Справа № 380/11873/24
Суддя: Кисильова Ольга Йосипівна
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2025 рокусправа № 380/11873/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не нарахуванні та не виплаті позивачу збільшеної до 100 000,00 грн додаткової винагороди в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я внаслідок отриманої 12.09.2022 травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, за період з 17.10.2022 по 04.11.2022, відповідно до абзацу 4 пункту 1-2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану";

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу збільшену до 100 000,00 грн додаткову винагороду в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я внаслідок отриманої 12.09.2022 травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, за період з 17.10.2022 по 04.11.2022, відповідно до абзацу 4 пункту 1-2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.09.2022 у під час виконання службових обов`язків у районі населеного пункту Безіменне Херсонської області ОСОБА_1 отримав бойове поранення - сліпе осколкове поранення шиї та закриту черепно-мозкову травму, у зв`язку із чим проходив лікування у медичних закладах: з 17.10.2022 по 19.10.2022 у Військово-медичному клінічному центрі Західного регіону (м. Львів) та з 19.10.2022 по 04.11.2022 стаціонарне лікування у Військовому санаторії " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (м. Трускавець).

25.02.2023 Військово-лікарська комісія (ВМКЦ Західного регіону) визнала ОСОБА_1 обмежено придатним до військової служби на підставі ст. 61 "б", 75 "в" графи ІІ Розкладу хвороб.

Позивач зазначає, що відповідно до абзацу 4 пункту 1-2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, військовослужбовці, які перебували на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням, отриманим при захисті Батьківщини, мають право на додаткову винагороду у розмірі 100 000,00 грн на місяць пропорційно дням лікування.

Отже, позивач вважає, що він має право на вказану виплату за період 17.10.2022 04.11.2022. Проте військова частина НОМЕР_1 не здійснила нарахування та виплату вказаної винагороди, що, на думку позивача є протиправною бездіяльністю. Зауважує, що звернення позивача та його представника до відповідних військових органів не призвели до виконання вимог закону щодо виплат, що слугувало підставою для звернення до суду.

Із наведених підстав, просить задовольнити позовні вимоги повністю.

Ухвалою від 10.06.2024 відкрито спрощене провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

20.06.2024 відповідач надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що нарахування та виплата додаткової винагороди передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (зі змінами) із розрахунку 100 000,00 грн на місяць у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, військовослужбовцям, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Відповідач зауважує, що у період з 12.10.2022 по 04.11.2022 позивач проходив ВЛК, а не перебував на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини. Тому, на переконання військової частини НОМЕР_1 , виплата додаткової винагороди з розрахунку 100 000 грн за такий період не передбачена.

Відповідач стверджує, що виплата позивачу грошового забезпечення здійснювалося відповідно до чинного законодавства, відтак просить суд відмовити у задоволенні позову.

24.06.2024 позивач надіслав до суду відповідь на відзив, у якій позивач не погоджується із доводами відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву. Зауважує, що факт знаходження позивача на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням від 12.09.2022, пов`язаними із захистом Батьківщини, підтверджується відповідними медичними документами - виписками, які були надані до позовної заяви, а саме:

- за період з 17.10.2022 по 19.10.2022 ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в ВМЦК Західного регіону м. Львів, що підтверджується перевідним епікризом із медичної карти стаціонарного хворого від 19.10.2022 № 14089;

- у період з 19.10.2022 по 04.11.2022 ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні у місті Трускавець, що підтверджується випискою від 02.11.2022 № 4610.

Також зазначає, що направлення за вих. № 1179 на військово-лікарську комісію позивачу видано 23.11.2022. У свою чергу, 25.02.2023 проведений медичний огляд ОСОБА_1 військово-лікарською комісією ВМКЦ Західного регіону, довідка ВМКЦ Західного регіону від 25.02.2023 № 1587.

Зауважує, що військово-лікарська комісія внаслідок поранення, отриманого позивачем від 12.09.2022, пов`язаного із захистом Батьківщини (довідка про обставини отримання травми (поранення, контузії, каліцтва) від 07.02.2023 за вих. № 1736, видана т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 ), на підставі статті 61 "б", 75 "в" графи ІІ Розкладу хвороб визнала ОСОБА_1 обмежено придатним до військової служби.

З урахуванням викладеного, позивач вважає, що відповідач не підтвердив належними доказами свої доводи про те, що ОСОБА_1 не знаходився на стаціонарному лікуванні з 17.10.2022 по 04.11.2022, а відзив жодним чином не спростовує надані позивачем докази, тому просить його відхилити повністю.

Розглянувши надані сторонами документи, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд встановив таке.

ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України, у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується відомостями, наявними у військовому квитку серії НОМЕР_2 .

12.09.2022 старший солдат ОСОБА_1 одержав сліпе осколкове поранення шиї, закрита черепно-мозкова травма, акубаротравма. Обставини отримання поранення військовослужбовцем пов`язані з виконанням ним обов`язків військової служби під час захисту Батьківщини, та не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 від 07.02.2023 № 1736 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва)

Згідно із випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 02.11.2022 № 4610, у період з 19.10.2022 по 04.11.2022 ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні у Військовому санаторії " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (м. Трускавець).

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 від 25.02.2023 № 1587 (далі - довідка ВЛК від 25.02.2023 № 1587), за наслідками отриманої 12.09.2022 травми, встановлено, що поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. На підставі статті 61 "б", 75 "в" графи ІІ Розкладу хвороб ОСОБА_1 визнаний обмежено придатним до військової служби.

17.02.2024 та 20.02.2024 представник позивача звернулася до командування сухопутних військ ЗСУ із заявами про вирішення питання матеріального забезпечення ОСОБА_1 , на які військова частина НОМЕР_3 листом № 501/25/629 надала відповідь про надіслання поданих заяв на опрацювання на адресу командира військові частини НОМЕР_1 через систему електронного документообігу та зобов`язання опрацювати відповіді у встановленому законодавством порядку.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати збільшеної до 100 000,00 грн додаткової винагороди за період з 17.10.2022 по 04.11.2022, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку доводам позивача про порушення його прав, суд враховує наступні обставини та положення законодавства.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ передбачені основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, визначені (далі Закон № 2011-ХІІ).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з абз. 1, 2 ч. 4 ст. 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

У подальшому, воєнний стан в країні неодноразово був продовжений та діє по теперішній час.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та від 24.02.2022 № 69 "Про загальну мобілізацію", Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі Постанова № 168).

Пунктом 1 Постанови № 168 (у редакції на час спірних правовідносин), установлено, зокрема, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Спір у цій справі виник у зв`язку із не нарахуванням на не виплатою ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі до 100 000,00 грн відповідно до Постанови № 168 у розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.

Так, із наведеного п. 1 Постанови № 168 вбачається встановлення двох умов, які необхідні для виплати збільшеної до 100 000,00 грн винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: 1) пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва) із захистом Батьківщини; 2) факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.

Суд встановив, що згідно із випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 02.11.2022 № 4610 ОСОБА_1 у період з 19.10.2022 по 04.11.2022 знаходився на стаціонарному лікуванні у Військовому санаторії "Трускавецький" (м. Трускавець).

Відповідно до довідки ВЛК від 25.02.2023 № 1587 за наслідками отриманої 12.09.2022 травми, встановлено, що поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується те, що ОСОБА_1 дотримані умови, з якими п. 1 Постанови № 168 пов`язує право на отримання допомоги у розмірі 100 000,00 грн:

- поранення, отримане 12.09.2022, згідно з висновком ВЛК від 25.02.2023 № 1587, пов`язане із захистом Батьківщини;

- перебування на стаціонарному лікуванні у період з 19.10.2022 по 04.11.2022, що зазначено у виписці з медичної карти від 02.11.2022 № 4610.

Щодо твердження відповідача про проходження ОСОБА_1 у період з 12.10.2022 по 04.11.2022 військово-лікарської комісії (ВЛК) та не перебування у цей період на стаціонарному лікуванні, суд вважає їх необґрунтованими, з огляду на таке.

Так, згідно із виписка з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 02.11.2022 № 4610 у період 19.10.2022 по 04.11.2022 ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні у Військовому санаторії "Трускавецький", тобто у закладі охорони здоров`я, а не ВЛК, що підтверджує перебування позивача саме на лікуванні.

Разом із цим, у довідці ВЛК від 25.02.2023 № 1587 зазначено, що поранення пов`язане із захистом Батьківщини. Висновки ВЛК базуються на медичних документах, що доводить причинно-наслідковий зв`язок між отриманою травмою та необхідністю стаціонарного лікування.

Таким чином, суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, дійшов висновку, що доводи військової частини НОМЕР_1 , викладені у відзиві, належним чином не підтверджені, а висновки відповідача не ґрунтуються на жодних офіційних медичних документах, які б спростовували факт стаціонарного лікування позивача у спірний період.

На підставі встановлених обставин та наявних у матеріалах справи доказів, суд встановив, що ОСОБА_1 має право на виплату додаткової винагороди у розмірі до 100000,00 грн, відповідно до Постанови № 168, пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, що, у свою чергу, свідчить про протиправну бездіяльність відповідача щодо не нарахування на не виплати ОСОБА_1 вказаної доплати.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу збільшеної до 100 000,00 грн додаткової винагороди в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у період з 17.10.2022 по 04.11.2022 відповідно до вимог п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168,

та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу збільшену до 100 000,00 грн додаткову винагороду в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у період з 17.10.2022 по 04.11.2022, відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", з урахуванням виплачених сум.

За правилами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відтак, суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 .

Щодо стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн, суд враховує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2 ст. 134 КАС України).

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 3 ст. 134 КАС України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 5 ст. 134 КАС України).

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7 ст. 134 КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При цьому, суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Визначаючи розмір суми, яку необхідно сплатити в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з нормами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Подібні правові позиції викладені у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі №910/14598/20 та додатковій постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі 922/1163/18.

У даному випадку суд зазначає, що у матеріалах справи відсутній договір про надання правничої допомоги, що унеможливлює встановити порядок, формулу, ціну послуг, та те, яким чином обчислюється гонорар адвоката.

Суд зауважує, що у підтвердження факту понесення витрат на правову допомогу, матеріали справи місять ордер на надання правничої (правової) допомоги від 16.02.2024 серії ВН № 1373526 та свідоцтво Максимович Світлани Михайлівни про право на зайняття адвокатською діяльністю від 22.08.2022 серії ОД № 004851.

Окрім цього, у питанні надання доказів щодо понесення позивачем витрат на правничу допомогу, суд звертає увагу на позицію Верховного Суду у справі № 922/2604/20, яким зауважено, що відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

Із матеріалів справи та поданої заяви вбачається, що представник позивача не надав суду детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, який є обов`язковим та необхідним для визначення розміру витрат на правничу допомогу та попередній розрахунок, квитанції щодо оплати наданих послуг.

Наведене свідчить про відсутність у суду об`єктивної можливості перевірити розмір та порядок обчислення адвокатського гонорару.

Ураховуючи те, що витрати на правову допомогу у розмірі 15 000,00 грн у цій адміністративній справі не підтверджені належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на правничу допомогу.

Розподіл судових витрат суд не здійснює, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст. ст. 6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_5 ) збільшеної до 100 000,00 грн додаткової винагороди в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у період з 17.10.2022 по 04.11.2022 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_5 ) збільшену до 100 000,00 грн додаткову винагороду в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у період з 17.10.2022 по 04.11.2022 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", з урахуванням виплачених сум.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяКисильова Ольга Йосипівна