Справа № 569/423/25
Суддя: Харечко С. П.
Дата ухвалення: 2025-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/423/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Харечка С.П.,

секретар судового засідання Литвиненко В.М.,

з участю представника позивача Шеруди О.П.,

представника відповідача Долінського Т.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови.

В обґрунтування вимог вказує, що 25.12.2024 року відносно нього була винесена постанова №4/988 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу 17000 грн. З даною постановою позивач не погоджується, вважає її незаконною. Зазначає, що він стрілець-санітар з єгерського відділення єгерського взводу 7 єгерської роти 3 єгерського батальйону військової частини НОМЕР_1 був звільнений з військової служби 08.03.2023 року у запас за п.2 пп. «г» ( у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років). Після звільнення став на облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Військово-облікові дані оновив вчасно через програму РЕЗЕЕРВ + 13.07.2024, оформив відстрочку у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю до 18 років. Повторно оформив відстрочку про що отримав Довідку про надання відстрочки на підставі п.5.ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію. ІНФОРМАЦІЯ_3 покликається в своїй постанові на надсилання на адресу проживання позивача повістки. Однак сповіщений належним чином він не був. Тому, відсутність належного сповіщення позбавило позивача з`явитись за викликом. Зазначає, що у відповідності до примітки до ст. 210 КУпАП положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи. Відомості про наявність дитини з інвалідністю містяться в органах соціального захисту. Відтак ІНФОРМАЦІЯ_4 було достеменно відомо про наявність в позивача права на відстрочку як батька, що має дитину з інвалідністю, оскільки ОСОБА_1 такі відомості представляв неодноразово в тому числі й коли з`являвся до ІНФОРМАЦІЯ_2 , про які давались пояснення та вкотре пред`являлись документи. Проте, вони не взяті до уваги. Зазначає, що оскаржувана постанова складена без участі позивача, на розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності на 25.12.2024 року позивач не викликався, хоча й був в приміщенні 20.12.2024 року.

Ухвалою суду від 09.01.2025 року відкрито провадження у справі.

20.01.2025 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві зазначає, що позивач перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 , правом на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, у відповідності до норм статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», користується лише з 13.07.2024 на підставі п.5 ч.1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (виховання дитини з інвалідністю до 18 років). Позивачу за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів було сформовано повістку №990819, яку надіслано на його адресу засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення, та за якою Позивач повинен був прибути до ІНФОРМАЦІЯ_5 на 09 год. 00 хв. 14.11.2024. Однак Позивач за вищезазначеною повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_2 не прибув та про причини неприбуття не повідомив. В зв`язку з неприбуттям Позивача за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 шляхом електронної інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів та єдиною інформаційною системою МВС 27.11.2024 за вих. №Е189600 до Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області, в порядку визначеному ст. 259 КУпАП, надіслано звернення щодо доставки Позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 для складання протоколу в зв`язку із вчиненням ним адміністративного правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП. 20.12.2024 Позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 де складено адміністративні матеріали про вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП за № 4/998 від 20.12.2024. Розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся 25.12.2024 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 і винесено постанову №4/998 від 25.12.2024. Вважає, що постанова від 25.12.2024 № 4/998 про адміністративне порушення передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП стосовно позивача винесена у відповідності до вимог чинного законодавства, а позов є безпідставним.

Представник позивача адвокат Шеруда О.П. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача Долінський Т.Й. в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази по справі, дійшов висновку, що позов слід задовольнити з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 05.11.2024 ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку «Укрпошта» направлявся рекомендований лист з повідомленням, який містив у собі повістку №990819 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно повістки №990819 ОСОБА_1 необхідно з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_1 14.11.2024 о 09 год. 00 хв.

Лист повернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з відміткою у довідці про причини повернення/досилання «адресат відсутній за вказаною адресою».

20.12.2024 щодо позивача ОСОБА_1 офіцером мобілізаційного відділення лейтенантом ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Відповідно до постанови про адміністративне правопорушення №4/988 від 25 грудня 2024 року, вбачається, що громадянин ОСОБА_1 , який перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, оскільки, під час особливого періоду не прибув за викликом по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_2 у встановлені строки, що є його обов`язком.

Військово-облікові дані оновив вчасно через програму РЕЗЕРВ+ 13.07.2024.

Згідно постанови №4/988 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення від 25 грудня 2024 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17000 грн.

Відповідно до копії витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08.03.2023 року, ОСОБА_1 старший солдат ОСОБА_1 стрілець-санітар з єгерського відділення єгерського взводу 7 єгерської роти 3 єгерського батальйону військової частини НОМЕР_1 , був звільнений з військової служби 08.03.2023 року у запас за п.2 пп. «г» ( у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років).

Відповідно до довідки №32/18 ОСОБА_1 надана відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі п.5 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як батьку, який виховує дитину з інвалідністю віком до 18 років на строк до 07.02.2025 року.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_2 від 17.02.2023 ОСОБА_3 , 2019 року народження, дитина з інвалідністю.

Відповідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно до ч.1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За приписами ст. 77 КАС України, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Таким чином, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення), повинне бути належним чином зафіксоване.

Відповідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.287 КУпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Пунктом 3 ч.10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Постановою від 16 травня 2024 року №560 Уряд затвердив Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, згідно якого належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки, а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки (ч. 41 Постанови).

Відповідно до абзацу 11 ч.3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються:перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк;смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

У відповідності до положень ст. 235 КУпАП Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно ч. 3 ст. 210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, а саме: порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд зазначає, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а також відповідати принципу законності.

Разом з тим, у оскаржуваній постанові відповідачем не вказано, які саме відомості (персональні дані) не були уточнені позивачем і не могли бути одержані самостійно відповідачем по справі шляхом електронної інформаційної взаємодії.

З матеріалів справи не вбачається, що відповідачем вживалися заходи щодо отримання персональних відомостей позивача в порядку електронної інформаційної взаємодії, і що внаслідок проведених заходів такі відомості отримати не вдалося.

Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, ту обставину, що відповідачем не було надано до суду доказів в підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, суд приходить до висновку про те, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності була винесена без достатніх правових підстав.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, а тому постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №4/988 від 25.12.2024 року слід скасувати, а провадження у справі закрити.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Виходячи з вищезазначеної норми чинного законодавства, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 605,60 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 241-245, ст. 250, 286 КАС України , суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови - задовольнити.

Скасувати постанову №4/988 від 25.12.2024 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн., провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з моменту отримання його копії.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_9 , адреса: код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текс рішення виготовлено 17.02.2025 року.

Суддя Харечко С.П.