Справа № 240/7139/24
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2025-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/7139/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Горовенко Анна Василівна

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

12 лютого 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Мацького Є.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 07.03.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України Закону України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (Закон №796-ХІІ);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу, період роботи в колгоспі ім. Ватутіна с. Симони з 01.01.1987 по 20.02.1989; період роботи з 15.04.1991 по 28.03.1994 в колгоспі ім. Ватутіна і приватно-колективній Агрофірмі "Твердь" с. Симони та призначити з 28.02.2024 (дня подання заяви) пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ, як особі, яка працювала та проживала на території радіоактивного забруднення.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 09.08.2024 позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09.08.2024 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивачу було правомірно відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки згідно з поданими документами страховий стаж позивача є недостатнім для призначення пенсії за віком, оскільки не зараховано до страхового стажу зокрема, періоди роботи: в колгоспі ім. Ватутіна с. Симони з 01.01.1987 по 20.02.1989, оскільки дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 не відповідає паспортним даним, де зазначено ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також особу прийнято в колгосп ім. Ватутіна, звільнення, прийнятий мінімум трудової участі в громадському господарстві та виконання річного мінімуму засвідчено печаткою підприємства створеного 22.02.1992; з 15.04.1991 по 28.03.1994 в колгоспі ім. Ватутіна та приватно-колективній Агрофірмі "Твердь", оскільки прийнятий мінімум трудової участі в громадському господарстві та виконання річного мінімуму за період роботи в колгоспі засвідчено печаткою ПСП «Агрофірма» «Симони» відсутнє звільнення з колгоспу ім. Ватутіна та прийняття в Приватно-колективну агрофірму «Твердь». Крім того, період проживання в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 не дає право на пенсію зі зниженням пенсійного віку, оскільки становить 3 роки 26 днів.

Позивач та Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області не подали відзиву або письмових пояснень на апеляційну скаргу.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2024, з урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має посвідчення серії НОМЕР_1 , громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) (дублікат), видане Житомирською обласною державною адміністрацією від 01.02.2012.

Відповідно до довідки №59 від 22.02.2024, виданої Симонівським старостинським округом Ємільчинської селищної ради, ОСОБА_1 зареєстрована та постійно проживає в с.Симони з 26.04.1986 по 15.11.1986; з 04.03.1987 по 15.11.1988; з 09.03.1992 по даний час.

28.02.2024 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону №796-ХІІ.

З урахуванням принципу екстериторіальності, заяву позивача про призначення пенсії розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області та 07 березня 2024 року прийнято рішення №04 про відмову у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону №796-ХІІ у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Вказано, що страховий стаж роботи заявниці на день звернення складає 24 роки 5 місяців 16 днів. Також зазначено, що не зараховано до страхового стажу періоди роботи, зокрема:

- в колгоспі ім. Ватутіна с. Симони з 01.01.1987 по 20.02.1989, оскільки дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 не відповідає паспортним даним, де зазначено ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також особу прийнято в колгосп ім. Ватутіна, звільнення прийнятий мінімум трудової участі в громадському господарстві та виконання річного мінімуму засвідчено печаткою підприємства створеного 22.02.1992;

- з 15.04.1991 по 28.03.1994 в колгоспі ім. Ватутіна та приватно-колективній Агрофірмі "Твердь", оскільки прийнятий мінімум трудової участі в громадському господарстві та виконання річного мінімуму за період роботи в колгоспі засвідчено печаткою ПСП «Агрофірма» «Симони», відсутнє звільнення з колгоспу ім. Ватутіна та прийняття в Приватно-колективну агрофірму «Твердь».

Також вказано, що період проживання в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 становить 3 роки 26 днів, що не дає право на пенсію зі зниженням пенсійного віку.

Листом від 14.03.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило позивачу про відмову в призначенні їй пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ з тих підстав, що недостатньо необхідного страхового стажу та періоду проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернулася до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 07.03.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону №796-ХІІ є протиправним, а для належного захисту прав позивача необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу, період роботи в колгоспі ім. Ватутіна с. Симони з 01.01.1987 по 20.02.1989; період роботи з 15.04.1991 по 28.03.1994 в колгоспі ім. Ватутіна і приватно-колективній Агрофірмі "Твердь" с. Симони та призначити з 28.02.2024 (дня подання заяви) пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до статті 55 Закону України №796-ХІІ, як особі, яка працювала та проживала на території радіоактивного забруднення.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.49 Закону №796-ХІІ пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Положеннями ст.15 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року №1788-XII визначено умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом №796-XII або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Відповідно до абз. 1 ст.55 Закону №796-XII передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Згідно з абз.5 п.2 ст.55 Закону №796-XII встановлено, зокрема, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю, за умови, що вони за станом на 01 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, мають право на зниження пенсійного віку на 2 роки та додатково на 1 рік за 3 роки проживання або роботи, але не більше 5 років.

Отже, право на зменшення пенсійного віку мають особи, які постійно проживали чи працювали у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше 4 років, при цьому початкова величина зниження пенсійного віку на 2 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Аналогічна позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №556/1153/17, від 11.04.2018 у справі №565/1829/17.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи" від 23.07.1991 №106 с.Симони, яке відносилося до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Право на призначення пенсії відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ при досягненні 55-річного віку позивач обґрунтовує тим, з 26.04.1986 по 01.01.1993 проживала та постійно працювала більше чотирьох років в м. Симони Звягельський (Ємільчинський) район Житомирська область, та має право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку на 5 років.

Відповідно до довідки №59 від 22.02.2024, виданої Симонівським старостинським округом Ємільчинської селищної ради, ОСОБА_1 зареєстрована та постійно проживає в с.Симони з 26.04.1986 по 15.11.1986; з 04.03.1987 по 15.11.1988; з 09.03.1992 по даний час (дата видачі довідки 22.02.2024).

Вказаний період проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993, загалом 3 роки 26 днів та зараховано відповідачами до пільгового періоду проживання в зоні радіоактивного забруднення.

Відмовляючи у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідачі вказують про незарахування до страхового стажу, та як наслідок до періоду роботи в зоні посиленого радіологічного контролю позивача, періоди:

- в колгоспі ім. Ватутіна с. Симони з 01.01.1987 по 20.02.1989, оскільки дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 не відповідає паспортним даним, де зазначено ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також особу прийнято в колгосп ім.Ватутіна, звільнення прийнятий мінімум трудової участі в громадському господарстві та виконання річного мінімуму засвідчено печаткою підприємства створеного 22.02.1992;

- в колгоспі ім. Ватутіна з 15.04.1991 по 28.03.1994 та приватно-колективній Агрофірмі "Твердь", оскільки прийнятий мінімум трудової участі в громадському господарстві та виконання річного мінімуму за період роботи в колгоспі засвідчено печаткою ПСП «Агрофірма» «Симони», відсутнє звільнення з колгоспу ім.Ватутіна та прийняття в Приватно-колективну агрофірму «Твердь».

Згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Таким чином, на момент досягнення необхідного віку, а саме станом на 2023 рік, страховий стаж позивача повинен становити не менше 30 років, а з урахуванням зменшення на 5 років, страховий стаж повинен становити не менше 25 років.

Відповідач у спірному рішенні вказав, що страховий стаж позивача становить 24 роки 05 місяців 16 днів

Частиною 1 статті 24 Закон №1058-ІV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно із ч.2 ст.24 Закону №1058-ІV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Статтею 56 Закону України №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Наведені норми свідчать про те, що єдиною підставою для врахування до трудового стажу часу роботи колгоспника за фактичною тривалістю є невиконання встановленого мінімуму трудової участі саме без поважних причин.

Постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310 затверджено Основні положення про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників (Основні положення), згідно з пунктом 1 яких трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність члена колгоспу.

Відповідно до пунктів 5, 6 Основних положень про порядок видачі трудових книжок колгоспників до трудової книжки колгоспника заносились, зокрема, відомості про трудову участь (прийнятий у колгоспі річний мінімум участі в громадському господарстві, його виконання), відомості про нагородження та заохочення, переведення на іншу роботу, припинення роботи.

Всі записи в трудовій книжці завіряються в усіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою.

Пунктом 13 Основних положень передбачено, що відповідальність за своєчасне і правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа.

Відповідно до записів у трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_2 від 01.02.1987 ОСОБА_2 в період з 01.01.1987 по 20.02.1989 прийнята на роботу в колгосп імені Ватутіна.

Вдповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_3 , позивач з 15.04.1991 прийнята в члени колгоспу імені Ватутіна та 28.03.1994 звільнена з членів агрофірми «Твердь».

Вказані записи внесені уповноваженою особою, про що свідчить підпис та печатки, містять посилання на дату на номер наказу, що слугували підставою вчинення запису про прийняття та звільнення.

Також у трудовій книжці колгоспника та трудовій книжці позивача наявні записи про встановлений мінімум вихододнів, як і про відпрацьовані дні, що співставляється з інформацією про отриману заробітну плату вказану у архівних довідках №23, №24 від 16.01.2024 виданих Комунальною установою «Трудовий архів» та №26 від 12.03.2024 виданої архівним відділом Звягельської районної державної адміністрації.

Вказані архівні довідки відповідачами не враховані, оскільки в них не міститься по батькові працівника та вказано неповне ім`я.

Однак, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань призначення пенсії за віком.

У постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №677/277/17 зазначив, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для зазначеної у такій трудовій книжці особи.

Необґрунтованими є доводи органів пенсійного фонду, щодо неналежності засвідчення запису про мінімум трудової участі в трудовій книжці колгоспника (період з 01.01.1987 по 20.02.1989) печаткою підприємства «Твердь» та засвідчення у трудовій книжці позивача запис про мінімум трудової участі (період з 15.04.1991 по 28.03.1994) печаткою ПСП «Агрофірма «Симони».

У трудовій книжці колгоспника на 18-19 сторінці міститься запис: «Рішенням загальних зборів від 22.02.1992 колгосп ім.Ватутіна самоліквідований на його базі утворена приватно-колективна агрофірма «Твердь»».

Відповідно до довідки №24 від 22.03.2024, виданої приватно-сільськогосподарським підприємством «Симони», вказано, що ОСОБА_1 (прізвище на час роботи ОСОБА_3 ) проживала та працювала в колгоспі ім.Ватутіна, на посаді телятниці, в період з 01.01.1987 по 20.02.1989, з 15.04.1991 була прийнята на посаду доярки колгоспу ім.Ватутіна та звільнена 28.03.1994 з членів Агрофірми «Твердь» (колгосп ім.Ватутіна був ліквідований і створена Агрофірма «Твердь» (протокол №1 від 22.02.1992). Дане господарство знаходиться за адресою: Житомирська область, Ємільчинський район, с.Симон. Населений пункт відноситься 4 категорії постраждалих від Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, вказаними доказами підтверджується наявні правові підстави для зарахування, як до періоду роботи в зоні посиленого радіологічного контролю, так і до стажу позивача, періоду роботи з 01.01.1987 по 20.02.1989 та з 15.04.1991 по 28.03.1994 в колгоспі.

З урахуванням наведеного апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №04 від 07.03.2024 є протиправним та підлягає скасуванню.

Встановлено, що органом Пенсійного фонду зараховано до страхового стажу позивача 24 роки 05 місяців 16 днів. За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про необхідність зарахування до страхового стажу позивача ще понад 5 років (з 01.01.1987 по 20.02.1989 та з 15.04.1991 по 28.03.1994).

Період постійного проживання та роботи в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 за результатами розгляду справи становить понад 4 роки. Так, період 3 роки 26 днів врахований органом Пенсійного фонду. Вказаний період трудової діяльності, що зарахований судом до страхового стажу позивача та з вирахуванням, вже врахованого відповідачами періоду проживання (довідка №59 від 22.02.2024), зокрема врахуванню до періоду роботи в зоні підлягають періоди: з 01.01.1987 по 03.03.1987, з 16.11.1988 по 20.02.1989 та з 15.04.1991 по 08.03.1992, загалом понад 14 місяців.

Відповідно до пункту 1 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Датою звернення позивача до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком є 28.02.2024.

Відтак, для належного захисту порушеного права позивача необхідно зобов`язати суб`єкта владних повноважень - Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, який уповноважений вчиняти дії, спрямовані на відновлення порушених прав позивача зарахувати до страхового стажу позивача період роботи в колгоспі з 01.01.1987 по 20.02.1989 та з 15.04.1991 по 28.03.1994 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком із зниженням пенсійного віку на п`ять років відповідно до ч.1 ст.55 Закону №796-ХІІ.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Сушко О.О. Мацький Є.М.