Справа № 160/30176/24
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду за допомогою підсистеми "Електронний суд" надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить суд (з урахуванням уточненого позову):
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , період роботи: з 01.09.1995-17.05.1996; з 20.05.1996-18.11.1997;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплатити ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 пенсію за віком на пільгових умовах з 25.07.2024.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року у справі №160/30176/24, позов ОСОБА_1 задоволено частково, а саме вирішено:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, 49094, ДНІПРОПЕТРОВСЬКА область, місто ДНІПРО, вулиця НАБЕРЕЖНА ПЕРЕМОГИ, будинок 26) від 25.07.2024 року №99 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 );

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, 49094, ДНІПРОПЕТРОВСЬКА область, місто ДНІПРО, вулиця НАБЕРЕЖНА ПЕРЕМОГИ, будинок 26) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) періоди її роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 30.11.1979р.: з 01.09.1995 по 17.05.1996 та з 20.05.1996 по 18.11.1997;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, 49094, ДНІПРОПЕТРОВСЬКА область, місто ДНІПРО, вулиця НАБЕРЕЖНА ПЕРЕМОГИ, будинок 26) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про призначення пенсії за віком від 18.07.2024 року.

в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити;

стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, 49094, ДНІПРОПЕТРОВСЬКА область, місто ДНІПРО, вулиця НАБЕРЕЖНА ПЕРЕМОГИ, будинок 26) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 484,48 грн. (чотириста вісімдесят чотири гривні 48 копійок).

06.02.2025 року до суду надійшла заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача 12000,00 грн. понесених витрат на правову допомогу в суді першої інстанції.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви (ч. 3 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України).

Від відповідача заперечень стосовно стягнення витрат на правничу допомогу на адресу суду не надходило.

Суд, дослідивши подану заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу встановив наступне.

Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За змістом частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною п`ятою статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Зміст вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року, у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 12 жовтня 2006 року, у справі «Двойних проти України» від 30 березня 2004 року, у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.09.2019 року у справі № 810/3806/18, що враховується судом відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Так між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро "Артура Колісниченко" в особі керуючого бюро Колісниченка А.С. було укладено договір про надання професійної правничої допомоги №07/11/2024, згідно предмета якого адвокат зобов`язується надавати комплекс юридичних послуг пов`язаних із здійсненням представництва інтересів клієнта в судових та правоохоронних органах, органах державної влади, місцевого самоврядування, підприємствах, установах, організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, сутність доручення складається подання позову про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області від 25.07.2024 №99 про відмову у призначенні пенсії та зобов`язання призначити та виплатити пенсію.

Згідно п.3.1.1 розмір гонорару за надання правової допомоги встановлюється у фіксованому розмірі, а саме 12000,00 грн. - консультування у зв`язку з майбутнім позовом, аналіз та вивчення наданих документів, складання позовної заяви, формування додатків до неї та подача позову до суду, а у разі необхідності усунення недоліків поданої позовної заяви у суді першої інстанції.

В детальному описі робіт (наданих послуг) зазначено, що вартість виконаних робіт складає 12000,00 грн. та ним виконано: консультування у зв`язку з майбутнім позовом, аналіз та вивчення наданих документів, складання позовної заяви, формування додатків до неї та подача позову до суду, усунення недоліків поданої позовної заяви.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг та пов`язаністю таких послуг безпосередньо з веденням конкретної справи та реального факту понесення таких витрат, як то випливає зі змісту ст. 134 КАС України.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

З викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.

Верховним судом в постанові від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Здійснені адвокатом дії, визначені в детальному описі робіт (наданих послуг), у цій справі мали бути здійснені ним фактично та дійсність їх вчинення має бути підтверджена матеріалами справи.

Судом встановлено, що предметом цієї справи є визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні пенсії, зобов`язання відповідача зарахувати стаж роботи позивача, зобов`язати відповідачу призначити та виплачувати пенсію.

Суд розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження (у порядку письмового провадження) та ухвалив рішення, яким позовну заяву задоволено частково.

Усі витрати, понесені позивачем на правову допомогу, повинні перебувати у безпосередньому причинному зв`язку із наданням правової допомоги у конкретній справі, а їх розмір повинен бути розумним.

Верховний Суд неодноразово викладав позицію про те, що можуть бути відшкодовані судові витрати на професійну правову допомогу після розгляду справи судом та подання відповідних доказів у строки, встановлені процесуальним законодавством.

У постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №813/481/18 зроблено такий висновок: "Зважаючи на положення частини сьомої статті 139 КАС України, суд касаційної інстанції констатує помилковість посилання суду апеляційної інстанції у якості аргументу для відмови в задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення на відсутність документа про оплату позивачем витрат на професійну правничу допомогу, адже акті прийому передачі надання правничої допомоги від 20.07.2023 року сторони узгодили, що клієнт (позивач) зобов`язаний сплатити гонорар протягом одного року з дати виставлення та отримання клієнтом відповідного рахунку".

Оцінюючи зміст вказаного позову обсягу фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількості витраченого часу, розміру гонорару, співмірності послуг категорії складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та значенню справи, суд вважає, що дана справа не викликає складності у правовому розумінні, є справою незначної складності та наявна установлена практики з вирішення цієї категорії спорів, у зв`язку з чим витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12000 грн. не відповідають принципу співрозмірності та порушують принцип пропорційності, тому судові витрати на правничу допомогу підлягають зменшенню та стягненню з відповідача у розмірі лише 2500,00 грн., яка буде співмірною та розумною в цьому випадку.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З огляду на викладене, суд зробив висновок про часткове задоволення заяви представника заявника про розподіл судових витрат.

Пунктом 3 частини 1статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись статтями132,134,139,143,252 Кодексу адміністративного судочинства, суд,-

ВИРІШИВ

Заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі №160/30176/24 задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ( 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) витрати на правничу допомогу на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) у розмірі 2500,00 грн. (дві тисячі п`ятсот гривень 00 копійок).

В задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в строки, передбачені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Турлакова