Справа № 160/33926/24
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2025-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-
23 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, з урахуванням уточненої позовної заяви від 26 грудня 2024 року, в якій просить:
визнати протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області щодо виконання рішення суду в справі №160/8018/24;
визнати протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області в частині ненадання відповіді на заяву від 06.11.2024;
зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області надіслати органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області кримінального правопорушення;
зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області направити на адресу електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1 та поштову адресу: АДРЕСА_1, копію вказаного повідомлення та надати відомості про отримання органом досудового розслідування даного повідомлення;
зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області поінформувати на ті ж адреси (електронної пошти та адресу для листування) про заходи, вжиті державним виконавцем з виконання рішення суду та хід виконавчого провадження.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 червня 2024 року в справі №160/8018/24 ухвалено:
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті щомісячної доплати до пенсії у сумі 2000 грн. додатково до існуючого розміру пенсійного забезпечення, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 "Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб", починаючи з 01.03.2024 року.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідно до абзацу 4 пункту 22 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії.
20 серпня 2024 року ОСОБА_1 отримав рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 червня 2024 року по справі №160/8018/24 з відміткою про набрання законної сили та виконавчі листи №160/8018/24.
31 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області з заявою та виконавчими листами №160/8018/24, в якій просив відкрити виконавче провадження та:
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести ОСОБА_1 з 01.03.2024 року нарахування та виплату щомісячної доплати до пенсії у сумі 2000 грн. додатково до існуючого пенсійного забезпечення, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб", з урахуванням раніше виплачених сум;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01.03.2024 року підвищення до пенсії в розмірі 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідно до абзацу 4 пункту 22 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.
Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Сапаровою Анастасією Сергіївною за заявою ОСОБА_1 прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_3 від 04 вересня 2024 року та постанову про відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_2 від 04 вересня 2024 року.
07 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області з заявою, в якій просив зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01.03.2024 року підвищення до пенсії в розмірі 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідно до абзацу 4 пункту 22 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум та вжити заходів з виконання рішення суду згідно з чинним законодавством.
Відповіді на вказану заяву ОСОБА_1 не отримав.
ОСОБА_1 вважає протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області щодо невиконання рішення суду в справі №160/8018/24 та в частині ненадання відповіді на заяву від 07.11.2024, у зв`язку з чим позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з уточненою позовною заявою.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року, з урахуванням усунення недоліків позовної заяви, провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до вимог ст. 287 КАС України, без виклику учасників справи.
14 січня 2025 року на адресу суду від представника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву вх.№247/25 разом з матеріалами виконавчого провадження на 59 аркушах, в якому представник відповідача з позовними вимогами, викладеними в позовній заяві, не погоджується та вважає їх необґрунтованими з наступних підстав.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно частини 1 статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
За змістом приписів пункту 1 частини 2 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
На виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебувають наступні виконавчі провадження:
Державним виконавцем, керуючись ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», за заявою стягувача 04.09.2024 були винесені постанови про відкриття виконавчих проваджень №№ НОМЕР_4, НОМЕР_5.
Даними постановами боржника було проінформовано про необхідність виконати рішення у строк протягом 10 робочих днів та попереджено про відповідальність за невиконання рішення суду, у відповідності до вимог статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов направлені на адреси сторін виконавчого провадження.
Статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження» прямо та однозначно встановлена імперативна норма, що регламентує подібні правовідносини та детально встановлює процедуру виконання рішення суду у немайновому спорі, а саме: - у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. - у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Штрафні санкції передбачені статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження» - про зазначене також йдеться і в статті 63 цього Закону.
Постановами, винесеними у виконавчих провадженнях 31.10.2024 року №№ НОМЕР_4, НОМЕР_5, на боржника накладені штрафи у розмірі 5100 грн. з наданням повторного 10-денного строку для виконання.

На адресу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області 08.11.2024 року за вхід. №13484 надійшла заява стягувача ОСОБА_1 , за результатами розгляду якої на поштову адресу, а саме: АДРЕСА_2 ), рекомендованою кореспонденцією (штрих кодовий ідентифікатор відправлення -410) направлена письмова відповідь, крім того, відповідь направлена на електронну пошту зазначену у звернені, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_1 (надати підтвердження направлення не має можливості, у зв`язку з відсутністю доступу до електронної пошти після заподіяної країною - терористом кібер атаки).

Перевіркою відомостей сайту ПАТ "Укрпошта" встановлено, що зазначене відправлення 21.11.2024 року прибуло у відділення №51200, м. Самар, а 22 листопада 2024 року була невдала спроба вручення.

З урахуванням викладеного, на думку представника відповідача, заява ОСОБА_1 датована - 07.11.2024 розглянута у строки та в порядку встановленому чинним законодавством, у зв`язку з чим представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 - позивач, ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-XII.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 червня 2024 року по справі №160/8018/24 адміністративний позов задоволено частково та вирішено:

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті щомісячної доплати до пенсії у сумі 2000 грн. додатково до існуючого розміру пенсійного забезпечення, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб, починаючи з 01.03.2024 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести ОСОБА_1 з 01.03.2024 року нарахування та виплату щомісячної доплати до пенсії у сумі 2000 грн. додатково до існуючого пенсійного забезпечення, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб, з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідно до абзацу 4 пункту 22 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії.

Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01.03.2024 року підвищення до пенсії в розмірі 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідно до абзацу 4 пункту 22 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2024 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 червня 2024 року в адміністративній справі №160/8018/24 - повернуто заявнику.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 червня 2024 року в справі №160/8018/24 набрало законної сили - 22 липня 2024 року.

20 серпня 2024 року ОСОБА_1 отримав рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 червня 2024 року по справі №160/8018/24 з відміткою про набрання законної сили та виконавчі листи №160/8018/24.

31 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області з заявою, долучивши виконавчі листи №160/8018/24, в якій просив відкрити виконавче провадження та:

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести ОСОБА_1 з 01.03.2024 року нарахування та виплату щомісячної доплати до пенсії у сумі 2000 грн. додатково до існуючого пенсійного забезпечення, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб, з урахуванням раніше виплачених сум;

зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01.03.2024 року підвищення до пенсії в розмірі 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідно до абзацу 4 пункту 22 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.

Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Сапаровою Анастасією Сергіївною за заявою ОСОБА_1 прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_3 від 04 вересня 2024 року та постанову про відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_2 від 04 вересня 2024 року.

Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Сапаровою Анастасією Сергіївною за заявою ОСОБА_1 прийнято постанову від 04 вересня 2024 року про встановлення розміру мінімальних витрат в межах виконавчого провадження НОМЕР_3 та виконавчого провадження НОМЕР_2.

Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Сапаровою Анастасією Сергіївною прийнято постанову про стягнення виконавчого збору від 04 вересня 2024 року в межах ВП НОМЕР_3 в розмірі 32000,00 грн. та в межах ВП НОМЕР_2 в розмірі 32000,00 грн.

Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Сапаровою Анастасією Сергіївною прийнято постанову про накладення штрафу на боржника від 31 жовтня 2024 року у ВП НОМЕР_3 в розмірі 5100,00 грн. та в межах ВП НОМЕР_2 в розмірі 5100,00 грн.

07 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області з заявою, в якій просив зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01.03.2024 року підвищення до пенсії в розмірі 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідно до абзацу 4 пункту 22 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум та вжити заходів з виконання рішення суду згідно з чинним законодавством.

З матеріалів справи вбачається, що листом Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) №39900 від 18 листопада 2024 року позивачеві було повідомлено про наступне.

«Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в межах повноважень наданих відповідно до Положення про міжрегіональні управління Міністерства юстиції України затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2011 №1707/5 (зі змінами та доповненнями) та Типового положення про управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 20.04.2016 №1183/5, розглянута Ваша заява від 07.11.2024 та повідомляється наступне.

Перевіркою відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання pішень Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебувають наступні виконавчі провадження:

Виконавче провадження НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа №160/8018/24 від 20.08.2024, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, ) провести ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01.03.2024 року нарахування та виплату щомісячної доплати до пенсії у сумі 2000 грн. додатково до існуючого пенсійного забезпечення, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб, з урахуванням раніше виплачених сум.

Виконавче провадження НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа №160/8018/24 від 20.08.2024, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01.03.2024 року підвищення до пенсії в розмірі 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідно до абзацу 4 пункту 22 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.

Державним виконавцем, керуючись ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», за заявою стягувача 04.09.2024 були винесені постанови про відкриття виконавчих проваджень №№ НОМЕР_4, НОМЕР_5.

Даними постановами боржника було проінформовано про необхідність виконати рішення у строк протягом 10 робочих днів та попереджено про відповідальність за невиконання рішення суду, у відповідності до вимог статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов направлені на адреси сторін виконавчого провадження.

Постановами винесеними у виконавчих провадженнях 31.10.2024 року №№ НОМЕР_4, НОМЕР_5 на боржника накладені штрафи у розмірі 5100 грн. з наданням повторного строку для виконання.

Оскільки на адресу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) станом на 31.10.2024 року від боржника не надходило жодних повідомлень щодо виконання рішення суду, на адресу ГУ ПФУ в Дніпропетровській області направлена вимога.

Після отримання запитуваної інформації, державним виконавцем будуть вжиті заходи відповідно до вимог чинного законодавства.

Таким чином, примусове виконання виконавчих проваджень №№ НОМЕР_4, НОМЕР_5 триває».

З матеріалів справи вбачається, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 на його поштову адресу: АДРЕСА_2 , рекомендованим повідомленням (штрих кодовий ідентифікатор відправлення - 410) направлена письмова відповідь, крім того, відповідь направлена на електронну пошту зазначену в звернені, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_1

Перевіркою відомостей сайту ПАТ "Укрпошта" встановлено, що зазначене відправлення - 21.11.2024 року прибуло у відділення №51200, м. Самар, а 22 листопада 2024 року була невдала спроба вручення.

08 грудня 2024 року до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області повернувся конверт з рекомендованим повідомлення поштового відправлення №060 09 84 99 04 10 з підстав "закінчення встановленого терміну зберігання".

ОСОБА_1 , не отримавши вказаного листа, вважає протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області щодо не забезпечення виконання рішення суду в справі №160/8018/24 та в частині ненадання відповіді на заяву від 07.11.2024, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ від 01.01.1992 року.

Частиною 3 статті 43 Закону №2262-ХІІ передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частина 18 статтею 43 Закону №2262-ХІІ встановлює, що у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.

Відповідно до частини 3 статті 51 Закону №2262-XII перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Згідно з частиною 4 статті 63 Закону №2262-XII всі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Частинами 1 та 2 статті 63 Закону №2262-ХІІ перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45.

Пунктом 1 Порядку №45 передбачено, що перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

На виконання частин 4 статті 63 Закону України №2262-ХІІ Кабінетом Міністрів України 21.02.2018 року прийнято Постанову №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб".

Пунктом 5 Постанови №103 обумовлено перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) відповідно до пункту 3 цієї постанови проводити на підставі довідок про розміри грошового забезпечення, поданих Міністерством внутрішніх справ органам Пенсійного фонду України до набрання чинності цією постановою, або довідок, додатково оформлених та поданих відповідно до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року №45.

Згідно з пунктами 1-4 Порядку №45 пенсії призначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

14 липня 2021 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №713 з метою поетапного зменшення диспропорцій в розмірах пенсій, призначених військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), поліцейським та деяким іншим особам, та до прийняття Верховною Радою України законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців і деяких інших осіб Кабінет Міністрів України постановлено установити з 1 липня 2021 року особам, яким призначено пенсію до 1 березня 2018 року відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (крім військовослужбовців строкової служби), до розмірів їх пенсій, визначених відповідно до статей13,21і36 Закону станом на 1 березня 2018 року, щомісячну доплату в сумі 2000 гривень, яка враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону.

Особам, яким призначено (поновлено) пенсію після 1 березня 2018 року, розмір якої обчислено відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону (крім військовослужбовців строкової служби) з грошового забезпечення, визначеного станом на 1 березня 2018 року або до цієї дати, встановлюється щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту.

У разі коли пенсія особам, зазначеним в абзацах першому і другому цього пункту, переглядалася (перераховувалася) після 1 березня 2018 року, щомісячна доплата, встановлена абзацами першим і другим цього пункту, не виплачується, крім випадків, коли розмір пенсії після такого перегляду (перерахунку) збільшився менше ніж на 2000 гривень.

Якщо сума збільшення пенсії під час її перегляду (перерахування) не досягала 2000 гривень, щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту, встановлюється в сумі, якої не вистачає до зазначеного розміру (пункт 1 Постанови № 713).

У свою чергу, з метою поетапного зменшення диспропорцій в розмірах пенсій, призначених військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), поліцейським та деяким іншим особам, та до прийняття Верховною Радою України законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців і деяких інших осіб Кабінет Міністрів України ухвалив постанову № 713, пунктом 1 якої встановив з 01.07.2021 року особам, яким призначено пенсію до 01.03.2018 року відповідно до Закону № 2262-ХІІ(крім військовослужбовців строкової служби), до розмірів їх пенсій, визначених відповідно до статей 13,21 і 36 Закону станом на 01.03.2018 року, щомісячну доплату в сумі 2000,00 грн., яка враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону.

Особам, яким призначено (поновлено) пенсію після 01.03.2018 року, розмір якої обчислено відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону (крім військовослужбовців строкової служби) з грошового забезпечення, визначеного станом на 01.03.2018 року або до цієї дати, встановлюється щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту.

У разі коли пенсія особам, зазначеним в абзацах першому і другому цього пункту, переглядалася (перераховувалася) після 01.03.2018 року, щомісячна доплата, встановлена абзацами першим і другим цього пункту, не виплачується, крім випадків, коли розмір пенсії після такого перегляду (перерахунку) збільшився менше ніж на 2000,00грн. Якщо сума збільшення пенсії під час її перегляду (перерахування) не досягала 2000,00 грн., щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту, встановлюється в сумі, якої не вистачає до зазначеного розміру.

Щомісячна доплата, передбачена цим пунктом, встановлюється у межах максимального розміру пенсії, визначеного Законом, починаючи з 01.07.2021 року.

Відповідно до пояснювальної записки до проекту постанови № 713 метою її ухвалення зазначено поетапне зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених до 01.03.2018 року, які мають місце після перерахунку пенсії.

Прийняття постанови зумовлено тим, що в червні 2021 року в осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), яким пенсію призначено відповідно до Закону № 2262-ХІІ, завершується період виплати частини коштів компенсації підвищеного розміру пенсії за 2016-2017 роки і підвищення розмірів пенсій з 2016 року для цієї категорії пенсіонерів не відбувалося. Сумарна виплата пенсії з цією доплатою з 01.07.2021 року зменшилася до місячного розміру пенсії та середній розмір цієї виплати складає біля 2000,00 грн. Крім того, після перерахунку пенсій колишнім військовослужбовцям Збройних Сил України у 2018 році, їхні пенсії не індексувалися через відсутність відповідного механізму, а диспропорція у розмірах пенсій в залежності від часу їх призначення складає більше 70 відсотків. Мінімальні пенсійні виплати для військовослужбовців, зокрема складають близько 2000,00 - 2700,00 грн.

Таким чином, внаслідок ухвалення вказаного нормативно-правового акта Уряду з 01.07.2021 року колишнім військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), поліцейським та іншим особам, пенсії яким призначено за нормами Закону № 2262-ХІІдо 01.03.2018 року було установлено щомісячну доплату в сумі 2000,00 грн. виплата якої не здійснюється у разі коли пенсія особам, зазначеним в абзацах першому і другому цього пункту, переглядалася (перераховувалася) після 01.03.2018 року.

Водночас, аналіз наведених норм права, а також мети прийняття Урядом вказаної постанови № 713 свідчить про те, що перерахунок пенсії, проведення якого згідно з абзацом третім пункту1 постанови № 713 є обставиною, що виключає можливість нарахування щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн. до розмірів пенсій, визначених відповідно до статей13,21і36 Закону № 2262-ХІІмає бути обумовлений підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІна підставі нормативно-правого акта компетентного органу, оскільки в такий спосіб досягається мета, яка слугувала підставою для ухвалення постанови №713, а саме зменшення диспропорцій в розмірах пенсій, визначених на законних підставах. Натомість перерахунок пенсії, проведений на виконання судового рішення з метою усунення порушеного права особи на належний розмір пенсії, право на отримання якої у особи виникла до 01.03.2018 року, не є перерахунком пенсії у зв`язку із зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії.

Отже, оскільки перерахунок пенсії позивача, проведений відповідачем з 01.12.2019 року на виконання рішення суду від 19.08.2022 року у справі №160/9605/22 з метою усунення порушеного його права на належний розмір пенсії, право на отримання якого у нього виникло до 01.03.2018 року, не є перерахунком пенсії у зв`язку із зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії, то позивач має право на щомісячну доплату до пенсії в розмірі 2000,00 грн. відповідно до постанови № 713, яка має виплачуватись для досягнення мети прийняття постанови № 713 - поетапного зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених до 01.03.2018 року.

У подальшому, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 червня 2024 року по справі №160/8018/24 адміністративний позов задоволено частково та вирішено:

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті щомісячної доплати до пенсії у сумі 2000 грн. додатково до існуючого розміру пенсійного забезпечення, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб, починаючи з 01.03.2024 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести ОСОБА_1 з 01.03.2024 року нарахування та виплату щомісячної доплати до пенсії у сумі 2000 грн. додатково до існуючого пенсійного забезпечення, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб, з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідно до абзацу 4 пункту 22 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії.

Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01.03.2024 року підвищення до пенсії в розмірі 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідно до абзацу 4 пункту 22 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2024 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 червня 2024 року в адміністративній справі №160/8018/24 - повернуто заявнику.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 червня 2024 року в справі №160/8018/24 набрало законної сили - 22 липня 2024 року.

20 серпня 2024 року ОСОБА_1 отримав рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 червня 2024 року по справі №160/8018/24 з відміткою про набрання законної сили та виконавчі листи №160/8018/24.

Щодо виконавчого провадження та стану його розгляду, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до підпункту 6, 7 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII примусовому виконанню підлягають рішення на підставі, в тому числі таких виконавчих документів, як постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом, рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження» встановлені вимоги до виконавчого документа.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Згідно частини 3 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку.

Відповідно до частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

Частиною 1 статті 5 Закону №1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Згідно статті 16 Закону України «Про виконавче провадження» сторони можуть реалізувати свої права і обов`язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників.

Особиста участь фізичної особи у виконавчому провадженні не позбавляє її права мати представника, крім випадку, коли боржник згідно з рішенням зобов`язаний вчинити певні дії особисто.

У відповідності до частин 1, 3 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 1 статті 26 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

З матеріалів справи судом встановлено, що 31 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області з заявою, долучивши виконавчі листи №160/8018/24, в якій просив відкрити виконавче провадження та:

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести ОСОБА_1 з 01.03.2024 року нарахування та виплату щомісячної доплати до пенсії у сумі 2000 грн. додатково до існуючого пенсійного забезпечення, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб, з урахуванням раніше виплачених сум;

зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01.03.2024 року підвищення до пенсії в розмірі 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідно до абзацу 4 пункту 22 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.

Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Сапаровою Анастасією Сергіївною за заявою ОСОБА_1 прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_3 від 04 вересня 2024 року та постанову про відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_2 від 04 вересня 2024 року.

Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Сапаровою Анастасією Сергіївною за заявою ОСОБА_1 прийнято постанову від 04 вересня 2024 року про встановлення розміру мінімальних витрат в межах виконавчого провадження НОМЕР_3 та ВП НОМЕР_2.

Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Сапаровою Анастасією Сергіївною прийнято постанову про стягнення виконавчого збору від 04 вересня 2024 року в межах ВП НОМЕР_3 в розмірі 32000,00 грн. та в межах ВП НОМЕР_2 в розмірі 32000,00 грн.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення визначений статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження» прямо та однозначно встановлена імперативна норма, що регламентує подібні правовідносини та детально встановлює процедуру виконання рішення суду у немайновому спорі, а саме: - у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. - у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Оскільки вимоги державного виконавця в частині відкритих виконавчих проваджень НОМЕР_3 та НОМЕР_2 не виконувалися, Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Сапаровою Анастасією Сергіївною прийнято постанову про накладення штрафу на боржника від 31 жовтня 2024 року у ВП НОМЕР_3 в розмірі 5100,00 грн. та в межах ВП НОМЕР_2 в розмірі 5100,00 грн.

Суд зауважує, що вказані постанови прийняті Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Сапаровою Анастасією Сергіївною згідно вимог чинного законодавства, без порушень прав ОСОБА_1 , відтак в діях відповідача відсутня протиправна бездіяльність.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині:

- визнати протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області щодо виконання рішення суду в справі №160/8018/24;

- зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області надіслати органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником - Головним управлінням пенсійного фонду України в Дніпропетровській області кримінального правопорушення;

- зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області направити на адресу електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1 та поштову адресу: АДРЕСА_3, копію вказаного повідомлення та надати відомості про отримання органом досудового розслідування даного повідомлення.

Щодо позовних вимог в частині визнати протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області в частині ненадання відповіді на заяву від 06.11.2024, суд зазначає наступне.

Досліджуване питання регулює Закон України від 02.10.1996 №393/96-ВР «Про звернення громадян» оскільки він визначає аспекти практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів.

Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.10.1996 року №393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

За приписами статті 3 Закону України від 02.10.1996 №393/96-ВР, під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) це звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Клопотання це письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Відповідно до статті 4 Закону України від 02.10.1996 року №393/96-ВР, до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

За приписами статті 14 Закону України від 02.10.1996 року №393/96-ВР, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, посадові особи зобов`язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.

Статтею 15 Закону України від 02.10.1996 року №393/96-ВР визначено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки

З матеріалів справи судом вбачається наступне.

07 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області з заявою, в якій просив зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01.03.2024 року підвищення до пенсії в розмірі 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідно до абзацу 4 пункту 22 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум та вжити заходів з виконання рішення суду згідно з чинним законодавством.

З матеріалів справи вбачається, що листом Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) №39900 від 18 листопада 2024 року позивачеві було повідомлено про наступне.

«Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в межах повноважень наданих відповідно до Положення про міжрегіональні управління Міністерства юстиції України затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2011 №1707/5 (зі змінами та доповненнями) та Типового положення про управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 20.04.2016 №1183/5 розглянута Ваша заява від 07.11.2024 та повідомляється наступне.

Перевіркою відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання pішень Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебувають наступні виконавчі провадження:

Виконавче провадження НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа №160/8018/24 від 20.08.2024, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, ) провести ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01.03.2024 року нарахування та виплату щомісячної доплати до пенсії у сумі 2000 грн. додатково до існуючого пенсійного забезпечення, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб, з урахуванням раніше виплачених сум.

Виконавче провадження НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа №160/8018/24 від 20.08.2024, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01.03.2024 року підвищення до пенсії в розмірі 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідно до абзацу 4 пункту 22 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.

Державним виконавцем, керуючись ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувана, 04.09.2024 були винесені постанови про відкриття виконавчих проваджень №№ НОМЕР_4, НОМЕР_5.

Даними постановами боржника було проінформовано про необхідність виконати рішення у строк протягом 10 робочих днів та попереджено про відповідальність за невиконання рішення суду, у відповідності до вимог статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов направлені на адреси сторін виконавчого провадження.

Постановами винесеними у виконавчих провадженнях 31.10.2024 року №№ НОМЕР_4, НОМЕР_5 на боржника накладені штрафи у розмірі 5100 грн. з наданням повторного строку для виконання.

Оскільки на адресу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) станом на 31.10.2024 року від боржника не надходило жодних повідомлень щодо виконання рішення суду, на адресу ГУ ПФУ в Дніпропетровській області направлена вимога.

Після отримання запитуваної інформації, державним виконавцем будуть вжиті заходи відповідно до вимог чинного законодавства.

Таким чином, примусове виконання виконавчих проваджень №№ НОМЕР_4, НОМЕР_5 триває».

З матеріалів справи вбачається, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 на його поштову адресу: АДРЕСА_2 , рекомендованим повідомленням (штрих кодовий ідентифікатор відправлення - 410) направлена письмова відповідь, крім того відповідь направлена на електронну пошту зазначену в звернені, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_1

Перевіркою відомостей сайту ПАТ "Укрпошта" встановлено, що зазначене відправлення - 21.11.2024 року прибуло у відділення №51200, м. Самар, а 22 листопада 2024 року була невдала спроба вручення.

08 грудня 2024 року до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області повернувся конверт з рекомендованим повідомленням поштового відправлення №060 09 84 99 04 10 з підстав "закінчення встановленого терміну зберігання".

Відтак, суд враховує, що в діях Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Сапарової Анастасії Сергіївни та в цілому відповідача - Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) відсутня протиправна бездіяльність щодо не розгляду заяви позивача від 07.11.2024 року, оскільки заява позивача розглянута, відповідь надана листом Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) №39900 від 18 листопада 2024 року.

Суд в цілому погоджується з доводами представника відповідача, однак вважає, що позивач має право бути повідомленим щодо стану виконавчого провадження, відтак позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом зобов`язання Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області () повідомити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про стан виконавчих проваджень НОМЕР_3 та НОМЕР_2.

Суд звертає увагу, що розділом IV Кодексу адміністративного судочинства України врегульовано окремі процесуальні питання, пов`язані з виконанням судового рішення та передбачено, що судовий контроль за виконанням судового рішення здійснює суд який його ухвалив. Способи судового контролю за виконанням судового рішення встановлені нормами статей 381-1 - 383 КАС України.

У разі невиконання, неналежного виконання судового рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 червня 2024 року в справі №160/8018/24 позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження та КАС України.

Однак, невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41) в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (Заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для часткового задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .

Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Судом встановлено, що позивач звільнений від сплати судового збору, у зв`язку з чим розподіл судових витрат судом не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) () повідомити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про стан виконавчих проваджень НОМЕР_3 та НОМЕР_2.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Олійник