Справа № 520/8561/23
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 р. Справа № 520/8561/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.10.2024, (головуючий суддя І інстанції: Ніколаєва О.В.) по справі № 520/8561/23

за позовом ОСОБА_1

до Державної авіаційної служби України

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у неналежному розгляді скарги від 03.01.2023 і невжитті заходів реагування за фактами, викладеними у скарзі;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути скаргу позивача від 03.01.2023 і вжити відповідні заходи реагування за фактами, викладеними у скарзі.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.10.2024 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідачем не належно розглянуто його звернення, не ініційовано перевірку стосовно дотримання ТОВ Біз Ейрлайн вимог законодавства та авіаційних правил у частині повернення коштів за квиток на скасований рейс повітряного перевезення у примусовому порядку електронним способом та не надано обґрунтувань щодо необхідності анулювати ліцензію ТОВ Біз Ейрлайн.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Зазначає, що звернення позивача розглянуто своєчасно та в належний спосіб, надано відповідь, роз`яснено про відсутність повноважень на проведення перевірок під час дії воєнного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст. 311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено апеляційним судом, що 16.02.2022 ОСОБА_1 придбав на веб-сайті ТОВ Біз Ерлайн квиток на рейс №7 В 103 за маршрутом Київ-Одеса на 10.03.2022 повітряного перевезення, що підтверджується квитанцією від 16.02.2022 №8Х9Т-6ТТ4-М9С4-Н0АА.

22.02.2022 ТОВ Біз Ерлайн електронним листом повідомило позивача про скасування рейсу у зв`язку з веденням на території України військового стану та закриття повітряного простору України. Запропоновано 2 варіанти відшкодування вартості квитка:1) зміна дати вильоту;2) повне повернення коштів.

03.03.2022 ТОВ Біз Ерлайн електронним листом повторно повідомлено позивача про скасування рейсу та недоступність опції повернення коштів за скасований рейс через введення на території України військового стану та закриття повітряного простору України, та запропоновано інші варіанти відшкодування вартості квитка, а саме:1) перерахування коштів, сплачених за квиток, на потребу воїнів Збройних Сил України; 2)безкоштовну зміну дати вильоту на рейси з квітня (після нормалізації безпечного виконання польотів); 3)повернення коштів у вигляді промокоду для придбання наступних квитків на всі регулярні рейси авіакомпанії.

22.06.2022 позивач на офіційну електронну адресу ТОВ Біз Ерлайн, направив листа, в якому просив повернути вартість квитка.

22.06.2022 ТОВ Біз Ерлайн повідомило позивача про те, що опція повернення коштів буде розглядатись після стабілізації ситуації в країні та відновлення регулярних рейсів. Водночас просили, відправити запит щодо повернення коштів повторно, як буде відновлена операційна діяльність авіакомпанії. Також запропоновано, скористатися альтернативними варіантами: оформлення промокоду чи відправити заявку переказавши кошти на потреби Збройних сил України.

08.11.2022, 27.11.2022, 07.12.2022 позивач звертався засобами поштового зв`язку до ТОВ Біз Ерлайн з заявами про повернення коштів за квиток у зв`язку зі скасуванням рейсу, до яких надавав додаткові документи: квиток (підтвердження бронювання) та банківську квитанцію.

Відповідей позивачу від ТОВ Біз Ерлайн матеріали справи не містять.

03.01.2023 позивач звернувся до Державної авіаційної служби України зі скаргою, в якій просив:

- провести перевірку стосовно дотримання ТОВ Біз Ерлайн виимог законодавства та авіаційних правил в частині повернення коштів за квиток на скасований рейс повітряного перевезення;

-розглянути питання про анулювання ліцензії ТОВ Біз Ерлайн на повітряні перевезення.

До скарги додав: інформація про бронювання №381В32F3, квиток №UBE11237554, електронний лист ТОВ Біз Ерлайн від 22.02.2022, електронний лист ТОВ Біз Ерлайн від 03.03.2022, електронний лист ТОВ Біз Ерлайн від 22.06.2022, заява про повернення коштів за квиток від 08.11.2022, опис вкладення від 08.11.2022, накладна від 08.11.2022 та фіскальні чеки, трекінг поштового відправлення №061, заява про повернення коштів за квиток від 27.11.2022, опис вкладення від 27.11.2022, накладна від 27.11.2022 та фіскальні чеки, трекінг поштового відправлення №809, заява про повернення коштів за квиток від 07.12.2022, опис вкладення від 07.12.2022, накладна від 07.12.2022 та фіскальні чеки, трекінг поштового відправлення №572, публікація Bees Airline залишився без сертифікату: що це означає для майбутнього українського лоукостера? з веб-сайту avianews.com.(а.с.24-25)

06.02.2023 відповідачем у листі №1.2.23-486-23 надано відповідь на скаргу, в якій проінформовано про офіційні електронні адреси перевізника для листування та надано рекомендації щодо повторного звернення до них. Запропоновано надати підтвердження письмового звернення позивача на повернення коштів разом із необхідними документами, відповідно до положень Авіаційних правил.

Водночас проінформовано позивача про те, що під час дії воєнного стану в Україні позапланові заходи державного нагляду (контролю) за дотриманням суб`єктами авіаційної діяльності вимог законодавства з питань-цивільної авіації здійснюються у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану від 13.03.2022 №303 (із змінами) та наказу Міністерства інфраструктури України Про забезпечення здійснення протягом періоду воєнного стану в Україні позапланових заходів державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог законодавства у галузі цивільної авіації та використання повітряного простору України від 10.05.2022 №304 (із змінами) за наявності загрози, що має негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави, а також для виконання міжнародних зобов`язань України.

Позивач повторно звернувся до відповідача із листом, в якому зазначав про надання Державіаслужбі вичерпного обсягу документів, які засвідчували: 1) направлення позивачем до ТОВ Біз Ейрлайн звернень щодо повернення коштів; 2) одержання ТОВ Біз Ейрлайн позивачем електронного звернення від 22.06.2022; 3) систематичне ухилення ТОВ Біз Ейрлайн від одержання поштової кореспонденції засобами поштового зв`язку. Крім того, просив врахувати, що у його випадку оплата за авіаквиток здійснювалася за допомогою електронного платіжного засобу у зв`язку з чим у даній ситуації, на переконання позивача, передбачена спрощена процедура повернення коштів, посилаючись на абзац 3 пункт 1 глави 1 розділу XVIII Авіаційних правил України, в яких передбачено, що повернення коштів здійснюється на платіжну картку, з якої було здійснено платіж за квиток.

Просив повернутися до питань перевірки дотримання ТОВ Біз Ейрлайн вимог законодавства , авіаційних правил та анулювання ліцензії на повітряні перевезення.(а.с.27-28)

07.03.2023 відповідач листом №1.2.23-1035-23 повторно запропонував позивачу надати відповідачу підтвердження факту направлення позивачем письмового звернення на повернення коштів разом з необхідними документами, відповідно до положень Авіаційних правил, для вжиття Державіаслужбою відповідних заходів у встановленому законодавством порядком.

У відповідь на лист позивачем надано у вигляді окремого документа роздруківку електронного листа, відправленого 22.06.2022 на електронну адресу ТОВ Біз Ейрлайн стосовно повернення коштів за квиток на скасований рейс.

10.03.2023 відповідач листом №1.2.2023 повідомив позивача про те, що для вжиття заходів у встановленому законодавством порядком останнім не надано підтвердження факту направлення позивачем письмового звернення на повернення коштів разом з необхідними документами, відповідно до положень Авіаційних правил. Повторно запропоновано надати Державіаслужбі підтвердження факту направлення позивачем письмового звернення на повернення коштів разом з необхідними документами, відповідно до положень Авіаційних правил.

Не погодившись із бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв правомірно, в межах повноважень та у спосіб встановлений законодавством.

Суд виходив з того, що відповідачем всебічно перевірено інформацію у скарзі позивача, вжито всіх можливих заходів для надання змістовної відповіді та письмово повідомлено позивача про результати перевірки скарги і суть прийнятого рішення.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм ст. 40 Конституції України права на звернення урегульовано Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 № 393/96 (далі - Закон № 393/96).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 393/96, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно зі ст. 3 Закону № 393/96 визначено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Відповідно до ст. 4 Закону № 393/96, до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Згідно зі ст. 5 Закону № 393/96 звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Відповідно до ст. 7 Закону № 393/96 звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.

Згідно зі ст. 15 Закону № 393/96, органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 16 Закону № 393/96 скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Відповідно до ст.18 Закону № 393/96-ВР передбачено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Згідно з ст. 19 Закону № 393/96, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, медіа, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону № 393/96 звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Таким чином, в разі надходження до органу звернення такий орган повинен об`єктивно, всебічно і вчасно перевірити викладені в ньому обставини, за результатом проведеної перевірки прийняти відповідне рішення, яке забезпечить поновлення порушених прав заявника, та письмово повідомити громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 01.10.2020 року у справі №815/1178/17, від 30.11.2020 року у справі №280/4698/19.

Відповідно до Положення про Державну авіаційну службу , затвердженого постановою КМУ віл 08.10.2014 № 520 (далі Положення) Державна авіаційна служба (Державіаслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра з відновлення України - Міністра розвитку громад, територій та інфраструктури (далі - Міністр), який реалізує державну політику у сфері цивільної авіації та використання повітряного простору України та є уповноваженим органом з питань цивільної авіації.

Згідно п.п.5,6 та 8 п.6 Положення Державна авіаційна служба має право : встановлювати обмеження або заборону на вчинення певних дій суб`єктами авіаційної діяльності або зобов`язати їх вчиняти певні дії відповідно до законодавства та авіаційних правил України; накладати штрафи за умов, визначених Повітряним кодексом України; анулювати ліцензії на провадження господарської діяльності з надання послуг з перевезень пасажирів та/або вантажу повітряним транспортом.

Відповідно до ст.101 Повітряного Кодексу уповноважений орган з питань цивільної авіації здійснює контроль за дотриманням авіаперевізниками та іншими суб`єктами авіаційної діяльності правил повітряних перевезень пасажирів, багажу, вантажу і пошти та за їх відповідністю вимогам і правилам, установленим міжнародними договорами України та авіаційними правилами України, зокрема в частині дотримання прав пасажирів, вантажовідправників, які користуються послугами з повітряних перевезень, та вимог щодо розгляду звернень пасажирів, вантажовідправників.

У разі подання такого звернення уповноважений орган з питань цивільної авіації приймає рішення про:

1) відсутність факту порушення авіаперевізником вимог законодавства, в тому числі авіаційних правил України;

2) наявність факту порушення авіаперевізником вимог законодавства, в тому числі авіаційних правил України, із зазначенням обсягу порушення та дати, до якої порушення слід усунути.

Загальні умови перевезення пасажирів і багажу повітряним транспортом, забезпечення безпеки польотів та якості обслуговування встановлено Правилами повітряних перевезень та обслуговування пасажирів і багажу, затвердженими наказом Державіаслужби від 26 листопада 2018 року № 1239 (далі - Правила № 1239). Дія цих правил поширюється на авіаційних перевізників та інших суб`єктів авіаційної діяльності, діяльність яких пов`язана з перевезенням пасажирів і багажу повітряним транспортом.

Відповідно до ст. 1 розділу ІІІ Правил № 1239 повітряні перевезення виконуються на підставі договору між авіаперевізником і пасажиром. Умови договору додаються до квитка і мають містити інформацію для пасажирів про обмеження відповідальності під час перевезення пасажира та багажу, про податки і збори; час початку та закінчення реєстрації на рейс, посадки у повітряне судно; інформацію щодо зареєстрованого багажу та ручної поклажі; строки пред`явлення претензій щодо неналежного перевезення пасажирів та багажу; інформацію щодо заборони перевезення окремих речей у зареєстрованому багажі або у ручній поклажі; права пасажирів у разі відмови у перевезенні, скасування чи тривалої затримки рейсу; адресу авіаперевізника, за якою пасажири мають змогу направляти свої звернення; іншу інформацію, яку авіаперевізник вважає необхідною для пасажира.

Згідно з п. 1 ч. 1 Розділу XXVII Правил №1239 будь-яку претензію щодо неналежного перевезення пасажира або багажу має бути подано авіаперевізнику письмово та вручено або відправлено у строки, передбачені Монреальською конвенцією та чинним законодавством України. Уповноважений орган з питань цивільної авіації може розглядати претензії пасажирів у разі їх надходження лише після розгляду претензій авіаперевізником з метою встановлення відповідності результатів розгляду цим Авіаційним правилам.

Відповідно до п. 3 ч. 1 Розділу XXVII Правил №1239 передбачено, що авіаперевізник зобов`язаний розглянути претензію і повідомити заявника про її задоволення чи відхилення з обґрунтуванням підстав протягом трьох місяців з дати її отримання, якщо перевезення, у зв`язку з яким було висунуто претензію, повністю здійснювалося одним перевізником.

У Розділі XV Правил №1239 згадано про права пасажирів у разі відмови у повітряному перевезенні, скасування або затримки рейсів.

Згідно з п. 1 ч. 1 Розділу XV Правил №1239 положення цього розділу застосовуються до пасажирів регулярних та чартерних рейсів, яким відмовлено у перевезенні проти їхньої волі, або рейс яких скасовано чи затримано, за умови, що пасажир має підтверджене бронювання на відповідний рейс та, за винятком випадку скасування, зазначеного у розділі XIV цих Авіаційних правил, присутній для проходження реєстрації у час, передбачений правилами авіаперевізника та письмово зазначений (включаючи електронні засоби), або, якщо час реєстрації не зазначено, не пізніше ніж за 45 хвилин до часу відправлення чи забронював рейс, який було затримано/перенесено авіаперевізником або фрахтувальником повітряного судна (туроператором) на інший рейс, незалежно від причин.

Загальна процедура повернення коштів зазначена у Розділі XVIII Правил №1239.

Відповідно до вимог глави 1 розділу XVIII Правил №1239, повернення коштів здійснюється за умови пред`явлення документів, що посвідчують особу, та документів, що підтверджують право на отримання грошових сум, визначених у п. 3 глави 1 розділу XVIII Авіаційних правил (невикористаного повністю або частково перевізного документа, ордера різних зборів, квитанції про оплату наднормового багажу).

Згідно з абз. 2 п. 5 глави 1 розділу XVIII Правил №1239 строк повернення коштів розраховується з дня, наступного за днем отримання авіаперевізником або агентом з продажу документів, необхідних для здійснення операції повернення коштів,

Відповідно до абз. 6 п. 4 глави 1 розділу XVIII Правил №1239 повернення коштів здійснюється за умови пред`явлення документів, що посвідчують особу, та документів, що підтверджують право на отримання грошових сум, визначених у пункті 3 цієї глави.

Так, пп. 1, 2 глави 2 розділу XVIII Правил №1239 регламентують примусове повернення коштів.

Таким чином, пред`явлення документів не скасовує примусового характеру повернення коштів обумовленого скасуванням рейсу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що положення зазначених Правил №1239 регламентують, що для повернення коштів за невикористаний квиток, як у добровільному порядку так і у примусовому порядку особі потрібно надати: документ, що посвідчує особу та документ, що підтверджує право на отримання відповідних грошових сум.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам під час розгляду Державної авіаційної служби України звернення у вигляді скарги ОСОБА_1 від 03.01.2023 суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність бездіяльності відповідача .

Судом встановлено, що у скарзі ОСОБА_1 від 03.01.2023, адресованій Державній авіаційній службі України Каніщев А.В. порушив питання про ініціювання перевірки стосовно дотримання ТОВ Біз Ейрлайн вимог законодавства та авіаційних правил у частині повернення коштів за квиток на скасований рейс повітряного перевезення у примусовому порядку електронним способом та необхідності анулювати ліцензію ТОВ Біз Ейрлайн.

За наслідками розгляду скарги позивача Державною авіаційною службою України, надано відповідь від 06.02.2023 №1.2.23-486-23, затверджену першим заступником Голови Державіаслужби, в якій роз`яснено процедуру повернення коштів за авіабілет, проінформовано про офіційні електронні адреси перевізника для листування та запропоновано надати підтвердження письмового звернення позивача на повернення коштів разом із необхідними документами, відповідно до положень Авіаційних правил, для розгляду у встановленому законодавством порядку.

Проінформовано позивача про те, що під час дії воєнного стану в Україні позапланові заходи державного нагляду (контролю) за дотриманням суб`єктами авіаційної діяльності вимог законодавства з питань-цивільної авіації здійснюються у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану від 13.03.2022 №303 (із змінами) та наказу Міністерства інфраструктури України Про забезпечення здійснення протягом періоду воєнного стану в Україні позапланових заходів державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог законодавства у галузі цивільної авіації та використання повітряного простору України від 10.05.2022 №304 (із змінами) за наявності загрози, що має негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави, а також для виконання міжнародних зобов`язань України.

Адже до цього позивач звертався до ТОВ Біз Ейрлайн тільки засобами поштового зв`язку на адреси: вулиця Саксаганського, 143А, місто Київ, 01032; вулиця Святослава Хороброго, 26А, офіс 103, місто Київ, 03151; Харківське шосе, 201-203/2А, місто Київ.

Так, відповідач неодноразово звертав увагу позивача на те, що для вжиття заходів Державіаслужбою заходів у встановленому законодавством порядку останньому потрібно надати підтвердження факту направлення письмового звернення для повернення коштів разом з документами, передбаченими Правилами №1239, а саме - документом, що посвідчує особу та документом, що підтверджує право на отримання грошових сум.

Однак, матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували факт надання позивачем перевізнику разом з заявою про повернення коштів документу, що посвідчує особу.

Щодо вимог позивача про проведення перевірки стосовно дотримання ТОВ Біз Ейрлайн вимог законодавства та авіаційних правил у частині повернення коштів за квиток на скасований рейс повітряного перевезення у примусовому порядку електронним способом та анулювання їх ліцензії, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 Повітряного кодексу України передбачено, що авіаційний перевізник, який виконує перевезення пасажирів та/або вантажу за плату та/або за наймом, повинен мати ліцензію на провадження діяльності з перевезення пасажирів та/або вантажу повітряним транспортом, яка видається уповноваженим органом з питань цивільної авіації згідно із законодавством України.

Згідно із ч. 3 ст. 92 Повітряного кодексу України, наявність ліцензії не означає, що авіаційний перевізник має право доступу до певних повітряних ліній або ринків. З метою набуття права доступу до певних повітряних ліній або ринків авіаперевізник повинен отримати від уповноваженого органу з питань цивільної авіації відповідний документ на право експлуатації певної повітряної лінії.

Умови виконання повітряних перевезень українським авіаперевізником визначені ст. 94 Повітряного кодексу України, однак порядок ліцензування визначається законодавством України.

Закон України Про ліцензування видів господарської діяльності (далі Закон 222) регулює суспільні відносини у сфері ліцензування видів господарської діяльності.

Стаття 16 Закону України Про ліцензування видів господарської діяльності ( в редакції, що діяла на час надання відповіді на звернення) передбачала підстави для прийняття органом ліцензування рішення про припинення дії ліцензії повністю або частково, зокрема припинення дії ліцензії може бути застосовано як санкція до ліцензіатів відповідно до законів України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", "Про санкції".

При цьому анулювання сертифіката експлуатанта не визначається законодавством, як підстава для прийняття Держаіваслужбою рішення про зупинення дії ліцензії.

Згідно з п. 8 ч. 3 ст. 19 Закону 222 позапланова перевірка додержання ліцензіатом ліцензійних умов на підставах, передбачених пунктами 2, 4 і 5 частини третьої цієї статті, здійснюється лише за наявності погодження із спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування, що надається на підставі рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування за зверненням органу ліцензування.

Звернення органу ліцензування має містити документальне підтвердження виявлення інформації, передбаченої пунктом 2 частини третьої цієї статті, або завірену ним копію відповідного звернення чи повідомлення, передбаченого пунктом 4 або 5 частини третьої цієї статті.

Однак, під час дії воєнного стану в Україні позапланові заходи державного нагляду (контролю) за дотриманням суб`єктами авіаційної діяльності вимог законодавства з питань цивільної авіації здійснюються у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 13 березня 2022 року № 303 Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану (із змінами) та наказу Міністерства інфраструктури України від 10 травня 2022 року № 304 Про забезпечення здійснення протягом періоду воєнного стану в Україні позапланових заходів державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог законодавства у галузі цивільної авіації та використання повітряного простору України (із змінами) за наявності загрози, що має негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави, а також для виконання міжнародних зобов`язань України.

Таким чином, на теперішній час діючим законодавством не передбачено можливості для прийняття органом ліцензування рішення про анулювання ліцензії, а лише про її припинення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що прийняття Державіаслужбою рішення про зупинення дії ліцензії на підставі анулювання сертифіката експлуатанта буде суперечити ст. 16 Закону України Про ліцензування видів господарської діяльності.

З урахування викладеного, колегія суддів вважає, що у спірному випадку скаргу ОСОБА_1 від 03.01.2023, розглянуто і вирішено у термін не більше одного місяця від дня його надходження до Державної авіаційної служби України, надано відповідь по суті звернення, запропоновано надати додаткові документи офіційні електронні адреси перевізника та роз`яснено процедуру, як під час дії воєнного стану в Україні здійснюються позапланові заходи державного нагляду (контролю) за дотриманням суб`єктами авіаційної діяльності вимог законодавства з питань-цивільної авіації, що відповідає вимогам статей 15, 20 Закону України "Про звернення громадян".

При цьому, як правильно зазначив суд першої інстанції, незгода позивача із змістом відповіді не є підставою для визнання неналежним розгляду такого звернення.

Колегія суддів зазначає, що як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в невчиненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними й реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 17.04.2019 у справі №342/158/17.

Враховуючи те, що на скаргу ОСОБА_1 від 03.01.2023, надано відповідь від 06.02.2023 №1.2.23-486-23 по суті порушеного питання у строк, встановлений Законом України "Про звернення громадян", колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не належного розгляду скарги позивача, та не вжиття відповідних заходів реагування, а відтак і для задоволення відповідних позовних вимог.

Доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Ураховуючи те, що за наслідками апеляційного перегляду цієї справи рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, тому відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.10.2024 по справі № 520/8561/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді Л.В. Мельнікова А.О. Бегунц