Справа № 380/8549/24
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2025-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2025 рокусправа № 380/8549/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сидор Н.Т., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним не нарахування та не виплату позивачу відповідачем передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» додаткову винагороду у розмірі 30 000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць у період з 01.06.2023 по 31.12.2023;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» додаткову винагороду у розмірі 30 000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць у період з 01.06.2023 по 31.12.2023.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що проходить строкову військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_1 , у військовій частині НОМЕР_1 . У період з 01.03.2023 по 31.12.2032 позивач здійснював бойові (спеціальні) завдання, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та, на його переконання, має право на виплату додаткової винагороди у розмірі 30 000,00 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Оскільки така винагорода виплачувалась позивачу не в повному обсязі, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Щодо процесуальних дій, вчинених у зв`язку із розглядом цієї справи, суд зазначає наступне.

Ухвалою судді 24.04.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому наголошує на тому, що позивач, вказуючи на залучення його до виконання бойових завдань у період з 01.03.2023 по 31.12.2023 не надає одних доказів цих обставин. Відповідач стверджує, що виплата позивачу додаткової винагороди (в розмірі 30 000 гривень) могла здійснюватися лише за ті місяці, в яких він був включений до бойових розпоряджень відповідача. Водночас, за місяці, коли позивача не було включено до бойових розпоряджень, та відповідно не було залучено до виконання бойових (спеціальних) завдань, жодних правових підстав для виплати йому додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень не було. Також покликається на пропуск позивачем строку звернення до суду. До відзиву долучає рапорти командира та накази про виплату позивачу додаткової винагороди.

Ухвалою суду від 31.01.2025 витребувано у військової частини НОМЕР_1 належним чином засвідчені копії: рапортів командира щодо виплати додаткової винагороди ОСОБА_1 за липень 2023 року, серпень 2023 року, жовтень 2023 року; витягів з наказів про виплату додаткової винагороди ОСОБА_1 за періоди 27.07.2023-31.07.2023, 01.08.2023-12.08.2023.

Витребувані матеріали надійшли до суду 13.06.2024 під вхідним номером №36238.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Позивач з 28.11.2020 проходить строкову військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.11.2020 №255.

Позивач вказує, що йому в не повному обсязі виплачувалася додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 01.03.2023 по 31.12.2023.

Наведене зумовило звернення до суду із цим позовом.

Вирішуючи питання щодо дотримання строків звернення до суду з цим позовом, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 5 ст. 122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Водночас, суд зауважує, що у положеннях КАС України відсутні норми, що регулювали б порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці.

Згідно з ч.2 ст.233 КЗпП України (в редакції, чинній до 19.07.2022) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Конституційний Суд України при тлумаченні норми ст.233 КЗпП України виходив з того, що право на отримання заробітної плати повинно бути гарантоване незалежно від строку. Таким чином, у цій статті КЗпП України встановлена додаткова гарантія для осіб, що звертаються до суду з вимогами про стягнення заробітної плати.

Таким чином, строки звернення до суду із позовом про нарахування та виплату грошового забезпечення та його складових частин до 19.07.2022 не застосовувалися.

Законом України №2352-IX від 01.07.2022 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» (далі Закон №2352-IX) внесені зміни до норм КЗпП України.

Зокрема, частини 1 і 2 ст.233 КЗпП України викладені в новій редакції, згідно якої працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті (ч.1).

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116) (ч.2).

Згідно нової редакції ст.234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року.

Закон №2352-IX набрав чинності 19.07.2022.

Отже, з 19.07.2022 положеннями ст. 233 КЗпП України встановлено 3-місячний строк звернення до суду у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, який починає свій відлік з дня одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Оскільки позивач станом на момент звернення до суду з цим позовом є діючим військовослужбовцем, то строк звернення до суду на спірні правовідносини не поширюється.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі Закон №2232-ХІІ) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Статтею 2 Закону №2232-XII встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів (ч.1 ст. 9 Закону №2011-XII).

Згідно з ч.2 ст. 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

За приписами частини 4 статті 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Кабінет Міністрів України 30 серпня 2017 року прийняв Постанову №704, якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, пунктом 2 якої установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 3 Постанови №704 встановлено, що виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

Президентом України 24 лютого 2022 року прийнято Указ №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Відповідно до пункту 1 Указу №64/2022 воєнний стан діє з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який Указами Президента України від 14.03.2022 №133/2022, від 22.04.2022 №259/2022, від 17.05.2022 №341/2022, від 12.08.2022 №573/2022, від 07.11.2022 року №757/2022, від 06.02.2023 №58/2023, від 01.05.2023 №254/2023, від 26.07.2023 №451/2023, від 06.11.2023 №734/2023 було продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб та з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб відповідно.

На затвердження вказаних указів Верховною Радою України прийнято відповідні закони.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнято постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова КМУ №168).

Постанова №168 регулює питання виплати додаткової винагороди військовослужбовцям під час дії воєнного стану.

Пункт 1-1 Постанови (абз 1-4) №168 (тут і далі у редакції, чинній станом на час існування спірних правовідносин) передбачає, що на період воєнного стану:

військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах;

військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно, а також у складі командування та штабу військової частини (зведеного підрозділу) (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), виплачується додаткова винагорода у розмірі 50000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань відповідно до умов, визначених Міністерством оборони;

військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.

Абзацом 8 п. 1-1 Постанови №168 передбачено, що військовослужбовцям строкової військової служби щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 6000 гривень пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць.

Відтак, у спірний період (червень-грудень 2023 року) Постанови №168 гарантувала виплату додаткової винагороди у таких розмірах:

- 6 000,00 грн в місяць пропорційно часу проходження служби військовослужбовцям строкової військової служби;

- 30 000, 00 грн в місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Відповідно до п. 1-2 Постанови №168 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану врегульовано розділом ХХХIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 (далі Порядок №260).

Пунктом 2 розділу ХХХIV Порядку №260 передбачено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах: 30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):

з інтенсивної підготовки для ведення воєнних (бойових) дій у складі військових частин (підрозділів), включених до складу резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави;

з управління угрупованнями військ (сил) у складі розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України;

з управління підпорядкованими силами та засобами відповідно до завдань, які покладаються на Адміністрацію Державної спеціальної служби транспорту, у складі розгорнутих пунктів управління Державної спеціальної служби транспорту;

у складі робочої групи або одиночним порядком, визначені Головнокомандувачем Збройних Сил України, начальником Генерального штабу Збройних Сил України, у межах областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;

з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів поза районами ведення бойових дій;

у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України;

із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій;

з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури (у тому числі об`єктів транспортної інфраструктури - військовими частинами та підрозділами Державної спеціальної служби транспорту).

Згідно з п. 4 розділу ХХХIV Порядку №260 підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує, що у період з 01.06.2023 по 31.12.2023 здійснював бойові (спеціальні) завдання, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, та мав право на виплату додаткової винагороди у розмірі 30 000,00 грн відповідно до Постанови №168.

Однак, як стверджує позивач, така додаткова винагорода йому виплачувалась не в повному обсязі.

Водночас, позивач стверджує, що виплата додаткової винагороди здійснювалась відповідно до вимог чинного законодавства, та до відзиву на позовну заяву і на виконання вимог ухвали суду від 31.01.2025 долучає відповідні рапорти та накази.

З аналізу долучених відповідачем доказів судом встановлено наступне.

Рапортом від 03.07.2023 командир 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_2 просив виплатити додаткову винагороду за червень 2023 року у розмірі 30 000,00 грн пропорційно часу безпосередньої участі у виконання бойових завдань у складі діючого угрупування військ (сил) Сил оборони держави: ОСОБА_1 за період з 01.06.2023 по 30.06.2023 на підставі БР УСіЗОК №1/2595т/сд від 07.12.2022. Згідно з витягом з наказу від 15.07.2023 №1297 «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану за червень 2023 року» наказано виплатити особовому складу військової частини за період виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) додаткову винагороду у розмірі 30000,00 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань з 01.06.2023 по 30.16.2023 згідно додатку 1 (додаток 1: ОСОБА_1 , 01.06.2023 30.06.2023, підстава рапорт командира НОМЕР_2 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 №16133 від 03.07.2023).

Рапортом від 15.08.2023 командир 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_2 просив виплатити додаткову винагороду за липень 2023 року у розмірі 6 000,00 грн військовослужбовцям строкової військової служби: ОСОБА_1 за період з 01.07.2023 по 26.07.2023 на підставі БР УСіЗОК №1/2595т/сд від 07.12.2022. Згідно з витягом з наказу від 17.10.2023 №1954 «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану за вересень 2023 року» наказано виплатити військовослужбовцям строкової військової служби додаткову винагороду у розмірі 6000,00 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби з 01.07.2023 по 29.07.2023 відповідно до додатку 578 цього наказу (додаток 578: ОСОБА_1 , 01.07.2023 26.07.2023, підстава рапорт командира 1 МБ в/ НОМЕР_3 № НОМЕР_4 від 15.09.2023 БР УСіЗОК №1/2595т/сд від 07.12.2022).

У період з 27.07.2023 по 12.08.2023 позивач перебував у щорічній основній відпустці, що підтверджується витягами з наказів від 26.07.2023 №210 та від 13.08.2023 №228.

Рапортом від 04.09.2023 командир 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_2 просив виплатити додаткову винагороду за серпень 2023 року у розмірі 6000,00 грн військовослужбовцям строкової військової служби: ОСОБА_1 за період з 13.08.2023 по 31.08.2023 на підставі БР УСіЗОК №1/2595т/сд від 07.12.2022. Згідно з витягом з наказу від 17.10.2023 №1954 «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану за вересень 2023 року» наказано виплатити військовослужбовцям строкової військової служби додаткову винагороду у розмірі 6000,00 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби з 13.08.2023 по 31.08.2023 відповідно до додатку 542 цього наказу (додаток 542: ОСОБА_1 , 13.08.2023 31.08.2023, підстава: рапорт командира 1 МБ в/ч НОМЕР_1 №25244 від 04.09.2023, БР УСіЗОК №1/2595т/сд від 07.12.2022).

Рапортом від 07.10.2023 командир 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_2 просив виплатити додаткову винагороду за вересень 2023 року у розмірі 6000,00 грн військовослужбовцям строкової військової служби: ОСОБА_1 за період з 01.09.2023 по 30.09.2023 на підставі БР УСіЗОК №1/2595т/сд. Згідно з витягом з наказу від 17.10.2023 №1954 «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану за вересень 2023 року» наказано виплатити військовослужбовцям строкової військової служби додаткову винагороду у розмірі 6000,00 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби з 01.09.2023 по 30.09.2023 відповідно до додатку 479 цього наказу (додаток 479: ОСОБА_1 , 01.09.2023 30.09.2023, підстава: рапорт командира 1 МБ в/ч НОМЕР_1 №30138 від 07.10.2023, БР УСіЗОК №1/2595т/сд від 07.12.2022).

Рапортом від 13.11.2023 командир 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_2 просив виплатити додаткову винагороду за жовтень 2023 року у розмірі 6000,00 грн військовослужбовцям строкової військової служби: ОСОБА_1 за період з 01.10.2023 по 31.10.2023 на підставі БР УСіЗОК №1/2595т/сд від 07.12.2022. Згідно з витягом з наказу від 20.11.2023 №2162 «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану за жовтень 2023 року» наказано виплатити особовому складу військової частини за період виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) додаткову винагороду розмірі 6000,00 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань з 01.10.2023 по 31.10.2023 відповідно до додатку 310 цього наказу (додаток 310: ОСОБА_1 , 01.10.2023 31.10.2023, підстава: рапорт командира 1 МБ в/ч НОМЕР_1 від 13.11.2023 №34805 БР УСіЗОК №1/2595т/сд від 07.12.2022).

Рапортом від 09.12.2023 командир 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_2 просив виплатити додаткову винагороду за листопад 2023 року у розмірі 30 000,00 грн пропорційно часу безпосередньої участі у виконанні бойових завдань у складі діючого угрупування військ (сил) Сил оброни держави: ОСОБА_1 за період з 01.11.2023 по 30.11.2023 на підставі БР УСіЗОК №1/2595т/сд від 07.12.2022. Згідно з витягом з наказу від 21.12.2023 №2368 «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану за листопад 2023 року» наказано виплатити особового складу військової частини за період виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) додаткову винагороду у розмірі 30000,00 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань з 01.11.2023 по 30.11.2023 відповідно до додатку 29 цього наказу (додаток 29: ОСОБА_1 , 01.11.2023 30.11.2023, підстава: рапорт командира 1МБ №38673 від 09.12.2023 БР УСіЗОК №1/2595т/сд від 07.12.2022).

Рапортом від 08.01.2024 командир 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_2 просив виплатити додаткову винагороду за грудень 2023 року у розмірі: 30 000,00 грн пропорційно часу безпосередньої участі у виконанні бойових завдань у складі діючого угрупування військ (сил) Сил оборони держави: ОСОБА_1 за період з 01.12.2023 по 03.12.2023 та з 21.12.2023 по 31.12.2023 на підставі БР УСіЗОК №1/2595т/сд від 07.12.2022; 6000,00 грн військовослужбовцям строкової військової служби: ОСОБА_1 за період з 04.12.2023 по 20.11.2023 на підставі наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 №260. Згідно з витягом з наказу від 22.01.2024 №146 «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану за грудень 2023 року» наказано виплатити: особовому складу військової частини за період виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) додаткову винагороду у розмірі 30 000,00 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань з 01.12.2023 по 03.12.2023 та з 21.12.2023 по 31.12.2023 відповідно до додатку 326 цього наказу (додаток 326: ОСОБА_1 , 01.12.2023 03.12.2023, 21.12.2023 31.12.2023, підстава: рапорт командира 1МБ №599 від 08.01.2024 БР УСіЗОК №1/2595т/сд від 07.12.2022); особовому складу військової частини за період виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) додаткову винагороду у розмірі 30 000,00 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань з 04.12.2023 по 20.12.2023 згідно з додатком 726 цього наказу (додаток 726: ОСОБА_1 , 04.12.2023 20.12.2023, підстава: рапорт командира 1МБ №599 від 08.01.2024, наказ Міністра оборони України від 07.06.2018 №260).

Відтак, матеріалами справи, а саме долученими копіями рапортів, виданих на підставі відповідних бойових розпоряджень, підтверджено безпосередню участь у виконанні бойових (спеціальних) завдань у період з 01.06.2023 по 30.06.2023, з 01.11.2023 по 30.11.2023, з 01.12.2023 по 03.12.2023, з 21.12.2023 по 31.12.2023, за які йому виплачено додаткову винагороду у збільшеному до 30 000,00 грн розмірі. Натомість, у інші періоди проходження військової служби позивачу виплачувалась додаткова винагорода у розмірі 6000,00 грн.

Щодо довідки, яку долучив представник позивача (із такими відомостями: червень 2023 року 30 000,00 грн додаткової винагороди, липень 2023 року 30000,00 грн додаткової винагороди, серпень та вересень 2023 року 0,00 грн додаткової винагороди, жовтень 2023 року 14 709,68 грн додаткової винагороди, листопад 2023 року 6000,00 грн додаткової винагороди, грудень 2023 року 30 000,00 грн), то суд враховує пояснення, надані представником відповідача.

У додаткових поясненнях представник відповідача вказує, що позивач є військовослужбовцем строкової служби (щодо яких у перші місяці воєнного стану було прийнято рішення щодо не задіяння їх у бойових діях). Таким чином, відповідно до положень Порядку №260 в довідці про грошове забезпечення Позивача №10003 від 15.05.2024 року відображаються такі складові як посадовий оклад (420-560 грн.) та, залежно від обставин, додаткова винагорода (в розмірі 30000 або 6000, за місяць пропорційно, та відповідно наявності підстав згідно Порядку №260). Згідно абзацу 16 пункту 2 розділу I Порядку №260 винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану належать до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення. Згідно пункту 8 розділу I Порядку №260 такий вид грошового забезпечення, як одноразові додаткові види виплачуються в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату. Таким чином, додаткова винагорода в розмірі 30000,00 грн або 6000,00 грн підлягали виплаті в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату.

Відтак, з наведеного висновується, що відображення суми додаткової винагороди навпроти конкретного місяця не означає виплату такої винагороди саме за цей місяць, а за попередній або кілька попередніх місяців (в залежності від дати видання наказу про виплату додаткової винагороди).

Враховуючи встановлені обставини справи в сукупності з долученими доказами, а також правове регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що відповідачем доведено правомірність дій щодо нарахування грошового забезпечення, а саме додаткової винагороди позивачу, натомість позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено свої заперечення проти наданих відповідачем доказів та доводів.

Відтак, заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Під час судового розгляду справи судом не встановлено ознак протиправності дій відповідача в контексті спірних правовідносин. Натомість, доводи позивача, зазначені у позовній заяві є безпідставними та ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм чинного законодавства, а тому в задоволенні адміністративного позову слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ст. 139 КАС України розподіл судового збору не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-77, 90, 139, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, відмовити повністю.

Розподіл судового збору не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 ).

Відповідач: військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ).

СуддяСидор Наталія Теодозіївна