Справа № 320/5608/25
Суддя: Вісьтак М.Я.
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

17 лютого 2025 року м. Київ № 320/5608/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Вісьтак М.Я., розглянувши позовну заяву Чорнобильського радіаційно-екологічного біосферного заповідника в особі виконуючого обов`язки директора Хмельницького С.А. до Державної екологічної інспекції Столичного округу про визнання дій протиправними,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся Чорнобильський радіаційно-екологічний біосферний заповідник (далі - позивач) з позовом до Державної екологічної інспекції Столичного округу (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Державної екологічної інспекції Столичного округу під час проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання Чорнобильським радіаційно-екологічним біосферним заповідником законодавства y сфері охорони навколишнього природоохоронного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, що проводився в період з 10 по 23 жовтня 2024 року (Акт № 3/1/401 від 23.10.2024);

- визнати протиправними дії Державної екологічної інспекції Столичного округу щодо складання за результатами позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання Чорнобильським радіаційно-екологічним біосферним заповідником законодавства у сфері охорони навколишнього природоохоронного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів протоколу про адміністративне правопорушення №ДЕІ 079* від 23.10.2024 на виконуючого обов`язки директора Чорнобильського радіаційно-екологічного біосферного заповідника Хмельницького С.А.

- визнати протиправними дії Державної екологічної інспекції Столичного округу щодо нарахування Чорнобильському радіаційно-екологічному біосферному заповіднику за результатами позапланового заходу державного нагляду (контролю), проведеного з 10 по 23 жовтня 2024 року, збитків, заподіяних порушенням законодавства про природно-заповідний фонд, на загальну суму 6 036 454,05 грн.

Відповідно до частини 1 статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 КАС України; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених КАС України.

Приписами пункт 4 частини першої статі 160 Кодексу адміністративного судочинства України обумовлено, що у позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України обумовлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу згідно з частиною першою статті 5 КАС України, який має бути сформульований максимально чітко і зрозуміло, оскільки від якості позовної заяви, юридично правильного змісту позовних вимог, зазначення способу судового захисту залежить швидкий і ефективний розгляд справи.

Зміст позовних вимог впливає на з`ясування наявності підстав або перешкод для відкриття провадження у справі.

Так, в частині третій прохальної частини позовної заяви позивач просить визнати незаконними дії відповідача під час проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання Чорнобильським радіаційно-екологічним біосферним заповідником законодавства y сфері охорони навколишнього природоохоронного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, при цьому, не вказує які саме дії відповідача є протиправними та в чому полягає їх протиправність, що суперечить пункту 4 частини 5 статті 160 КАС України.

Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідач має право на подання відзиву на позовну заяву, а отже має бути обізнаним відносно чого (якої саме позовної вимоги) він має надавати таку заяву по суті справи.

Тобто, предмет позову має бути визначений чітко та конкретизовано в прохальній частині позовної заяви.

Таким чином, позивачу необхідно привести позовні вимоги у відповідність до приписів статті 5 КАС України, надавши до суду відповідне уточнення.

Також, в четвертій частині прохальної частини позивач просить визнати протиправними дії Державної екологічної інспекції Столичного округу щодо складання за результатами позапланового заходу державного нагляду (контролю) протоколу про адміністративне правопорушення. Зі змісту спірних правовідносин вбачається, що позивачем оскаржується притягнення його посадової особи до адміністративної відповідальності.

При цьому, суд звертає увагу позивача, що приписами статті 20 КАС України визначено розмежування предметної юрисдикції адміністративних судів. Зокрема, частиною першою статті 20 КАС України передбачено, що адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам. Відтак, справи про притягнення до адміністративної відповідальності не підсудні окружним адміністративним судам.

Також, позивач вказує третю позовну вимогу, зазначену в п`ятій частині прохальної частини позовної заяви, а саме визнати протиправними дії Державної екологічної інспекції Столичного округу щодо нарахування позивачу збитків, заподіяних порушенням законодавства про природно-заповідний фонд, сума яких зазначена в направлених на адресу позивача двох претензіях за результатами проведеної перевірки. Таким чином, позивач фактично не погоджується із претензіями відповідача та оскаржує їх протиправність.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017 № 275 (надалі - Положення № 275) Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра захисту довкілля та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Згідно з п. 1, 3 Положення про територіальні та міжрегіональні територіальні органи Держекоінспекції, затвердженого Наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України 07.04.2020 за №230, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.04.2020 за №350/34633 (надалі - Положення) Державна екологічна інспекція відповідного округу (далі - Інспекція) є міжрегіональним територіальним органом Держекоінспекції та їй підпорядковується. Повноваження Інспекції поширюються на територію Автономної Республіки Крим, відповідних областей, міст Києва та Севастополя, внутрішні морські води, територіальне море, виключну (морську) економічну зону України, континентальний шельф України та лимани. Основними завданнями Інспекції є реалізація повноважень Держекоінспекції у межах відповідної території.

На підставі п. 2 розд. ІІ Положення Інспекція здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства, в т. ч. про охорону, раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів.

Правові, організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 №877-V (далі - Закон № 877).

Відповідно до абз. 2 і 3 ч. 1 ст. 1 Закону № 877, державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Також, відповідно до ч. 6 ст. 7 Закону № 877-V за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити необхідні реквізити визначені цим законом.

У силу ч. 7 ст. 7 цього Закону на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

В розумінні норми ст. 7 Закону № 877-V приписом є обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства.

Згідно зі ст. 8 Закону № 877-V орган державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, під час здійснення державного нагляду (контролю) має право надавати (надсилати) суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень і недоліків, а обов`язком суб`єкта господарювання, відповідно до статті 11 Закону «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», є виконання вимоги органу державного нагляду (контролю) щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 2 ст. 4 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Спором адміністративної юрисдикції в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України, ст.ст. 2, 5 КАС України.

За правилами ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

При цьому, відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України, індивідуальний акт - це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій, чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

У контексті з наведеним суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно, лише тому, що заявник вважає начебто певні положення норм законодавства впливають на його правове становище.

Суд зазначає, що спосіб захисту прав шляхом подання позову про визнання протиправними та скасування акта перевірки та претензії про відшкодування збитків (у даному випадку виданої органом Держекоінспекції), сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права.

Так, за своєю правовою природою акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені суб`єктом владних повноважень порушення вимог законодавства суб`єктами господарювання та документом, на підставі якого приймається відповідне рішення.

Висновки акта перевірки не змінюють стану суб`єктивних прав особи, не породжують у неї додаткового обов`язку та не можуть безпосередньо заподіяти майнову чи іншу шкоду особі.

Претензія не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків, тому вона не може бути предметом спору.

Також Верховний Суд висловлював правову позицію щодо того, що вимоги про визнання протиправними та скасування претензій органів Держекоінспекції та дій щодо складання (виставлення) їх не можуть розглядатися за правилами адміністративного судочинства, а саме: у постановах Верховного Суду від 03.12.2021 у справі № 820/7180/16, від 23.10.2019 у справі № 804/6165/16, 19.10.2020 у справі № 420/4129/19).

Суд встановив, що саме двома оспорюваними в позовній заяві претензіями відповідачем запропоновано відшкодувати збитки, які заподіяно державі. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом. Таким чином, безпосередньо сама претензія не створює жодних правових наслідків для позивача, а тому відповідно не може порушувати його права чи інтереси.

Крім того, як убачається з наявних матеріалів справи, за наслідками перевірки інспекторами складено не лише акт перевірки та претензію, а й припис від 06.03.2024.

Саме припис є обов`язковою для виконання письмовою вимогою уповноваженого органу щодо усунення порушень вимог законодавства. Заходи в приписі, спрямовані на усунення порушень вимог закону, мають бути чітко сформульовані та конкретизовані. З огляду на правову природу припису, такий породжує правові наслідки (зокрема обов`язки) для свого адресата, наділений рисами правового акта індивідуальної дії (з урахуванням її змістовної складової, незалежно від форми документу, в якому вона міститься) і як такий акт може бути предметом судового контролю в порядку адміністративного судочинства у разі звернення із відповідним позовом.

Проте, позивач у цій справі не оскаржує зазначений припис від 06.03.2024, як й рішення (дій) Держекоінспекції щодо призначення планового контрольного заходу.

Крім того, у матеріалах справи відсутні документальні докази в обґрунтування того, що оспорювана претензія стала підставою для прийняття органом Державної екологічної інспекції України рішення, яке порушує права та інтереси позивача.

Таким чином, з огляду на наведені вище нормативні положення та правову позицію Верховного Суду, заявлена Чорнобильським радіаційно-екологічним біосферним заповідником вимога у позовній заяві від 03.02.2025 щодо визнання протиправними дій Держекоінспекції щодо нарахування збитків, заявленим в двох претензіях відповідача не може розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, позивачу слід конкретизувати позовні вимоги та привести їх у відповідність до вимог пункту 4 частини 5 статті 160 КАС України з урахуванням міркувань, висловлених судом.

Згідно частини 1 статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини 2 статті 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене суд вважає, що позовну заяву необхідно залишити без руху, надавши позивачеві строк для усунення недоліків останньої, визначених в мотивувальний частині ухвали суду.

Керуючись статтями 169, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. Позовну заяву Чорнобильського радіаційно-екологічного біосферного заповідника до Державної екологічної інспекції Столичного округу про визнання дій протиправними залишити без руху.

2. Встановити позивачу десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

3. Роз`яснити позивачу, що у разі неусунення ним у встановлений судом спосіб і строк недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, позовну заяву буде повернуто відповідно до вимог пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Вісьтак М.Я.