у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні (тримісячний строк з дня одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні).

Як слідує зі змісту позову, предметом оскарження у ньому визначено протиправну, на думку представника позивача, бездіяльність військової частини щодо невиплати в належному розмірі суми індексації грошового забезпечення за період з 21.06.2019 по 01.10.2020 у фіксованій величині відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, а також невиплати одноразових видів грошового забезпечення із врахуванням індексації грошового забезпечення за період 2019-2020 роки та компенсації втрати частини доходів.

Тобто спірні правовідносини виникли в період до 19 липня 2022 року, а тому в даному випадку застосовною є стаття 233 Кодексу законів про працю України до внесених Законом № 2352-IX відповідних змін, якою строк звернення до суду не обмежувався будь-яким строком.

Наведене свідчить про те, що строк звернення до суду позивачем не пропущено, а відтак, клопотання відповідача про залишення позовної заяви без руху задоволенню не підлягає.

Розглянувши клопотання відповідача про витребування доказів у справі, суд зважає на таке.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини четвертої статті 9 КАС України, суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справи, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Згідно частини третьої статті 80 КАС України, про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.

Так, предметом спору, серед іншого, є невиплата індексації за період з 21.06.2019 по 01.10.2020 із урахуванням абзаців 4, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

При цьому, відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078 сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А)".

Водночас, з наявних матеріалів справи вбачається, що позивач у період лютий-березень 2018 року проходила військову службу та отримувала дохід у Харківському національному університеті Повітряних сил імені Івана Кожедуба.

Відтак для постановлення законного та обґрунтованого рішення необхідним є витребування у Харківського національного університету Повітряних сил імені Івана Кожедуба додаткових доказів, а саме, довідку про розмір грошового забезпечення позивача в лютому, березні 2018 року (із зазначенням складових, які не мають разового характеру).

Керуючись ст.ст. 80, 248, 256 КАС України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання військової частини НОМЕР_1 про залишення адміністративного позову без руху відмовити.

Клопотання військової частини НОМЕР_1 про витребування доказів задовольнити.

Витребувати у Харківського національного університету Повітряних сил імені Івана Кожедуба (вул. Клочківська, 228, м. Харків, 61045) та зобов`язати у 5-денний строк з дня отримання цієї ухвали надати суду:

- довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 в лютому, березні 2018 року (із зазначенням складових, які не мають разового характеру)

Роз`яснити відповідачу, що згідно з ч.ч. 7, 8 ст. 80 КАС України особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення судової ухвали. У випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, визначені цим Кодексом.

Попередити відповідача про можливі наслідки невиконання вимог суду, передбачені ч. 1 ст. 149 КАС України (стягнення в дохід Державного бюджету України штрафу з відповідної посадової особи).

Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Суддя Віятик Наталія Володимирівна