Справа № 520/14936/21
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2025-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 р.Справа № 520/14936/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Любчич Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 24.12.2024, головуючий суддя І інстанції: Панов М.М., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/14936/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з заявою поданою в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України до Харківського окружного адміністративного суду, у якій просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 93 від 05.07.2023 про призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 12.07.2001 року з урахуванням довідки № 21-184 від 20.11.2020 р. із розрахунку 60% з урахуванням обмеження максимального розміру пенсії з 01.10.2020 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Харківської області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.12.2020 про перерахунок пенсії відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" в редакції від 12.07.2001 з застосуванням розрахунку 90 % від заробітної плати (заробітку) визначеного довідкою Харківської обласної прокуратури від 20.11.2020 № 21-184 без обмеження максимального розміру.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2024 року заяву представника позивача про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду від 24.09.2021 по справі № 520/14936/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишено без задоволення.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 93 від 05.07.2023 про призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 12.07.2001 року з урахуванням довідки № 21-184 від 20.11.2020 р. із розрахунку 60 % з урахуванням обмеження максимального розміру пенсії з 01.10.2020 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Харківської області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.12.2020 про перерахунок пенсії відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" в редакції від 12.07.2001 з застосуванням розрахунку 90 % від заробітної плати (заробітку) визначеного довідкою Харківської обласної прокуратури від 20.11.2020 № 21-184 без обмеження максимального розміру.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме: вимог Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Представник позивача надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалось.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (в подальшому КАС України), суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.09.2021 по справі №520/14936/21 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково. Визнано неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо перерахунку ОСОБА_1 пенсії за вислугою років щодо її розміру - 60% місячної заробітної плати з обмеженням максимального розміру на підставі довідки Харківської обласної прокуратури від 20.11.2020 №21-184. Скасовано рішення №3 від 18.12.2020 відділу перерахунків пенсій №1 управління пенсійного забезпечення головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України Харківської області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 15.12.2021 про призначення пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" в редакції від 12.07.2001. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області до Другого апеляційного адміністративного суду подано апеляційну скаргу.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 04.02.2022 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.09.2021 по справі № 520/14936/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії повернуто скаржнику.

Згідно відомостей автоматизованої системи "Діловодство спеціалізованого суду (ДСС)" встановлено, що вказане рішення набрало законної сили 04.02.2022.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 20.10.2021 виправлено описки в тексті рішення від 24.09.2021, а саме, замість помилково зазначеного "призначення", зазначено вірне - "перерахунок", а також виправлено описку в четвертому абзаці резолютивної частини рішення, виклавши її в наступній редакції: "Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Харківської області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 15.12.2021 про перерахунок пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" в редакції від 12.07.2001."

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 11.08.2022 виправлено описку в тексті рішенні від 24.09.2021, а саме, в четвертому абзаці резолютивної частини рішення помилково зазначену дату, з якої необхідно повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , а саме - 15.12.2021, замінено на вірну - 15.12.2020.

Відмовляючи у задоволенні заяви позивача, суд першої інстанції виходив з того, що визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 93 від 05.07.2023 може стосуватися вже предмету іншого позову та може бути вирішено виключно в рамках нового судового провадження.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи.

Згідно із ч. ч. 1, 2, 3, 4 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. У такій заяві зазначаються: найменування адміністративного суду, до якого подається заява; ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; номер адміністративної справи; відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; інформація про хід виконавчого провадження; документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; перелік документів та інших матеріалів, що додаються. На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом. До заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи. Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Аналіз вищевказаної норми законодавства вказує, що вона спрямована на захист прав особи-позивача щодо належного виконання рішення суду, яке набрало законної сили, тобто, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання судового рішення порушуються його права, свободи чи інтереси, то він має право звернутись до суду в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності.

Судовим розглядом встановлено, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.09.2021 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області було повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 15.12.2020 про перерахунок пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" в редакції від 12.07.2001, з урахуванням довідки №21-184 від 20.11.2020, та прийнято рішення № 93 від 05.07.2023.

Так, у рішенні № 93 від 05.07.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області зазначено, що підстав для проведення перерахунку пенсії з 01.10.2020 на підставі довідки про розмір заробітної плати № 21-184 від 20.11.2020, виданої прокуратурою Харківської області, в розмірі 90 відсотків від суми вказаної заробітної плати без обмеження максимального розміру немає. Враховуючи зазначене, проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 згідно заяви від 15.12.2020 та довідки про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій від 20.11.2020 № 21-184 станом на 11.09.2020, виданої Харківською обласною прокуратурою, є недоцільним.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оцінка правомірності даного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 93 від 05.07.2023 ґрунтується на правовідносинах, дещо відмінних від тих, які були застосовані судом при прийнятті рішення від 24.09.2021, а тому визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 93 від 05.07.2023 може стосуватися вже предмету іншого позову та може бути вирішено виключно в рамках нового судового провадження.

Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що в задоволенні заяви представника позивача поданої в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, необхідно відмовити, оскільки у межах цього спору суд позбавлений можливості надавати оцінку діям чи рішенням відповідача, що не були предметом розгляду спору.

Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 24.12.2024 - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 24.12.2024 по справі № 520/14936/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді О.В. Присяжнюк Л.В. Любчич
Повний текст постанови складено 14.02.2025 року