Справа № 204/11434/24
Суддя: Токар Н. В.
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/204/15/25
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Токар Н.В.,

за участю секретаря Кислиці Є.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив скасувати постанову №12950 від 18.11.2024 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 вказав на те, що постановою №12950 від 18.11.2024 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме відмову від проходження медичного огляду та обстеження ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 , за що передбачена відповідальність за ч.3 ст.210-1 КУпАП, на позивача накладено штраф у розмірі 17000 грн. Позивач вважає, що така постанова підлягає скасуванню на підставі наступного. Позивач не відмовлявся проходити медичний огляд ВЛК, а просив надати йому можливість його пройти за місцем проживання та перебування на обліку, куди б він мав змогу подати медичну документацію про стан свого здоров`я, що цілком узгоджується із нормами закону; зазначав, що він 14.07.2024 року обновив свої військово-облікові дані через за стосунок «Резерв+» у встановлений законодавством термін; станом на дату складання протоколу, уповноважена посадова особа ТЦК та СП, відповідальний виконавець адміністративного відділення старший солдат ОСОБА_3 , була уповноважена на складання щодо позивача протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП. Позивач звертає увагу суду, що із змісту спірної постанови вбачається, що відповідач при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, в порушення вимог ст.280 КУпАП, не встановив всіх обставин, які мали значення для вирішення справи, а саме не з`ясував наявність медичних документів щодо стану здоров`я для об`єктивного проходження ВЛК, подальше проходження обстеження у вузьких спеціалістів за направленням ВЛК, а також не врахував, що чинне законодавство України не містить заборони щодо проходження військовозобов`язаним військово-лікарської комісії з метою визначення придатності для проходження військової служби не в день виявлення такого військовозобов`язаного. Зазначені вище обставини свідчать про те, що посадовою особою, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не було надано оцінку наданим документам та не перевірено доводи зазначені в поясненнях під час складання протоколу. Окрім того, всупереч вимогам чинного законодавства, позивача було повідомлено пізніш як за три доби до дня розгляду справи, оскільки протокол датований 18.11.2024 року, розгляд справи відбувся 18.11.2024, чим позбавлено позивача прав, гарантованих Конституцією України та ст.268 КУпАП. Вказаного Відповідачем не було дотримано, а тому постанова підлягає скасуванню.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 10 грудня 2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, справа розглянута без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 10.12.2024 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками.

З урахуванням вимог ст.ст.257-263 КАС України, розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; особи, які беруть участь у справі, не викликались.

25 грудня 2024 року через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву у якому представник відповідача Горбатова Г.А. зазначила, що відповідач позов не визнає, виходячи з наступного. Згідно вимог п. 69 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, та наказу Міністра оборони від 14.08.2022 № 402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», з метою виконання свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та дотримання законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію Позивач має пройти Позаштатну військово-лікарську комісію (далі ВЛК). Однак в порушення вищезазначених нормативно-правових актів на день винесення оскаржуваної постанови ОСОБА_1 не пройшов ВЛК і відмовився від її проходження, про що посадовими особами Відповідача 18.11.2024 року складений відповідний акт. Отже, 18.11.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_4 під час розгляду справи № 495 про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП України дотримано вимоги закону. Відповідальною особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, зібрано достатньо доказів, щоб встановити наявність в діях Позивача складу адміністративного правопорушення, притягнути до адміністративної відповідальності і накласти на нього стягнення у вигляді штрафу за порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі розгляду адміністративної справи за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, у зв`язку з наступним.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 251 КУпАП визначено перелік фактичних даних в справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Нормами п.п. 12-13 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154 (далі - Положення № 154) передбачено, що керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право, зокрема, розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначені статтею 235 Кодексу України, і накладати адміністративні стягнення та визначати функціональні (посадові) обов`язки підлеглого йому особового складу.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із вимогами ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, спірні відносини у даній справі склались з приводу правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію-тягне за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено на всій території України воєнний стан, який триває і по теперішній час.

З метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, Указом Президента України від 24.02.2022 №65/2022 "Про загальну мобілізацію" на всій території України оголошено проведення загальної мобілізації.

Нормами абз. 3 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.

Відповідно до п.1 Положення № 154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

При цьому, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з введенням на території України воєнного стану та подальшої мобілізації громадян України, серед іншого встановлено Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Пунктом 74 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16 травня 2024 року, передбачено, що резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті. Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

Однак, з Акту складеного 18.11.2024 року уповноваженою посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 ЗН-ЕМВ ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_5 вбачається, що о 12 год. 30 хв. 18.11.2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 було запропоновано громадянину ОСОБА_1 , 1978 р.н., пройти військово-лікарську комісію. Однак громадянин ОСОБА_1 від проходження військово-лікарської комісії відмовився. Про адміністративну відповідальність за ч.3 ст.210-1 КУпАП громадянин ОСОБА_1 попереджений про що свідчить його особистий підпис у акті. При врученні направлення на ВЛК були присутні свідки, а саме: стрілець взв.охорони ОСОБА_6 та відн.вик.моб.відділ ОСОБА_7 (а.с.64).

Судом встановлено, що 18 листопада 2024 року відповідальним виконавцем адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 старшим солдатом ОСОБА_8 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , складено протокол №495 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП (а.с.43-44).

У протоколі №495 від 18 листопада 2024 року зазначено, що громадянин ОСОБА_1 , 1978 року народження, був зупинений поліцією на АДРЕСА_2 та доставлений 17.11.2024 року о 15 год. 30 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_2 для оновлення даних військового обліку.

18.11.2024 року під час перевірки військово-облікових даних було встановлено, що останній перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 і відносного нього немає даних про придатність до військової служби. Приймаючи до уваги, що з 24.02.2022 року Указом Президента №64/2022 з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який діє на теперішній час. відповідно до вимог Наказу Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, а також п. 69 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024 року, ОСОБА_1 , 1978 р.н., було направлено на військово лікарську комісію для визначення ступеню його придатності до військової служби у воєнний час. У зв`язку з чим, відповідно до вимог ст.22 Закону У країни «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також вимог пп. 68.69 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024 року, ОСОБА_1 , 1978 р.н., видано направлення на проходження військово-лікарської комісії.

Проте, ОСОБА_1 , 1978 р.н. 18.11.2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи попередженим про адміністративну та кримінальну відповідальність, при свідках відмовився від проходження військово-лікарської комісії, про що складено відповідний акт вх.№ 18.11.2024 від 18.11.2024 року, чим порушив вимоги ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ч. 13 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п. 69 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року.

Громадянину ОСОБА_1 , при складанні протоколу №495 від 18 листопада 2024 року роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст.ст.55,56,59,63 Конституції України, ст.268 КУпАП та повідомлено про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення про що свідчить особистий підпис ОСОБА_1 у відповідній графі протоколу. Окрім того, у графі «пояснення та зауваження» ОСОБА_1 зазначив, що він не має повний перелік документів, які підтверджують захворювання.

Протокол №495 від 18 листопада 2024 року складено уповноваженою особою, що підтверджується витягом із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_9 №251 від 28.11.2023 року (а.с.69) та наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_10 №66 від 05.02.2024 року (а.с.70-71).

З матеріалів справи вбачається, що 18 листопада 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_11 розглянуто матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно військовозобов`язаного ОСОБА_1 за протоколом №495 від 18 листопада 2024 року та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП, накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. (а.с.45-46). Копію постанови №12950 від 18 листопада 2024 року ОСОБА_1 отримав 18.11.2024 року про свідчить особистий підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у відповідній графі постанови.

Із наданого позивачем скріншоту із застосунку «Резерв+» вбачається, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним та перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 ; відмітки постанови та дати ВЛК порожні та не містять будь-якої інформації; відмітки звання та ВОС порожні (а.с.47).

На підтвердження своєї позиції про знаходження на момент складання протоколу на постанови на лікарняному, позивачем надано витяг з електронного реєстру листків непрацездатності (а.с.48-49).

Так, за листком непрацездатності №27167211-1 від 19.11.2024 року, ОСОБА_1 знаходився на лікарняному з 19.11.2024 року по 22.11.2024 року за захворюванням або травмою загального характеру. В той час, як протокол №495 та постанова №12950 були складені 18 листопада 2024 року.

Суд зазначає, що позивач, будучи військовозобов`язаним, відмовився від проходження медичного огляду військово-лікарською комісією з метою визначення ступеня придатності до військової служби під час мобілізації, про що був складений акт відмови від проходження ВЛК, який був зареєстрований 18.11.2024 вх. №25835. Після чого був складений протокол №495 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП та була винесена постанова №12950 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Суд звертає увагу, що абз. 12 пункту 9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року №154 встановлено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань: здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та розвідувальних органів): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).

Таким чином, посилання позивача про те, що проходити ВЛК він буде за місцем реєстрації при отриманні повістки за місцем реєстрації, не свідчать про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Крім того, суд зазначає, що відомостей відносно того, що позивач не має статусу військовозобов`язаного, чи має підстави для відстрочки від призову під час мобілізації, матеріали даної адміністративної справи не містять.

Враховуючи викладене, слід дійти висновку, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, оскільки останній будучи військовозобов`язаним відмовився від проходження медичного огляду в особливий період, тим самим позивач порушив вимоги законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Визначений цією правовою нормою обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

За ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Отже, спірну постанову прийнято відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про те, що матеріалами справи підтверджується факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а наведені позивачем у своєму адміністративному позові обставини про відсутність вчинення адміністративного правопорушення не знайшли свого підтвердження матеріалами справи, через що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, відтак задоволенню не підлягають.

Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, витрати зі сплати судового збору належить віднести на рахунок позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 5, 9, 72, 77, 80, 90, 94 242, 245, 246, 250, 255, 271, 286, 295 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ),

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_4 )

Суддя Н.В. Токар