Справа № 600/3023/24-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/3023/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Анісімова О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

І. РУХ СПРАВИ

1.1 Військова частина НОМЕР_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просить:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 , безпідставно набуті ним грошові кошти в сумі 51 674 гривні 21 копійки під час фактичного невиконання ним обов`язків військової служби.

1.2. Ухвалою суду від 12.07.2024 року даний позов залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків.

1.3. Ухвалою суду від 17.07.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

2.1. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.03.2023 №81 ОСОБА_1 зарахований до списків військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення та призначений гранатометником 2 аеромобільного відділення 3 аеромобільного взводу 1 аеромобільної роти НОМЕР_2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 .

2.2. У відповідності до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.04.2023 №123 ОСОБА_1 29.04.2023 отримав поранення під час виконання бойового завдання.

2.3. Згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.05.2023 №144 ОСОБА_1 , зарахований в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 у зв`язку із довготривалим лікуванням. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.04.2024 №110 ОСОБА_1 , який 29.04.2023 був поранений та доставлений до медичної роти НОМЕР_3 окремої мотопіхотної бригади.

2.4. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 15.04.2024 №954 було призначено службове розслідування за фактом нез`явлення з лікувального закладу солдата ОСОБА_1 . В ході службового розслідування встановлено, що ОСОБА_1 , 29.04.2023 отримав поранення та був направлений до медичної роти НОМЕР_3 окремої мотопіхотної бригади.

2.5. З 30.04.2023 по 01.05.2023 ОСОБА_1 знаходився на лікуванні 7 ПХГ, в подальшому з 01.05.2023 по 02.05.2023 знаходився на лікуванні у військовій частині НОМЕР_4 .

2.6. В подальшому ОСОБА_1 продовжив лікування в КП «Полтавська центральна районна клінічна лікарня Полтавської міської ради», де перебував з 02.05.2023 по 16.05.2023. З 16.05.2023 по 19.06.2023 ОСОБА_1 знаходився на лікуванні в КНП ПОР «Лубенський госпіталь ветеранів війни», однак закінчивши там лікування, до військової частини НОМЕР_1 не прибув та з 20.06.2023 по день написання цієї заяви ОСОБА_1 знаходиться поза межами військової частини НОМЕР_1 без законних на те підстав, оскільки не надав жодних підтверджуючих документів, які б підтвердили його лікування та знаходження поза межами частини, тобто вчинив самовільне залишення військової частини з метою ухилення від військової служби.

2.7. За час незаконної відсутності, поза межами військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , відповідно до довідки від 25.05.2024 №6315 отримав грошове забезпечення в розмірі 51 674 гривні 21 копійку, на яке він не мав права, оскільки відповідно до пункту 15 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 грошове забезпечення не виплачується за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше.

2.8. В діяннях ОСОБА_1 , за результатами службового розслідування, вбачаються ознаки кримінального правопорушення передбаченого частиною 4 статті 408 Кримінального кодексу України. На підставі службового розслідування, було видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 12.06.2024 №1235/НОД. Військовою частиною НОМЕР_1 направлено повідомлення про вчинення злочину, передбаченого частиною 4 статті 408 Кримінального кодексу України ОСОБА_1 від 23.06.2024 №1772/8856 до Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону.

2.9. Службовим розслідування вини посадових осіб військової частини НОМЕР_1 у безпідставній переплаті грошового забезпечення не встановлено. Причинами переплати грошового забезпечення ОСОБА_1 є особиста недобросовісність останнього та вчинення ним кримінального правопорушення. Вжитими до теперішнього часу заходами щодо з`ясування місцезнаходження військовослужбовця, а саме спробами встановити з ним телефонний зв`язок, опитування співслужбовців, позитивних результатів не дали, зниклим безвісти він не обліковується.

Позиція відповідача

2.10. Відповідач правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався, у зв`язку із цим, суд, керуючись положеннями частини 6 статті 162 КАС України, вирішує справу за наявними матеріалами.

ІІІ. ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

3.1. З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.03.2023 року №81 ОСОБА_1 зарахований до списків військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення та призначений гранатометником 2 аеромобільного відділення 3 аеромобільного взводу 1 аеромобільної роти НОМЕР_2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 .

3.2. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 15.04.2024 року №954 було призначено службове розслідування за фактом нез`явлення з лікувального закладу солдата ОСОБА_1 .

3.3. За результатами службового розслідування оформлено Акт службового розслідуванні від 12.06.2024 року, у якому констатовано наступне:

«…військовослужбовець, який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_1 , який 29 квітня 2023 року після отриманою поранення був доставлений до медичної роги НОМЕР_3 окремої мотопіхотної бригади, надалі, знаходився на стаціонарному лікуванні у періоди з 30 квітня 2023 року по 01 травня 2023 року у 7 ПХГ (передова хірургічна група), з 01 травня 2023 року по 02 травня 2023 року у ВМКІІ ПнР (військова частина НОМЕР_4 ). Для подальшого стаціонарного лікування переведений до КП Полтавська центральна районна клінічна лікарня Полтавської міської ради, м. Полтава - де проходив лікування з 02 травня 2024 року по 16 травня 2024 року. У періоди з 16 травня 2023 року по 05 червня 2023 року та з 06 червня 2023 року по 19 червня 2023 року перебував на стаціонарному лікуванні у КНП ПОР Лубенський госпіталь ветеранів війни. Однак, закінчивши лікування, в район тимчасового розташування підрозділів І аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , або ж до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 не прибув та з 20 червня 2023 року відсутній на військовій службі без поважних причин, оскільки жодних документів, які б спростовували факт незаконної відсутності не надав. До того ж, своїми діями солдат ОСОБА_1 завдав шкоди державі у вигляді переплати грошового забезпечення в сумі 51674 гривень 21 копійка, що підтверджуються довідкою фінансово-економічної служби від 25 травня 2024 року №6315»…..

3.4. За результатами службового розслідування командиром військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) видано наказ від 12.06.2024 року №1235/НОД, яким за порушення військової дисципліни, а саме за відсутність на військовій службі без поважних причин з 20 червня 2023 року по теперішній час, порушення вимог статей 1, 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статей 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та умисне ухилення від виконання обов`язків військової служби під час мобілізації, на підставі пункту «в» статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військовослужбовцю, який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , солдату ОСОБА_1 оголошено сувору догану (пункт 1 наказу). Також, військовою частиною НОМЕР_1 направлено повідомлення від 23.06.2024 року №1772/8856 про вчинення ОСОБА_1 злочину, передбаченого частиною 4 статті 408 Кримінального кодексу України, до Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону.

3.5. Судом також встановлено, що військовою частиною НОМЕР_1 оформлено довідку від 25.05.2024 року №6315, згідно якої визначено, що переплата грошового забезпечення солдату ОСОБА_1 за період з 20.06.2023 року по 15.04.2024 року становить 51674,21 грн.

ІV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ПОЗИЦІЯ СУДУ

4.1. Загальні положення про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави, визначені статтею 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

4.2. Так, згідно частини 1 статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

4.3. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (частини 2 статті 1212 ЦК України).

4.4. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (частина 3 статті 1212 ЦК України).

4.5. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

4.6. Верховний Суд у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 01.03.2021 року у справі № 180/1735/16-ц зробив висновок про те, що під час застосування правил статті 1215 ЦК України, як винятку із статті 1212 ЦК України, суди зобов`язані встановлювати наявність не двох, а трьох критеріїв для відмови у поверненні безпідставно набутого майна: добровільність дій боржника, відсутність рахункової помилки та добросовісність набувача коштів.

4.7. У цій справі позиція представника позивача полягає у тому, що відповідач ОСОБА_1 з 20 червня 2023 року був відсутній на військовій службі без поважних причин, оскільки жодних документів, які б спростовували факт незаконної відсутності не надав. Відповідно, своїми діями ОСОБА_1 завдав шкоди державі у вигляді переплати грошового забезпечення в сумі 51674,21 грн, що підтверджуються довідкою фінансово-економічної служби від 25 травня 2024 року №6315.

4.8. Так, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється Законом України 25 березня 1992 року № 2232-XII Про військовий обов`язок і військову службу (далі - Закон № 2232-XII).

4.9. Приписами частини 1 статті 2 Закону № 2232-XII визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

4.10. Відповідно до частини 4 статті 2 Закону № 2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

4.11. Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначаються Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України від 24 березня 2019 року № 548-XIV (далі - Статут № 548-XIV).

4.12. Згідно статті 11 Статуту № 548-XIV необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю ввести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

4.13. Відповідно до статті 16 Статуту № 548-XIV кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

4.14. Згідно статей 26,27 Статуту № 548-XIV військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

4.15. Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків, визначає Закон України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі від 03.10.2019 року №160-IX (далі - Закон № 160-IX).

4.16. Відповідно до статті 1 цього Закону матеріальна відповідальність вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

4.17. Відповідно до частин 1, 2 статті 3 Закону № 160-IX підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

4.18. Відповідно до частини 1 статті 10 Закону № 160-IX відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону. Відшкодування шкоди, завданої командиром (начальником), здійснюється на підставі наказу старшого за службовим становищем командира (начальника).

4.19. Особа, яка завдала шкоду, за згодою командира (начальника) може добровільно відшкодувати її розмір повністю або частково, передати для відшкодування завданої шкоди рівноцінне майно або відремонтувати чи відновити пошкоджене, про що видається відповідний наказ. Не допускається відшкодування завданої шкоди рівноцінним майном у разі втрати чи пошкодження зброї, боєприпасів, спеціальної техніки та іншого майна, що відповідно до закону вилучене з цивільного обороту або обмежене в обороті (частина 2 статті 10 Закону № 160-IX).

4.20. Згідно частини 1 статті 12 Закону № 160-IX, у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

4.21. Особа, яка завдала шкоду, за згодою командира (начальника) може добровільно відшкодувати її розмір повністю або частково, передати для відшкодування завданої шкоди рівноцінне майно або відремонтувати чи відновити пошкоджене, про що видається відповідний наказ. Не допускається відшкодування завданої шкоди рівноцінним майном у разі втрати чи пошкодження зброї, боєприпасів, спеціальної техніки та іншого майна, що відповідно до закону вилучене з цивільного обороту або обмежене в обороті (частина 2 статті 12 Закону № 160-IX).

4.22. Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260).

4.23. Згідно пункту 9 Порядку №260, грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я) (далі - відпустка для лікування у зв`язку з хворобою), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).

4.24. Відповідно до пункту 12 Порядку №260, військовослужбовцям, які тимчасово вибувають з військової частини зі збереженням грошового забезпечення за місцем служби, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які мають постійний характер, виплачуються за весь період такого вибуття.

4.25. Отже, у період перебування військовослужбовця на лікуванні за ним зберігається виплата грошового забезпечення.

4.26. Натомість, згідно пункту 15 Порядку №260, грошове забезпечення не виплачується, зокрема, за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше.

Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.

Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

4.27. З матеріалів справи судом встановлено, що відповідач з 29 квітня 2023 року після отриманою поранення був доставлений до медичної роги НОМЕР_3 окремої мотопіхотної бригади, надалі, знаходився на стаціонарному лікуванні у періоди з 30 квітня 2023 року по 01 травня 2023 року у 7 ПХГ (передова хірургічна група), з 01 травня 2023 року по 02 травня 2023 року у ВМКІІ ПнР (військова частина НОМЕР_4 ). Для подальшого стаціонарного лікування переведений до КП Полтавська центральна районна клінічна лікарня Полтавської міської ради, м. Полтава - де проходив лікування з 02 травня 2024 року по 16 травня 2024 року. У періоди з 16 травня 2023 року по 05 червня 2023 року та з 06 червня 2023 року по 19 червня 2023 року перебував на стаціонарному лікуванні у КНП ПОР Лубенський госпіталь ветеранів війни.

4.28. Разом з тим, з 20.06.2023 року відповідач мав прибути до військової частини НОМЕР_1 для продовження проходження військової служби, проте не прибув, а відповідно не мав права на отримання грошового забезпечення в силу положень пункту 15 Порядку №260. Відповідно, відповідач діяв недобросовісно, оскільки був відсутній на службі з 20.06.2023 року без поважних причин, проте продовжував отримувати грошове забезпечення, а відтак наявні підстави для стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів.

4.29. Враховуючи викладене, а також з огляду на відсутність доказів відшкодування відповідачем безпідставно отриманого грошового забезпечення за період з 20.06.2023 року по 15.04.2024 року, суд вважає доведеним право позивача на стягнення таких коштів у розмірі 51674,21 грн.

V. ВИСНОВКИ СУДУ

5.1. Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

5.2. Позивачем доведено суду правомірність заявлених вимог, з огляду на відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів, які б спростовували доводи позивача щодо добровільного відшкодування безпідставно отриманого грошового забезпечення за час відсутності на службі без поважних причин.

5.3. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

6.1. Частиною 2 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. У матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, відтак, суд не стягує їх з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-77, 90, 241-246, 250 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 безпідставно набуті ним грошові кошти в сумі 51674,21 грн під час фактичного невиконання ним обов`язків військової служби.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Повне найменування учасників процесу:

Позивач Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).

Відповідач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_6 ).

Суддя О.В. Анісімов