Справа № 200/4798/24
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року справа №200/4798/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024 року у справі № 200/4798/24 (головуючий І інстанції Волгіна Н.П.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області (далі - ГУДПС у Донецькій області, відповідач), в якому, з урахуванням уточненого позову, просив:

- визнати незаконними дії по нарахованню заборгованості по єдиному внеску у розмірі 30 440,74 грн. за період з 01.01.2018 по 31.12.2020 року;

- зобов`язати привести у відповідність нарахування по сплаті єдиного внеску, що призвели до виникнення заборгованості у розмірі 30440,74 грн. за період з 01.01.2018 по 31.12.2020 року по КБК 71040000 відносно позивача (а.с. 22-23).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024 року позов задоволений:

- визнано протиправними дії Головного управління ДПС в Донецькій області з нарахування ОСОБА_1 , як самозайнятій особі, яка провадить незалежну професійну діяльність, єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне страхування за період з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2020 року;

- зобов`язано Головне управління ДПС в Донецькій області привести у відповідність відомості щодо нарахувань єдиного внеску стосовно платника - ОСОБА_1 , а саме: виключити (анулювати) в Інтегрованій картці платника, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), відомості про недоїмку з єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне страхування у загальному розмірі 30 440,74 грн за період з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2020 року (КБК 71040000).

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову.

Апелянт зазначив, що в ІКС станом на 09.08.2024 відсутня інформація про подання ОСОБА_1 заяви за формою № 8-ОПП у зв`язку з припиненням або зупиненням незалежної професійної діяльності або зміною організаційної форми діяльності з незалежної (індивідуальної) на іншу.

Позивач в порушення вимог пункту 70.1 статті 70 ПК України за спірний період не звертався з заявою до відповідача щодо зміни даних.

Аналогічний висновки викладені у постанові Верховного суду від 22.05.2024 у справі № 640/14787/21: враховуючи викладені вище обставини, аналізуючи норми чинного законодавства та використовуючи логічно-змістовне тлумачення пункту 56.18 статті 56, пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України, колегія суддів зазначає, що контролюючий орган, вправі розраховувати на актуальність (відповідність) даних облікової картки та, відповідно, у випадку недотримання платником податків приписів закону та невиконання обов`язку інформувати податковий орган про зміну своїх персональних даних, має нести ризик настання негативних наслідків такої поведінки.

Також, просив врахувати правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 420/4911/20.

Відповідно до ст. 311 КАС Украни справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення, виходячи з наступного.

Згідно відомостей з Єдиного реєстру адвокатів України Радою адвокатів Донецької області 28 грудня 1993 року о прийнято рішення про видачу ОСОБА_1 свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до відомостей, наявних на офіційному сайті Верховної Ради України, Указом Президента України «Про призначення суддів» від 12 червня 2003 року № 525/2003 ОСОБА_1 призначено на посаду судді Куйбишевського районного суду міста Донецька строком на п`ять років.

Згідно з записами у трудовій книжці НОМЕР_2 від 15 травня 1986 року, наказом голови Куйбишевського районного суду міста Донецька від 8 липня 2003 року № 136 позивача призначено на посаду судді Куйбишевського районного суду міста Донецька (зараховано у штат) (запис № 9) (а.с. 7-8).

Згідно відомостей Єдиного реєстру адвокатів України право позивача на заняття адвокатською діяльністю зупинено згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» зупинялось з 1 січня 2011 року на підставі заяви адвоката від 1 січня 2011 року та з 20 вересня 2012 року на підставі заяви адвоката від 20 вересня 2012 року.

Згідно з відомостями, наявними на офіційному сайті Президента України, Указом Президента України «Про переведення суддів» від 14 лютого 2015 року № 82/2015 ОСОБА_1 переведено на роботу на посаді судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Наказом голови Куйбишевського районного суду міста Донецька № 2-к від 20 лютого 2015 року позивача виключено зі штату Куйбишевського районного суду міста Донецька у зв`язку із переведенням до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області (запис № 15) (а.с. 9).

Наказом голови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2015 року № 09-к позивача зараховано до штату Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області на підставі Указу Президента України № 82/2015 від 14 лютого 2015 року (запис № 16) (а.с. 9).

Рішенням Вищої ради правосуддя від 5 березня 2024 року № 643/0/15-24 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Згідно відомостей Єдиного реєстру адвокатів України право позивача на заняття адвокатською діяльністю поновлено з 26 квітня 2024 року згідно з п. 1 ч. 4 ст. 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» на підставі заяви адвоката від 24 квітня 2024 року.

За поясненням позивача, у лютому 2024 року із телефонної розмови із відповідачем він дізнався про те, що за ним рахується заборгованість по єдиному внеску у розмірі 30 440,74 грн за період з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2020 року (а.с. 1, 22).

29 лютого 2024 року позивач звернувся до Головного управління ДПС у Донецькій області зі скаргою щодо нарахування та скасування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (а.с. 22, 10).

Листом ГУ ДПС у Донецькій області від 19 березня 2024 року (вих. № 296816/05-99-24-14) повідомило позивачу, що за даними інформаційно-комунікаційної системи ДПС України він 5 січня 1994 року отримав посвідчення № 4 за видом незалежної професійної діяльності адвокат; з 5 січня 1994 року по теперішній час перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Донецькі області, Східна Державна податкова інспекція (Ворошиловський район м. Донецьк-562), має стан 0 платник податків за основним місцем обліку, перебуває на загальній системі оподаткування, реєстраційний номер платника єдиного внеску 05-15-11-90844 від 20 березня 1995 року.

За кодом платежу 71040000 (Єдиний внесок для фізичних осіб-підприємців, у тому числі, які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність) здійснено нарахування зобов`язань зі сплати єдиного внеску за періоди:

- 2457,18 грн за І квартал 2018 року, термін сплати до 19 квітня 2028 року (включно);

- 2457,18 грн за ІІ квартал 2018 року, термін сплати до 19 липня 2018 року (включно);

- 2457,18 грн за ІІІ квартал 2018 року, термін сплати до 19 жовтня 2018 року (включно);

- 2457,18 грн за ІV квартал 2018 року, термін сплати до 21 січня 2019 (включно);

- 2754,18 грн за І квартал 2019 року, термін сплати до 19 квітня 2019 року (включно);

- 2754,18 грн за II квартал 2019 року, термін сплати до 19 липня 2019 року (включно);

- 2754,18 грн за IIІ квартал 2019 року, термін сплати до 21 жовтня 2019 року (включно);

- 2078,12 грн за І квартал 2020 року, термін сплати до 21 квітня 2020 року (включно);

- 1039,06 грн за II квартал 2020 року, термін сплати до 20 липня 2020 року (включно);

- 3178,12 грн за IІI квартал 2020 року, термін сплати до 19 жовтня 2020 року (включно);

- 3300,00 грн за IV квартал 2020 року, термін сплати до 19 січня 2021 року (включно).

Станом на 1 березня 2024 року по КБК 71040000 значиться заборгованість по єдиному внеску у сумі 30 440,74 грн за період з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2020 року і підстави для списання цієї заборгованості відсутні (а.с. 10-12).

Згідно із відомостями з Інформаційної системи контролюючого органу в ІКП по КБК 71040000 фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , наданими суду відповідачем, позивачу у період з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2020 року здійснювались нарахування єдиного внеску у зв`язку зі здійсненням незалежною професійною діяльністю на загальну суму 30440,74 грн, а саме:

- у 2018 році нараховано єдиний внесок:

за 1 квартал 2018 року термін сплати до 19 квітня 2018 року у сумі 2 457,20 грн;

за 2 квартал 2018 року термін сплати до 19 липня 2018 року у сумі 2 457,20 грн;

за 3 квартал 2018 року термін сплати до 19 жовтня 2018 року у сумі 2 457,20 грн.

Сальдо на початок 2019 року - 7 371,54 грн.

- у 2019 році нараховано єдиний внесок:

за 4 квартал 2018 року термін сплати до 21 січня 2019 року у сумі 2 457,20 грн;

за 1 квартал 2019 року термін сплати до 19 квітня 2019 року у сумі 2 754, 20 грн;

за 2 квартал 2019 року термін сплати до 19 липня 2019 року у сумі 2 754,20 грн;

за 3 квартал 2019 року термін сплати до 21 жовтня 2019 року у сумі 2 754,20 грн.

Сальдо на початок 2020 року - 18 091,26 грн.

- у 2020 році нараховано єдиний внесок:

- за 4 квартал 2019 року термін сплати до 20 січня 2020 року у сумі 2 754,18 грн;

за 1 квартал 2020 року термін сплати до 21 квітня 2020 року у сумі 2 078,12 грн;

за 2 квартал 2020 року термін сплати до 20 липня 2020 року у сумі 1 039,06 грн;

за 3 квартал 2020 року термін сплати до 19 жовтня 2020 року у сумі 3 178,12 грн.

Сальдо на початок 2021 року - 27 140,74 грн.

- у 2021 році нараховано єдиний внесок:

- за 4 квартал 2020 року термін сплати до 19 січня 2021 року у сумі 3 300,00 грн.

Загальна сума нарахувань єдиного внеску в ІКП по КБК 71040000 ФОП ОСОБА_2 за період з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2020 року склала 30 440,74 грн, яка обліковується як заборгованість зі сплати єдиного внеску (а.с. 48-51).

В матеріалах справи відсутні відомості про направлення позивачу вимоги/вимог про сплату заборгованості за період з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2020 року.

За пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно пп. 14.1.226 п. 14.1 ст. 14 ПК України самозайнята особа - це платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності; незалежна професійна діяльність - це […] діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, […] з а у м о в и, що така особа н е є працівником або фізичною особою-підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

За п. 2 ч. 1 ст. 1 Законом України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За ч. 1 ст. 2 Закону № 2464-VI дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом.

За п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є, в тому числі, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Згідно ч.ч. 2 та 3 ст. 9 Закону № 2464-VІ обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

За ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VІ платники єдиного внеску, зазначені у п.п. 4, 5 та 5-1 ч. 1 ст. 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок. Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у п.п. 4 і 5 ч. 1 ст. 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. […].

Згідно пп. 2 п. 1 ст. 7 Закону № 2464-VІ єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у п.п. 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 ч. 1 ст. 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Перелік платників та особливості сплати єдиного внеску в залежності від категорії передабчено ст. 4 Закону № 2464-VІ.

Особи, які провадять адвокатську діяльність та отримують дохід від цієї діяльності, віднесені згідно з п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VІ до платників єдиного внеску.

За правовим висновком в постанові Верховного Суду від 19 червня 2024 року у справі № 480/4744/18 необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної адвокатської діяльності та отримання доходу від такої діяльності. Наявність у особи свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю лише посвідчує право адвоката на здійснення професійної діяльності, однак не є підставою та доказом здійснення цією особою адвокатської діяльності.

Верховний Суд в постанові від 30 листопада 2021 року у справі № 459/2972/16-а зазначив, що факт призначення особи на посаду судді не має наслідком автоматичне зупинення дії адвокатського свідоцтва зупинення дії адвокатського свідоцтва може мати місце лише з підстав, визначених законом.

Питання зайняття адвокатською діяльністю врегульовано Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року № 5076-VI (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон № 5076-VI), згідно зі ст. 13 якого адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою.

За п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону № 5076-VI право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється у разі подання адвокатом заяви про зупинення адвокатської діяльності.

За п. 1 ч. 1, п. 1 ч. 3 цієї статті право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється з дня подання раді адвокатів регіону за адресою робочого місця адвоката відповідної заяви адвоката.

Виходячи зі змісту ч.ч. 5, 6 ст. 31 Закону № 5076-VI, протягом строку зупинення права на заняття адвокатською діяльністю адвокат не має права її здійснювати. Такий адвокат також не може брати участь у роботі органів адвокатського самоврядування, крім випадків, коли таке право зупинено у зв`язку з призначенням особи на посаду до органу державної влади з`їздом адвокатів України. Відомості про зупинення права на заняття адвокатською діяльністю вносяться до Єдиного реєстру адвокатів України.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону № 5076-VI Рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України з метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності. Внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України здійснюється радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України.

Отже, правовим наслідком зупинення права на заняття адвокатською діяльністю є неможливість заняття адвокатською діяльністю на певний строк (строк зупинення).

За матеріалами справи право позивача на заняття адвокатською діяльністю зупинене на підставі його заяви відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону № 5076-VI з 1 січня 2011 року та з 20 вересня 2012 року.

Враховуючи, що з 1 січня 2011 року позивач не здійснював адвокатську діяльність та не отримував доходів від такої діяльності, оскільки не мав усіх визначених законом підстав для здійснення такої діяльності, суд дійшов висновку про відсутність у ОСОБА_1 обов`язку зі сплати єдиного внеску, як самозайнятої особи, в розумінні законодавства про зайнятість населення.

Отже, нарахування контролюючим органом позивачу єдиного внеску за період, коли позивач фактично не здійснював адвокатську діяльність та не отримував доходу, є протиправним.

Щодо посилань відповідача на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 420/4911/20, суд зазначає, що характер правовідносин у зазначеній справі відрізняється від правовідносин у даній справі, тобто, постанова Верховного Суду по справі № 420/4911/20 не є релевантною до даної справи та урахуванню не підлягає.

Так, в межах адміністративної справи № 420/4911/20 розглядались спірні правовідносини з приводу не сплати фізичною особою-підприємцем заборгованості з єдиного внеску, визначеної у відповідній вимозі, у зв`язку із припиненням підприємницької діяльності (а не зупиненням незалежної професійної діяльності самозайнятою особою). При цьому у вказаній постанові Верховний Суд вкотре наголосив, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI сплата до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування єдиного внеску має на меті забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, зокрема, адвокатську, вважається самозайнятою особою і зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем у розмірі не меншому за мінімальний.

Таке правозастосування відповідає висновку Верховного Суду, викладеному, зокрема, в постановах від 5 листопада 2018 року у справі № 820/1538/17, від 27 листопада 2019 року у справі № 160/3114/19, від 5 березня 2020 року у справі № 824/509/19-а, від 18 листопада 2021 року у справі № 520/6094/19, від 19 грудня 2022 року у справі № 640/9262/19, від 19 червня 2024 року у справі № 480/4744/18.

Позивач у спірний період (з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2020 року) працював на посаді судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Згідно із ч.ч. 3, 4 ст. 148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII ДСА України здійснює функції головного розпорядника бюджетних коштів щодо фінансового забезпечення усіх інших судів, окрім Верховного Суду та вищих спеціалізованих судів. Функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління ДСА України.

Згідно п. 1 Положення про Державну судову адміністрацію України, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 січня 2019 року № 141/0/15-19, ДСА України є державним органом у системі правосуддя, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади в межах повноважень, установлених законом.

За п. 2 цього Положення ДСА України здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади з метою створення належних умов функціонування судів і діяльності суддів.

За п. 3 Положення територіальні управління ДСА України є її територіальними органами.

Таким чином, платником єдиного внеску за позивача у період його трудової діяльності з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2020 року є/був відповідний територіальний орган ДСА України.

За п. 3 розділу І Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 7 квітня 2016 року № 422, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 травня 2016 року за № 751/28881 (який діяв у період спірних правовідносин) (далі Порядок № 422), оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску здійснюється органами ДФС в інформаційній системі органів ДФС (правонаступниками органів ДФС станом на час розгляду справи є органи ДПС, в тому числі відповідач).

Метою ведення оперативного обліку і складання звітності податкових органів є забезпечення користувачів повною, достовірною та неупередженою інформацією щодо стану розрахунків платників з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування для прийняття оптимальних управлінських рішень.

За п. 4 розділу І Порядку № 422 відповідальними за достовірність відображення в інформаційній системі органів ДФС первинних показників є працівники структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи.

Згідно п. 74.1 ст. 74 ПК України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, зберігається в базах даних Інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику.

Внесення інформації до баз даних Інформаційних систем та її опрацювання здійснюються контролюючими органами.

Отже, відображення контролюючим органом в ІКП відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально-правового інтересу, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом.

Судом враховано аналогічну правову позицію Верховного Суду в постановах від 26 лютого 2019 року у справі № 805/4374/15-а, від 25 березня 2020 року справі № 826/9288/18.

Отже, відображення у ІКП платника недостовірної інформації порушує його права та інтереси.

Щодо посилання апелянта на висновки викладені у постанові Верховного суду від 22.05.2024 у справі № 640/14787/21, то колегією суддів не можуть бути прийняті посилання на ці висновки, оскільки обставини цієї справи виникли за різних фактичних обставин, ніж у справах, на які посилається апелянт, тобто не є релевантними, оскільки у справі № 640/14787/21 спірні правовідносини виникли з приводу нарахування земельного податку контролюючим органом без використання офіційних даних про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, а не зупинення незалежної професійної діяльності самозайнятої особи.

Суд наголошує, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, їхніх повноважень, об`єкта, предмета правового регулювання відносин, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їхньої подібності визначається обставинами кожної конкретної справи.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про:

- визнання протиправними дій Головного управління ДПС в Донецькій області з нарахування ОСОБА_1 , як самозайнятій особі, яка провадить незалежну професійну діяльність, єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне страхування за період з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2020 року;

- зобов`язання Головне управління ДПС в Донецькій області привести у відповідність відомості щодо нарахувань єдиного внеску стосовно платника - ОСОБА_1 , а саме: виключити (анулювати) в Інтегрованій картці платника, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), відомості про недоїмку з єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне страхування у загальному розмірі 30 440,74 грн за період з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2020 року (КБК 71040000).

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024 року у справі № 200/4798/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 17 лютого 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: А.А. Блохін

Т.Г. Гаврищук