Справа № 340/4394/24
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2025-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 лютого 2025 року м. Дніпросправа № 340/4394/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В. , Чабаненко С.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2024 року в адміністративній справі №340/4394/24 (головуючий суддя першої інстанції - Петренко О.С.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 28.06.2024 року (згідно штампу на поштовому конверті) звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення №0-1126-UA0078673 від 23.11.2023 року.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області № 0-1126-UA0078673 від 23.11.2023.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції є не обґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що судом першої інстанції неправильно встановлено обставини у справі, оскільки позивачу нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єкт нежитлової нерухомості «комплекс будівель», який перебував у його власності з 11.10.2022 року (3 місяці 2022 року). При цьому, договір про спільну діяльність, який укладений між позивачем та ФОП ОСОБА_2 , а також звіт за 2022 рік за спільною діяльністю до податкового органу не надавались.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрований як фізична особа-підприємець з 10.07.2018 року. Основним видом діяльності згідно з ЄДРПОУ є оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням (код 46.73), перебуває на податковому обліку в органах ДПС України.

Відповідач - Головне управління ДПС у Кіровоградській області є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна у власності ОСОБА_1 (ід.код НОМЕР_1 ) перебуває з 11.10.2022 року нежитлова будівля - «комплекс будівель» 1/3 частина від загальної площі 1503,4 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03, отриманого згідно договору дарування від 11.10.2022 року №1262. Згідно опису об`єкта «комплекс будівель» складається зі складів за літерами «А», «В», «Г», «Д», «Е», бондарки за літерою «Б», контори за літерою «Ж», колодязя за літерою «М», вагової за літерою «Н» без зазначення площ по кожному об`єкту.

Згідно додатку 1 до рішення Пантаївської селищної ради від 24 червня 2021 року №234 «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Пантаївської територіальної громади» ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об`єкту нежитлової нерухомості «комплекс будівель», згідно переліку будівель встановлені на 2022 рік в розмірі 1,0 відсоток від мінімальної зарплати на 01 січня 2022 року (6500 грн.00коп.) за кодом №1252 «Резервуари, силоси та склади».

Відповідно до статті 266 ПК України ОСОБА_3 нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єкт нежитлової нерухомості «комплекс будівель», який перебував у його власності з 11.10.2022 року (3 місяці 2022 року), за адресою АДРЕСА_1 г реєстраційний номер 03, в 1/3 частині від загальної площі 1503,4 кв.м., що становить 501,1333кв.м.

Розрахунок податку на нерухоме майно за 2022 рік:

- мінімальна заробітна плата станом на 01.01.2022 - 6500 грн.;

- ставка податку для об`єктів нежитлової нерухомості затверджена Пантаївською селищною радою на 2022 рік - 1,0 відсоток.

- сума податку по нежитлове приміщення «комплекс будівель» становить 1503,4 кв.м х1/3 част. х 6500грн. х1,0%:100 грн. = 501,1333кв.м.х 65,00грн=32573,66 грн.:12 міс. х 3 міс. = 8143,42 грн..

Контролюючим органом 23.11.2023 року прийнято податкове повідомлення-рішення №0-1126-UA0078673 на суму 8143,42 грн., яке отримано позивачем 04.04.2024 року.

Не погодившись із вказаними рішенням податкового органу, позивач оскаржив таке рішення до суду.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються нормами Податкового кодексу України.

До місцевих податків належать податок на майно (підпункт 10.1.1 пункту 10.1 статті 10 ПК).

Згідно із пунктом 22.1 статті 22 ПК України об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.

Відповідно до пункту 265.1 статті 265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

За правилами підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (п.п.266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПК України).

Відповідно до підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно із підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (п.266.6 ст. 266 ПК України).

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

У відповідності до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Аналіз вказаного свідчить, що податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є однією зі складових податку на майно, а платником такого податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно із підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Отже, в розумінні вимог підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.1 статті 266 ПК України нежитлова будівля не підлягає оподаткуванню спірним податком за наявності сумарно наступних умов:

- така нежитлова будівля віднесена до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000;

- власником такої будівлі (юридична та фізична особа) є сільськогосподарський товаровиробник;

- така нежитлова будівля не здається її власником в оренду, лізинг, позичку.

Як встановлено судом першої інстанції, Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області від 23.11.2023 року прийнято податкове повідомлення-рішення №0-1126-UA078673, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як фізичній особі, яка є власником нерухомого майна, за 2022 рік в розмірі 8143,42 грн..

Відповідно до матеріалів справи, у власності позивача перебуває з 11.10.2022 року нежитлова будівля - «комплекс будівель» 1/3 частина від загальної площі 1503,4 кв.м. за адресою Кіровоградська обл., м.Олександрія, смт.Пантаївка, вул.Привокзальна, буд.2г, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03, отриманого згідно договору дарування від 11.10.2022 року №1262. Згідно опису об`єкта «комплекс будівель» складається зі складів за літерами «А», «В», «Г», «Д», «Е», бондарки за літерою «Б», контори за літерою «Ж», колодязя за літерою «М», вагової за літерою «Н» без зазначення площ по кожному об`єкту (а.с.17).

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, дійшов висновку, що вказаний об`єкт нерухомості не підлягає оподаткуванню як на нерухоме майно,відмінне від земельної ділянки, оскільки є будівлею сільськогосподарського призначення.

Такий висновок суд першої інстанції зробив на підставі договору від 11.10.2022 року, укладеного між позивачем та іншими особами про спільну діяльність, в сфері с/г виробництва, а саме відгодівля свиней з подальшою реалізацією продуктів виробництва (а.с.12-13).

Між тим, вказаний договір навіть не визначає міста (адреси), де така діяльність буде здійснюватись.

Натомість, як зазначено вище, та про це зазначав і суд першої інстанції, в розумінні вимог підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.1 статті 266 ПК України нежитлова будівля не підлягає оподаткуванню за наявності сумарно наступних умов:

- така нежитлова будівля віднесена до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000;

- власником такої будівлі (юридична та фізична особа) є сільськогосподарський товаровиробник;

- така нежитлова будівля не здається її власником в оренду, лізинг, позичку.

Проте, будь-яких доказів віднесення нежитлової будівлі - «комплекс будівель» за адресою Кіровоградська обл., м.Олександрія, смт.Пантаївка, вул.Привокзальна, буд.2г, до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 (що діяв на час прийняття ППР), позивачем ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції не надано, та в матеріалах справи такі докази відсутні.

Разом з тим, вказаний вище договір про сумісну діяльність навіть не визначає міста (адреси), де така діяльність буде здійснюватись, хоча це і не має взагалі значення за відсутності доказів про віднесення нежитлової будівлі до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000.

З урахуванням наведених вище обставин в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Розрахунок та розмір податку на нерухоме майно, визначений спірним податковим повідомленням-рішенням, позивачем не оскаржується.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено правомірність податкового повідомлення-рішення №0-1126-UA0078673 від 23.11.2023 року, яке прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак, суд першої інстанції не вірно встановив обставини, які мають значення для справи, та дійшов помилкового висновку про задоволення позову, допустив порушення норм процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права, що у відповідності до статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2024 року в адміністративній справі №340/4394/24 задовольнити.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2024 року в адміністративній справі №340/4394/24 скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко