Справа № 360/1539/24
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

17 лютого 2025 рокум. ДніпроСправа № 360/1539/24

Луганський окружний адміністративний суд у складі судді Петросян К.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про стягнення вартості предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився та надмірно нарахованої частини чергової відпустки,

ВСТАНОВИВ:

06 грудня 2024 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про стягнення вартості предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився в розмірі 4260,86 грн та надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини 2024 року в розмірі 6073,81 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідач проходив службу в управлінні патрульної поліції міста Києва Департаменту патрульної поліції (далі -УПП у м. Києві ДПП).

Згідно наказу Департаменту патрульної поліції від 05.11.2024 № 2505 о/с відповідач звільнений зі служби в поліції.

Відповідно до арматурної картки № АБ/4308 відповідач за час проходження служби отримав предмети однострою, строк носіння (експлуатації), яких не закінчився, загальною вартістю 4260,86 грн. Відповідач повинен відшкодувати вартість предметів однострою, які були отримані під час проходження служби в УПП у м. Києві ДПП.

Крім того, наказом Департаменту патрульної поліції від 25.12.2023 № 1764 о/с відповідачу була надана частина основної оплачуваної відпустки за 2024 рік тривалістю 14 діб.

Наказом Департаменту патрульної поліції від 27.05.2024 № 919 о/с відповідачу була надана частина основної оплачуваної відпустки за 2024 рік тривалістю 15 діб.

Згідно наказу Департаменту патрульної поліції від 05.11.2024 № 2505 о/с відповідач звільнений зі служби в поліції з 05.11.2024 з виплатою грошової компенсації за 1 добу невикористаної відпустки за 2022 та із відрахуванням грошового забезпечення за 7 діб надмірно нарахованої частини чергової оплачуваної відпустки за час невідпрацьованої частини 2024 року.

За бажанням відповідача, останньому надано щорічну чергову основну оплачувану відпустку за 2024 рік тривалістю 29 днів, однак відповідач був звільнений до закінчення 2024 року. Таким чином, відпустка була надана відповідачу наперед за невідпрацьований період, оскільки відповідач був звільнений, про що видано відповідний наказ про необхідність відрахування грошового забезпечення за 7 днів надмірно нарахованої частини чергової оплачуваної відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року.

Відповідно до висновку службового розслідування, затвердженого 07.10.2024 встановлено факт невиходу на службу без поважної причини (прогулу) відповідачем з 23.09.2024 по 04.10.2024, у зв`язку з чим до останнього застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Період прогулу не входить до стажу, який надає право на щорічну відпустку (відпускний стаж), і за цей період компенсація не нараховується. Кількість днів надмірно використаної відпустки підтверджується розрахунком грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року.

На підставі вищенаведеного, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Департаменту патрульної поліції вартість предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився з урахуванням термінів його експлуатації в розмірі 4260,86 грн та надмірно нараховану частину чергової відпустки за час невідпрацьованої частини 2024 року в розмірі 6073,81 грн.

Ухвалою суду від 11.12.2024 позовну заяву Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про стягнення вартості предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився та надмірно нарахованої частини чергової відпустки, залишено без руху.

Ухвалою суду від 20.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі. Справу визначено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

На виконання вимог частини шостої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом здійснено запит до Єдиного державного демографічного реєстру.

Відповідно до інформації зазначеної у відповіді № 950269 від 06.12.2024, останньою адресою реєстрації відповідача є АДРЕСА_1 , що відноситься до тимчасово окупованих територій.

Відповідач під час провадження у справі не повідомляв суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження) та/або зміну адреси електронної пошти, як то передбачено статтею 131 КАС України.

Надіслання судом процесуальних документів в адміністративній справі відповідачу за його місцем проживання рекомендованим листом з повідомленням про вручення на територію Луганської області неможливе через тимчасову окупацію та ведення на цій території бойових дій.

Суд вважає за необхідне застосувати постанову Верховної Ради України від 25 травня 2015 року № 462-VIII «Про Заяву Верховної Ради України «Про відступ України від окремих зобов`язань, визначених Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод», яка, серед іншого, передбачає відступ від зобов`язань України за статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS N005 (ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР), яка гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Відповідно до підпункту 20 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України особливості судових викликів та повідомлень, направлення копій судових рішень учасникам справи, у разі якщо адреса їх місця проживання (перебування) чи місцезнаходження знаходиться на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції, визначаються законами України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції».

Згідно з частиною першою статті 12-1 Закону України від 15 квітня 2014 року № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають електронного кабінету, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії. З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Учасники справи, остання відома адреса місця проживання (перебування) чи місцезнаходження яких знаходиться на тимчасово окупованій території і які не мають електронного кабінету, повідомляються про ухвалення відповідного судового рішення шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади України з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень або шляхом розміщення тексту відповідного судового рішення на офіційному веб-порталі судової влади України з урахуванням вимог, визначених Законом України «Про доступ до судових рішень», у разі обмеження доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень. З моменту розміщення такої інформації вважається, що особа отримала судове рішення (частина друга статті 12-1 Закону України від 15 квітня 2014 року № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»).

Повідомлення про постановлення ухвали про відкриття провадження в адміністративній справі від 20.12.2024 розміщено 01.01.2025 на офіційному вебсайті Луганського окружного адміністративного суду adm.lg.court.gov.ua (розділ «Громадянам», підрозділ «Судові виклики, повідомлення та рішення для учасників справи, з якими відсутній зв`язок (з 24.02.2022)»).

Згідно з реєстраційною карткою доставки повідомлення електронною поштою, вбачається, що процесуальний документ в електронній формі ухвала про відкриття провадження в адміністративній справі від 20 грудня 2024 року надіслана ОСОБА_1 20.12.2024 на його електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зазначена позивачем в адміністративному позові, та доставлена.

Таким чином, судом вжито всіх заходів щодо належного повідомлення відповідача про постановлення ухвали від 20 грудня 2024 року по справі.

Відповідач правом подати суду відзив на позовну заяву разом з доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, не скористався. Відповідно до положень частини шостої статті 162 КАС України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд дійшов такого.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , проходив службу в управлінні патрульної поліції міста Києва Департаменту патрульної поліції з 05.08.2022.

Наказом Департаменту патрульної поліції від 25.12.2023 № 1764 о/с, на підставі рапорту від 06.12.2023, відповідачу надана додаткова відпустка за 2023 рік тривалістю 2 доби та частина основної відпустки за 2024 рік тривалістю 14 діб, з 16 по 31 січня 2024.

Згідно з рапортом відповідача від 09.05.2024, останній просив надати частину щорічної чергової основної оплачуваної відпустки за 2024 рік, тривалістю 15 діб, з 03.06.2024, зазначивши, що відпустку буде проводити за адресою: АДРЕСА_2 .

Наказом Департаменту патрульної поліції від 27.05.2024 № 919 о/с на підставі рапорту від 09.05.2024 відповідачу була надана частина основної відпустки за 2024 рік тривалістю 15 діб, з 03 до 17 червня 2024 року.

Згідно з наказом Департаменту патрульної поліції від 05.11.2024 № 2505 о/с, відповідно до п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію» звільнено зі служби в поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора взводу №1 роти №1 батальйону тактико-оперативного реагування управління патрульної поліції у м.Києві, з 05 листопада 2024 року з виплатою грошової компенсації за 1 добу невикористаної щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2022 рік та із відрахуванням грошового забезпечення за 7 діб надмірно нарахованої частини чергової оплачуваної відпустки за час невідпрацьованої частини 2024 року, установивши премію за листопад 2024 року в розмірі 0,00 %. Сума відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився становить 4260,86 грн. Підстава наказ Департаменту патрульної поліції від 15.10.2024 № 597.

Повідомлення стосовно звільнення ОСОБА_1 від 05.11.2024 вих. № 35510/41/11/6/02-2024, а також копії наказу від 15.10.2024, від 05.11.2024, довідки №186 про отримані поліцейським предмети однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився, були надіслані відповідачу за адресою: АДРЕСА_3 . Вказаним повідомленням позивач інформував відповідача про звільнення та про те, що сума вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився становить 4260,80 грн. Проте, лист повернувся на адресу позивача, через закінчення встановленого терміну зберігання.

Як вбачається з уточненої позовної заяви, позивачем було скеровано вищевказані документи відповідачу за адресою: АДРЕСА_3 , оскільки вказана адреса була зазначена відповідачем у рапорті про надання останньому частини чергової основної оплачуваної відпустки від 09.05.2024.

Відповідно до арматурної картки № АБ/4308 відповідач за час проходження служби отримав наступні предмети однострою, строк носіння (експлуатації), яких не закінчився: костюм (куртка, брюки) спеціальний темно-синього кольору - 1 шт; спорядження поясне - 1 шт.

Факт отримання предметів однострою відповідачем підтверджується роздавальними відомостями №349 від 07.02.2024, №4427 від 11.03.2024.

Загальна вартість предметів однострою, з урахуванням строку експлуатації, відповідно до довідки позивача № 186 від 18.10.2024, які були отримано відповідачем під час несення служби в УПП у м. Києві ДПП, складає 4260,86 грн.

Відповідно до розрахунку грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року, вбачається, що відповідачем надмірно використано відпустку за 2024 рік - 7 календарних днів, що становить (з урахуванням усіх розрахунків) - 6073,81 грн.

У зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язку відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився, а також зайво виплаченого грошового забезпечення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Статтею 55 Конституцій України гарантується судовий захист прав людини і громадянина.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02.07.2015 № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII).

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 20 Закону № 580-VIII поліцейські мають єдиний однострій. Поліцейський отримує однострій безоплатно. Зразки предметів однострою поліцейських затверджує Кабінет Міністрів України.

Правила носіння та норми належності однострою поліцейських затверджує Міністр внутрішніх справ України (ч. 4 ст. 20 Закону № 580-VIII).

Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень (ч. 1 ст. 59 Закону № 580-VIII).

Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України (ч. 3 ст. 59 Закону № 580-VIII).

Відповідно до Положення про Департамент патрульної поліції, яке затверджено Наказом Національної поліції України від 06 листопада 2015 року № 73 (із змінами), ДПП є міжрегіональним територіальним органом Національної поліції, який створюється, реорганізовується та ліквідовується Кабінетом Міністрів України за поданням Міністра внутрішніх справ України в установленому законодавством порядку.

Опис і зразки предметів однострою поліцейських затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 року № 823 "Про однострій поліцейських".

Механізм забезпечення поліцейських одностроєм згідно з нормами належності однострою поліцейських, організацію його використання та обліку визначає Порядок забезпечення поліцейських одностроєм, затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України 12 вересня 2017 року № 772 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України від 24 грудня 2019 року № 1100), зареєстрований в Міністерстві юстиції України 03 жовтня 2017 року за № 1224/31092 (далі - Порядок № 772).

Відповідно до п. 2 Розділу І Порядку № 772 однострій загальна назва форменого одягу поліцейського, що складається з предметів, які видаються в тимчасове користування для виконання службових завдань, тренувань, навчань, занять тощо (інвентарне майно), та предметів особистого користування, які видаються в постійне користування і не використовуються як інвентарне майно; строк носіння (експлуатації) предметів однострою - час, установлений нормами належності, протягом якого предмет має носитися або перебувати в експлуатації.

Згідно з п. 3 Розділу І Порядку № 772 одностроєм згідно із цим Порядком забезпечуються поліцейські, зокрема, які проходять службу в органах, закладах, установах поліції, Департаменті патрульної поліції.

Використання предметів однострою, які не відповідають описам та зразкам, затвердженим Кабінетом Міністрів України, забороняється. Рішення щодо подальшого обліку, використання або списання таких предметів однострою приймається керівником відповідного органу поліції, ЗВО, інших державних органів, установ та організацій у встановленому законодавством порядку (п.5 Розділу І Порядку № 772).

Строк носіння (експлуатації) предметів однострою починає обчислюватися з дня фактичної видачі їх у користування (експлуатацію). Час зберігання предметів однострою на складі не зараховується до строку їх носіння (експлуатації). На кожного поліцейського для здійснення контролю за станом використання ним предметів однострою згідно з нормами належності та за строками їх носіння (експлуатації) оформлюється арматурна картка. Облік предметів однострою в арматурній картці ведеться з дати призначення поліцейського на відповідну посаду або зарахування на навчання до ЗВО згідно з наказом по особовому складу (п. 1-3 Розділу ІІІ Порядку № 772).

Предмети однострою особистого користування передаються поліцейським безоплатно. Предметами однострою особистого користування забезпечуються поліцейські, визначені в пункті 3 розділу I цього Порядку, із дня призначення на посаду або зарахування на навчання до ЗВО. Предмети однострою особистого користування видаються поліцейським на майбутній термін служби або з урахуванням навчання у ЗВО та на строк, що передбачений нормами належності. Чергова видача поліцейським однострою особистого користування проводиться після закінчення строків його експлуатації (носіння). Дострокова видача предметів однострою дозволяється тільки у випадках, передбачених цим Порядком. Предмети однострою, що належать до видачі поліцейським за декількома нормами, видаються за тією, строк носіння (експлуатації) за якою менший (пункти 1, 2, 3, 4 Розділу IV Порядку № 772).

Однострій, що знаходиться в органах (закладах, установах) поліції, ЗВО, підлягає обов`язковому обліку. Облік здійснюється шляхом оформлення відповідних документів, правильного та своєчасного занесення записів до книг, карток та інших облікових документів усіх операцій з руху та змін якісного стану предметів однострою (абзац перший пункту 2 Розділу VII Порядку № 772).

Книги та інші документи з обліку однострою оформлюються та ведуться згідно з вимогами цього Порядку і зберігаються згідно з вимогами законодавства. Упровадження облікових документів невстановленої форми заборонено (п. 3 Розділу VII Порядку № 772).

Підставою для оформлення арматурної картки є наказ про призначення на посаду (зарахування на навчання) в орган (заклад, установу) поліції, ЗВО, а на поліцейського, якого переведено з іншого органу (закладу, установи), ЗВО, крім наказу, атестат на предмети однострою (абз. 1 п. 11 Розділу VII Порядку № 772).

Арматурні картки обліковуються в реєстрі арматурних карток. Реєстр арматурних карток нумерується, прошнуровується, скріплюється печаткою, підписується керівником підрозділу забезпечення та реєструється згідно з вимогами діловодства (п.12 Розділу VII Порядку № 772) .

Для видачі однострою поліцейським на підставі облікових даних арматурних карток оформлюється в одному примірнику роздавальна відомість на предмети однострою (додаток 14). З метою уникнення безпідставної видачі предметів однострою зазначений у роздавальній відомості на предмети однострою список поліцейських перевіряється посадовою особою підрозділу кадрового забезпечення.

Роздавальна відомість на предмети однострою вважається виконаною, якщо згідно з нею здійснено видачу предметів однострою вказаним у ній поліцейським, повністю або частково відповідно до зазначеної кількості, її підписано всіма передбаченими посадовими особами, а дані про видачу внесено до арматурних карток поліцейських, яким було видано предмети однострою. Виконана роздавальна відомість на предмети однострою має бути передана до бухгалтерської служби органу (закладу, установи) поліції, ЗВО у строк не більше 30 днів з моменту здійснення в ній первинного запису про видачу предметів однострою поліцейським, але не пізніше останнього дня звітного місяця.

Роздавальна відомість на предмети однострою, оформлена під час видачі поліцейським предметів однострою особистого користування, є підставою для складання акта списання встановленої форми та відображення інформації про проведену господарську операцію в бухгалтерському обліку відповідного органу (закладу, установи) поліції, ЗВО.

Після видачі предметів однострою особистого користування забезпечується їх управлінський облік.

Виконана роздавальна відомість на предмети однострою є підставою для складання акта введення в експлуатацію предметів однострою, що використовуються як інвентарне майно. В акті за потреби зазначається зведена інформація з однієї або декількох роздавальних відомостей на предмети однострою з посиланням на тотожну інформацію, що відображена в роздавальній(их) відомості(ях) на предмети однострою (пункт 16 Розділу VII Порядку № 772).

Відповідно до п.1 розділу V Поряку 772 вбачається, що відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився, здійснюється в разі звільнення поліцейського із служби з таких підстав:

1) через службову невідповідність;

2) у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення із служби в поліції, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України;

3) у разі набрання законної сили рішенням суду про притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, а також рішенням суду про визнання його активів або активів, набутих за його дорученням іншими особами, або в інших передбачених статтею 290 Цивільного процесуального кодексу України випадках необґрунтованими та їх стягнення в дохід держави;

4) за власним бажанням (крім поліцейських, які мають стаж служби в поліції 10 років і більше);

5) у зв`язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.

Згідно з п.п. 3-10 розділу V Порядку №772 розрахунок суми відшкодування здійснюється підрозділом забезпечення шляхом оформлення Довідки-розрахунку.

Довідка-розрахунок оформлюється в трьох примірниках та реєструється в журналі обліку довідок-розрахунків суми коштів, яка має бути сплачена для відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився (додаток 3) (далі - Журнал обліку довідок-розрахунків), який ведеться підрозділом забезпечення.

Один із примірників Довідки-розрахунку зберігається в підрозділі забезпечення, що її видав, другий та третій примірники надсилаються до підрозділу кадрового забезпечення центрального органу управління поліції, органу, закладу, установи поліції, апарату Міністерства внутрішніх справ України, органу, закладу, установи, підприємства, що належать до сфери управління Міністерства внутрішніх справ України (далі - підрозділ кадрового забезпечення), від якого було отримано запит щодо надання Довідки-розрахунку.

У разі звільнення поліцейського із служби в поліції з підстав, визначених пунктом 1 розділу V цього Порядку, підрозділ кадрового забезпечення надсилає до підрозділу забезпечення запит щодо надання Довідки-розрахунку. Отримана підрозділом кадрового забезпечення Довідка-розрахунок є підставою для включення до наказу про звільнення поліцейського припису щодо суми відшкодування.

Якщо вартість предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився, менша за суму одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб (або дорівнює їй), що діє на дату звільнення поліцейського, ця вартість відраховується з грошового забезпечення та інших виплат поліцейського (крім одноразової грошової допомоги при звільненні із служби в поліції), про що зазначається в наказі про звільнення, та перераховується на рахунок відповідного органу (закладу, установи), що здійснював забезпечення одностроєм за місцем звільнення із служби.

При цьому підрозділ кадрового забезпечення видає в триденний строк особі, яку звільнено із служби в поліції, під розписку витяг з наказу про її звільнення та один із примірників Довідки-розрахунку.

У разі відсутності підстав для відшкодування вартості предметів однострою підрозділ забезпечення письмово інформує про це підрозділ кадрового забезпечення.

Наказ про звільнення поліцейського із служби в поліції, у якому міститься інформація щодо суми відшкодування, передається підрозділом кадрового забезпечення до служби діловодства з метою його своєчасного надсилання до підрозділу забезпечення і бухгалтерської служби ДУ «ЦОП», органу, закладу, установи поліції, Державної установи «Центр обслуговування підрозділів Міністерства внутрішніх справ України», органу, закладу, установи, підприємства, що належать до сфери управління Міністерства внутрішніх справ України (далі - бухгалтерська служба).

Відображення в бухгалтерському обліку суми відшкодування здійснюється на підставі наказу про звільнення поліцейського із служби в поліції, у якому міститься інформація про відповідну суму відшкодування, у складі умовних активів.

У разі часткового чи повного відшкодування поліцейським, особою, яку звільнено із служби в поліції, суми відшкодування бухгалтерська служба в одноденний строк із дати отримання виписки з казначейського рахунку інформує про це підрозділ забезпечення, що є підставою для внесення цієї інформації до Журналу обліку довідок-розрахунків.

Відшкодована поліцейським, особою, яку звільнено із служби в поліції, сума коштів зараховується до спеціального фонду державного бюджету та використовується відповідно до кошторису для закупівлі однострою поліцейських.

Строк добровільного відшкодування поліцейським, особою, яку звільнено із служби в поліції, вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився, становить п`ятнадцять днів із дня його звільнення із служби в поліції.

У разі непогашення поліцейським, особою, яку звільнено із служби в поліції, суми відшкодування протягом 15 днів з дня його звільнення із служби в поліції підрозділ забезпечення в триденний строк інформує підрозділ правового (юридичного) забезпечення за місцем звільнення із служби для організації претензійної та позовної роботи відповідно до законодавства України.

Матеріалами справи підтверджено, що повідомлення стосовно звільнення ОСОБА_1 від 05.11.2024 вих. № 35510/41/11/6/02-2024, а також копії наказу від 15.10.2024, від 05.11.2024, довідки №186 про отримані поліцейським предмети однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився, були надіслані відповідачу за адресою: АДРЕСА_3 . Проте, лист повернувся на адресу позивача, через закінчення встановленого терміну зберігання.

Як вбачається з уточненої позовної заяви, позивачем було скеровано вищевказані документи відповідачу за адресою: АДРЕСА_3 , оскільки вказана адреса була зазначена відповідачем у рапорті про надання останньому частини чергової основної оплачуваної відпустки від 09.05.2024.

Отже, п.п.9, 10 розділу 5 Порядку 772 встановлено, що строк добровільного відшкодування поліцейським, особою, яку звільнено із служби в поліції, вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився, становить п`ятнадцять днів із дня його звільнення із служби в поліції. У разі непогашення поліцейським, особою, яку звільнено із служби в поліції, суми відшкодування протягом 15 днів з дня його звільнення із служби в поліції підрозділ забезпечення в триденний строк інформує підрозділ правового (юридичного) забезпечення за місцем звільнення із служби для організації претензійної та позовної роботи відповідно до законодавства України.

Матеріали справи свідчать про підтвердження факту отримання відповідачем відповідних предметів однострою, відповідно до строків їх експлуатації та на час звільнення відповідача, строк експлуатації цих предметів не закінчився.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний відшкодувати вартість предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився, згідно з наказом про звільнення та довідкою №186 про отримані поліцейським предмети однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився.

Щодо відшкодування надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 92 Закону № 580 поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.

Згідно із частинами першою, другою статті 93 Закону № 580 тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються.

Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки.

Відповідно до частини четвертої статті 93 Закону № 580 тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.

Частиною сьомою статті 93 Закону № 580 визначено, що чергова відпустка надається поліцейському, як правило, до кінця календарного року.

Відповідно до абзаців першого, другого частини дев`ятої статті 93 Закону № 580 поліцейським, які звільняються зі служби в поліції за власним бажанням, за віком, за станом здоров`я (через хворобу) або у зв`язку зі скороченням штатів чи проведенням організаційних заходів, у році звільнення, за їх бажанням, надається щорічна основна відпустка з наступним звільненням, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. Датою звільнення поліцейського в цьому разі є останній день відпустки.

При звільненні поліцейського зі служби в поліції проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини щорічної відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року.

Критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції України, у тому числі здобувачам вищої освіти, яким присвоєно спеціальне звання поліції (далі - здобувачі), закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (далі - ЗВО), визначені Порядком та умовами виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, які затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року за № 669/28799 (далі Порядок № 260).

Відповідно до пункту 8 розділу І Порядку № 260 за час відсутності поліцейського на службі без поважних причин грошове забезпечення не виплачується.

Підставою припинення виплати грошового забезпечення поліцейському є наказ керівника (начальника) органу поліції, у якому вказується, за який період припиняється виплата грошового забезпечення.

Пунктом 15 розділу І Порядку № 260 визначено, що при прийнятті на службу до Національної поліції грошове забезпечення поліцейським нараховується з дня призначення на посаду. У разі звільнення зі служби грошове забезпечення поліцейським виплачується по день їх звільнення зі служби в поліції включно.

Відповідно до абзацу першого пункту 8 розділу ІІІ Порядку № 260 поліцейським, які відповідно до законодавства України мають право на відпустку зі збереженням грошового забезпечення, виплата грошового забезпечення здійснюється в розмірі, що вони одержували на день вибуття у відпустку, з розрахунку посадового окладу, установленого за основною штатною посадою, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії за поточний місяць.

Абзацом шостим пункту 8 розділу ІІІ Порядку № 260 визначено, що при звільненні поліцейського зі служби в поліції проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. Кількість днів надмірно нарахованої частини щорічної відпустки вказується в наказі про звільнення.

Згідно із абзацом дев`ятим пункту 8 розділу ІІІ Порядку № 260 при звільнені поліцейського зі служби в поліції розрахунок суми грошового забезпечення, яка підлягає відрахуванню за надмірно нараховану частину щорічної відпустки, здійснюється, виходячи з розміру грошового забезпечення, яке отримав поліцейський за дні чергової відпустки.

Суд відзначає, що зазначені вище правові норми є нормами спеціального законодавства і підлягають застосуванню при визначенні структури, порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейських та у випадку виникнення спорів з цього приводу.

Непоширення на поліцейських норм Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) стосується тільки норм, якими врегульована оплата праці (виплата грошового забезпечення) вказаних осіб та спорів щодо цього забезпечення, таких як: спорів щодо розміру посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії, одноразових додаткових видів грошового забезпечення, порядку їх нарахування та виплати.

Однак питання повернення зайво виплаченого грошового забезпечення поліцейському не врегульовано положеннями спеціального законодавства. Водночас такі питання унормовано положеннями КЗпП України.

За правилами частини шостої статті 7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року № 8-рп/2002 (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних зі спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми Кодексу законів про працю України, у якому визначені основні трудові права працівників.

За таких обставин суд вважає, що до спірних правовідносин субсидіарно підлягають застосуванню норми КЗпП України.

Статтею 127 КЗпП України визначено, що відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України.

Відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу:

1) для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок; для погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; на господарські потреби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахування. У цих випадках власник або уповноважений ним орган вправі видати наказ (розпорядження) про відрахування не пізніше одного місяця з дня закінчення строку, встановленого для повернення авансу, погашення заборгованості або з дня виплати неправильно обчисленої суми;

2) при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пунктах 3, 5, 6 статті 36 і пунктах 1, 2 і 5 статті 40 цього Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв`язку з переходом на пенсію;

3) при відшкодуванні шкоди, завданої з вини працівника підприємству, установі, організації (стаття 136).

Судом встановлено, що згідно з наказом Департаменту патрульної поліції від 05.11.2024 № 2505 о/с, відповідача звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби з поліції) з відрахуванням грошового забезпечення за 7 діб надмірно нарахованої частини чергової оплачуваної відпустки за час невідпрацьованої частини 2024 року.

Згідно з Розрахунком зайво виплаченого грошового забезпечення заборгованість відповідача по грошовому забезпеченню за надмірно нараховану частину щорічної відпустки за час невідпрацьованої частини 2024 року (7 діб) становить 6073,81 грн.

Оскільки відповідач безпідставно отримав грошові кошти (надмірно нараховані та виплачені), та вже не проходить службу в Департаменті патрульної поліції, суд вважає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми статті 136 КЗпП України, статей 1212, 1215 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Частинами першою та другою статті 136 КЗпП України визначено, що покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника.

Розпорядження власника або уповноваженого ним органу, або вищестоящого в порядку підлеглості органу має бути зроблено не пізніше двох тижнів з дня виявлення заподіяної працівником шкоди і звернено до виконання не раніше семи днів з дня повідомлення про це працівникові. Якщо працівник не згоден з відрахуванням або його розміром, трудовий спір за його заявою розглядається в порядку, передбаченому законодавством.

Частинами першою та другою статті 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц зазначила, що у статті 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і, відповідно, тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Оскільки обидва випадки набуття грошового забезпечення без достатніх підстав в цьому спорі присутні, суд дійшов висновку, що у відповідача виник обов`язок у поверненні безпідставно набутого ним грошового забезпечення позивачу у розмірі 6073,81 грн.

Загальна сума відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився, а також зайво виплаченого грошового забезпечення становить 10 334,67 грн. (4260,86 грн + 6073,81 грн).

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оскільки станом на час подання позову та судового розгляду справи відповідач не відшкодував вартість предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився, а також зайво виплаченого грошового забезпечення, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, розподіл судових витрат зі сплати судового збору на користь позивача не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 12, 139, 242-246, 255, 262, 263, 295, 297 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про стягнення вартості предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився та надмірно нарахованої частини чергової відпустки, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Департаменту патрульної поліції поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, , на рахунок UA НОМЕР_2) вартість предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився з урахуванням термінів його експлуатації в розмірі 4260,86 грн (чотири тисячі двісті шістдесят гривень 86 коп) та надмірно нараховану частину чергової відпустки за час невідпрацьованої частини 2024 року в розмірі 6073,81 грн (шість тисяч сімдесят три гривні 81 коп), усього 10 334,67 грн (десять тисяч триста тридцять чотири гривні 67 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.Є. Петросян