Справа № 520/24383/24
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2025-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2025 р. Справа № 520/24383/24

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Шевченко О.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 08 лютого 2024 року №8.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що під час фактичної перевірки магазину посадовими особами відповідача, у зв`язку з незначним терміном її проведення (протягом трьох днів), у нього не було часу на надання документів, що запитувалися контролюючим органом, оскільки уся первинна документація зберігається за місцем реєстрації підприємницької діяльності у м. Харкові. Вказує, що в оскаржуваному рішенні податковим органом безпідставно вказано товари, які не є технічно складними побутовими товарами та яких немає у переліку, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2017 року № 231 на суму 5 896,00 грн, а отже сума штрафної санкції, визначена податковим повідомленням-рішенням від 08 лютого 2024 року №8, у відповідному розмірі, є неправомірною. Просить урахувати, що документами щодо походження товару є договори доручення, укладені з ФОП ОСОБА_2 , копії яких надано до матеріалів справи.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Копію ухвали про відкриття провадження надіслано представникам сторін до їх Електронних кабінетів в системі "Електронний суд" та ними отримано, що підтверджено довідками про доставку електронних листів (а.с. 50-51).

Представником відповідача через систему "Електронний суд" надіслано відзив на позов разом з доданими до нього документами, в якому він заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначаючи, що позивачем не було надано документів, пов`язаних з предметом перевірки, ні під час проведення перевірки, ні після її закінчення. Звертає увагу, що штрафна санкція обрахована від вартості товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації; вимоги щодо віднесення групи товарів до певного переліку застосовуються для цілей поширення/непоширення на позивача приписів абзацу 2 п.12 ст.3 Закону № 265/95-ВР. Вказує, що надані позивачем до матеріалів справи договорів доручення не спростовують обов`язку ведення обліку товарних запасів саме позивачем, який здійснює реалізацію відповідних товарів.

Вказане в сукупності, на думку податкового органу, свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим просить суд відмовити в їх задоволенні.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи, на підставі пп. 80.2.2, 80.2.3, 80.2.4 п. 80.2 ст. 80 , п. 69. 27 підрозділу 10 «Інші перехідні положення Податкового кодексу України (далі - ПК України), Закону України 06 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон № 265/95-ВР), Закону України від 21 червня 2012 року № 5007-VІ «Про ціни і ціноутворення», з метою дотримання вимог порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявної ліцензій, свідоцтв, у тому числі про обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавці законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин 1 працівниками (найманими особами), дотримання вимог законодавства щодо встановлених державою фіксованих цін, граничних цін та граничних рівнів торговельної надбавки (націнки), Наказу «Про проведення фактичних перевірок» від 10.01.2024 за № 66-п та направлень на перевірку від 12.01.2024 за № 521/26-15-07-07-01, 522/26-15-07-07-03 фахівцями Головного управління ДПС у м. Києві (далі - ГУ ДПС у м. Києві), проведено фактичну перевірку магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », де здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , починаючи з 15.01.2024 (а.с. 57 59).

Перед початком перевірки копію Наказу від 10.01.2024 за № 66-пвручено особі, що проводить розрахункові операції продавцю ОСОБА_3 .

За результатами перевірки контролюючим органом складено акт фактичної перевірки від 18.01.2024 за реєстраційним № 3820/26/15/07/ від 19.01.2024 (далі також акт перевірки) (а.с. 60 65).

Згідно з актом перевірки встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 , який перебуває на спрощеній системі оподаткування, є платником єдиного податку другої групи та не є платником податку на додану вартість:

- п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»;

-ст. 44, п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України.

На підставі акта перевірки Головним управлінням ДПС в Харківській області 08 лютого 2024 року прийнято:

- податкове повідомлення-рішення №8, яким до ФОП ОСОБА_1 за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, застосовано штрафні санкції у розмірі 55 383,00 грн.

- податкове повідомлення-рішення №8,яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано адміністративні штрафи та санкції у сумі 1020,00 грн.

Скориставшись правом на оскарження податкового повідомлення-рішення №8 від 08 лютого 2024 року у судовому порядку, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.

По суті спірних правовідносин суд зазначає таке.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України №2755-VI від 02.12.2010 року (далі ПК України).

Відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

За приписами п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до п.п. 75.1.3 п.75.1 ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно з п. 80.1 ст. 81 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Доводів щодо неправомірності проведеної контролюючим органом фактичної перевірки, зокрема щодо підстав її проведення, дотримання процедури проведення перевірки і порядку оформлення результатів проведеної перевірки, позивачем не наведено.

Досліджуючи питання встановленого контролюючим органом під час проведення перевірки порушення позивачем вимог пункту 12 статті 3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 06.07.11995 за №265/95-ВР (далі Закон України №265/95-ВР), яке в свою чергу слугувало підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 08 лютого 2024 року №8, суд зазначає таке.

Відповідно до п.12 ст.3 Закону України суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або у безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані, зокрема, вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Положення Закону України №265/95 чітко не визначають самого порядку ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, лише вказує на обов`язок суб`єктів підприємницької діяльності на ведення такого обліку.

Згідно зі статтею 20 Закону №265/95-ВР до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Статтею 2 Закону №265/95-ВР передбачено, що термін "технічно складні побутові товари, які підлягають гарантійному ремонту" для цілей Закону № 265/95-ВРвживається у значенні, наведеному в Законі України від 12 травня 1991 року № 1023-XII "Про захист прав споживачів" із змінами та доповненнями.

Відповідно до п. 25-1 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" технічно складні побутові товари - непродовольчі товари широкого вжитку (прилади, машини, устаткування та інші), які складаються з вузлів, блоків, комплектуючих виробів, відповідають вимогам нормативних документів, мають технічні характеристики, супроводжуються експлуатаційними документами і на які встановлено гарантійний строк.

Перелік груп технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, в цілях застосування реєстраторів розрахункових операцій встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2017 року № 231 «Про затвердження переліку груп технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, в цілях застосуванні реєстраторів розрахункових операцій» (далі - Постанова КМУ № 231) до групи товарів з кодом згідно з УКТЗЕД 8517 віднесено: телефонні апарати, включаючи апарати телефонні для сотових мереж зв`язку та інших бездротових мереж зв`язку; інша апаратура для передачі або приймання голосу, зображень та іншої інформації, включаючи апаратуру для комунікації в мережі дротового або бездротового зв`язку (наприклад, в локальній або глобальній мережі зв`язку), крім передавальної або приймальної апаратури товарної позиції 8443, 8525, 8527 або 8528, а саме: "розумні годинники" (Smartwatch), смарт-годинник наручний комунікаційний Bluetooth - пристрій код УКТЗЕД 8517 62 00 00. Також до групи 91 "Годинники всіх видів та їх частини" віднесені годинники всіх видів та їх частини, Смарт-годинники ("розумні годинники") з кодом УКТЗЕД 9101 - 9107 та 9102 29 00 00.

Мікрофони та підставки для них; гучномовці, вмонтовані або не вмонтовані в корпус; навушники та телефони головні, об`єднані чи не об`єднані з мікрофоном, та комплекти, які складаються з мікрофона та одного гучномовця чи більше; підсилювачі звукових частот електричні; електричні звукопідсилювальні комплекти, віднесені до групи товарів із кодом УКТЗЕД 8518, 8519, а саме: акустичні системи (колонки) з кодом УКТЗЕД 8518 21 00 90, 8518 22 00 90, 8519 81 45 00. 8519 81 95 90, навушники з кодом УКТЗЕД 8518.

Апаратура передавальна для радіомовлення або телебачення, до складу якої входять або не входять приймальна, звукозаписувальна чи звуковідтворювальна апаратура; телевізійні камери, цифрові та записувальні відеокамери, віднесені до групи товарів із кодом УКТЗЕД 8525.

З аналізу наведених норми слідує, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів. Для підтвердження ведення такого обліку суб`єкт господарювання під час проведення перевірки зобов`язаний надати контролюючому органу документи, що підтверджують облік та походження товарних запасів.

Порядок ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, що затверджений відповідно до статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" Наказом Міністерства фінансів України № 496 від 03 вересня 2021 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 листопада 2021 року за № 1411/37033 (далі - Порядок № 496), визначає правила ведення обліку товарних запасів та поширюється на фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку (далі - ФОП), які відповідно до Закону зобов`язані вести облік товарних запасів та здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку, та осіб, які фактично здійснюють продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такого ФОП.

Так, пунктом 2 розділу І Порядку №496 визначено, що терміни вживаються у таких значеннях:

- документи, які підтверджують облік та походження товарів - Форма ведення обліку товарних запасів, визначена додатком до цього Порядку (далі - Форма обліку), та первинні документи;

- первинні документи - опис залишку товарів на початок обліку, накладні, транспортні документи, митні декларації, акти закупки, фіскальні чеки, товарні чеки, інші документи, що містять реквізити, які дозволяють ідентифікувати постачальника та отримувача товару (найменування суб`єкта господарювання, реєстраційний номер облікової картки платника податків (далі - РНОКПП) або код згідно з ЄДРПОУ суб`єкта господарювання, серія та номер паспорта / номер ID картки для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття РНОКПП та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відповідну відмітку в паспорті), дату проведення операції, найменування, кількість та вартість товару. Опис залишку товарів на початок обліку складається в довільній формі та має містити інформацію про: найменування товарів, наявних у такої ФОП на дату набуття ним обов`язку щодо ведення обліку товарних запасів, кількості таких товарів (із зазначенням одиниці виміру) та їх вартості, самостійно визначеної ФОП. У первинних документах, що засвідчують знищення, втрату або використання товарів на власні потреби, зазначається вартість товару за ціною придбання, підтвердженою обліком товарів, визначеним цим Порядком, та не зазначаються реквізити постачальника і отримувача товару;

- товарні запаси - сукупність товарів, що утримуються ФОП для подальшого продажу (надання послуг).

Відповідно до 1 розд. II Порядку № 496 облік товарних запасів здійснюється ФОП шляхом постійного внесення до Форми ведення обліку товарних запасів інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку.

Первинні документи, на підставі яких внесено записи до Форми обліку, є обов`язковими додатками до такої форми. Внесення даних до Форми обліку щодо надходження товарів на підставі первинних документів здійснюється до початку їх реалізації.

Пунктом 2 вказаного розділу визначено, що форма обліку ведеться за вибором ФОП у паперовій або в електронній формі.

Форма обліку має містити зазначені в довільному порядку дані ФОП: прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), реєстраційний номер облікової картки ФОП або серія та номер паспорта / номер ID картки для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття РНОКПП та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відповідну відмітку в паспорті, податкова адреса, назва та адреса місця продажу (господарського об`єкта) або місця зберігання, в межах якого ведеться облік. Для паперової форми обліку зазначені дані мають міститися на титульному аркуші.

Згідно з пунктом 11 розділу II Порядку № 496 форма обліку, первинні документи, які підтверджують облік та походження товарів, надаються посадовій особі контролюючого органу на її вимогу під час проведення перевірки. У разі якщо оригінали первинних документів відсутні у місці продажу, посадовій особі контролюючого органу можуть бути надані копії таких первинних документів з подальшим пред`явленням їх оригіналів до закінчення перевірки (за потреби).

Такі документи надаються особисто ФОП або особою, яка фактично здійснює продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такої ФОП.

Форма обліку в електронній формі на вимогу посадових осіб контролюючого органу має бути візуалізована у форматі, який дозволяє такій особі здійснити його перегляд та/або копіювання.

За такого правового регулювання слідує, що документами, які підтверджують облік та походження товарів, є встановлена Порядком № 496 Форма ведення обліку товарних запасів, а також первинні документи. Форма обліку та первинні документи, які підтверджують облік та походження товарів, надаються посадовій особі контролюючого органу на її вимогу під час проведення перевірки.

Також аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що ФОП, які здійснюють продаж технічно складних побутових товарів зобов`язані вести облік всіх товарних запасів за Формою обліку з відображенням інформації про їх надходження та вибуття.

Судовим розглядом встановлено, що на початок проведення фактичної перевірки за місцем фактичного провадження (здійснення) діяльності, розташування господарського об`єкту - магазину за адресою: АДРЕСА_1 , через який здійснює (проводить) діяльність ФОП ОСОБА_1 , особою, яка фактично здійснює продаж товарів ( ОСОБА_3 ), не надано жодних документів (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, форму обліку, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Так, згідно з поясненнями ОСОБА_3 (а.с. 65) документи, які підтверджують походження товару (матеріальних цінностей) згідно з описом ТМЦ, Додаток №1 до акта фактичної перевірки в магазині відсутні та знаходяться у ФОП ОСОБА_1 та будуть надіслані через кабінет фізичної особи-підприємця на електронну адресу.

Позивачем у позовній заяві не заперечується, що особою, яка фактично здійснює продаж товарів ( ОСОБА_3 ) під час проведення перевірки на вимогу контролюючого органу не надано документи, які підтверджують облік та походження товару, оскільки уся первинна документація зберігається у позивача за місцем реєстрації підприємницької діяльності в місті Харкові.

Разом з цим позивач, посилаючись на те, що фактична перевірка проводилася протягом трьох днів, зазначає, що під час її проведення надати документи змоги не було, крім того, звертає увагу, що відповідний запит на надання документів не було ним отримано особисто.

Суд вважає необґрунтованими такі доводи ФОП ОСОБА_1 , оскільки відповідно до пункту 11 розділу II Порядку № 496 первинні документи, які підтверджують облік та походження товарів, надаються посадовій особі контролюючого органу на її вимогу під час проведення перевірки як особисто ФОП, так і особою, яка фактично здійснює продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такої ФОП. Водночас, у разі якщо оригінали первинних документів відсутні у місці продажу, посадовій особі контролюючого органу можуть бути надані копії таких первинних документів з подальшим пред`явленням їх оригіналів до закінчення перевірки (за потреби).

Позивачем не заперечується, що під час проведення фактичної перевірки у період з 15.01.2024 по 18.01.2024 ні ним особисто, ні особою, яка фактично здійснювала продаж товарів та розрахункові операції в місці продажу не було надано контролюючому органу як оригінали первинних документів, так і їх копії.

Крім того, до матеріалів справи позивачем не надано доказів, які свідчили б про подання таких документів до контролюючого після закінчення перевірки.

Так, відповідно до п. 86.7 ст. 86 ПК України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).

Отже, позивач мав право звернутися у встановлений ст. 86 ПК України строк до контролюючого органу із запереченнями на акт перевірки, у разі незгоди з висновками перевірки та надати додатково пояснення та документи. Проте, таким правом ФОП ОСОБА_1 не скористався.

Також суд звертає увагу, що на підставі висновків акта фактичної перевірки від 18.01.2024 реєстраційний № 3820/26/15/07/ від 19.01.2024, ГУ ДПС у Харківській області прийнято податкове повідомлення - рішення від 08.02.2024 за № 8, яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1 020 грн (за ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю).

Зазначене податкове повідомлення - рішення позивачем не оскаржувалося, відповідних доказів до матерів справи не надано.

Водночас, з посиланням на відсутність обов`язку ведення обліку та надання документів про походження відповідних товарів, зазначених в Додатку №1 до акта перевірки, позивачем з позовною заявою надано копії договорів доручення, укладених між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 , а саме договір доручення №1 від 02 січня 2024 року та договір доручення №2 від 02 січня 2024 року.

За змістом договору доручення №2 від 02 січня 2024 року ФОП ОСОБА_1 (як Довіритель) уклав з ФОП ОСОБА_2 (як Повіреним) договір, відповідно до предмету якого Повірений зобов`язується від імені та на користь Довірителя укладати договори купівлі-продажу з третіми особами (далі - Покупці).Сторони погодили, що виконання доручення за цим Договором є безоплатним і ґрунтується на взаємовигоді, задля чого поряд з цим Договором між Сторонами укладено Договір доручення №1від 02 січня 2024 року (далі - Договір №1). Для цілей цього Договору сторони визначили, що товаром є чохли на смартфони та інші аксесуари для смартфонів торгівельної марки APPLE«iPhone» (п. 4.1 Договору).

Відповідно до договору доручення №1 від 02 січня 2024 року ФОП ОСОБА_2 (як Довіритель) уклав з ФОП ОСОБА_1 (як Повіреним) договір, відповідно до предмету якого Повірений зобов`язується від імені та на користь Довірителя укладати договори купівлі-продажу з третіми особами (далі - Покупці). Сторони погодили, що виконання доручення за цим Договором є безоплатним і ґрунтується на взаємовигоді, задля чого поряд з цим Договором між Сторонами укладено Договір доручення № 2 від 02 січня 2024 року (далі - Договір №2). Для цілей цього Договору сторони визначили, що товаром є фотокамери миттєвого друку, смарт-годинники, бездротові зарядні пристрої, навушники звичайні та бездротові, портативні колонки (п. 4.1 Договору).

На підтвердження факту передачі товарів від ФОП ОСОБА_2 позивачем надано акт приймання-передачі товару № 030124 від 03 січня 2024 року до договору доручення № 1 від 02.01.2024 (а.с. 14).

Проте суд зазначає, що зазначений доказ не підтверджує кількість товарів, які передані ФОП ОСОБА_2 позивачу, та чи відповідає сукупна вартість таких товарів тій, що зазначена у Додатку №1 до акта перевірки.

Так, за змістом таблиці, наведеної в акті приймання-передачі товару № 030124 від 03 січня 2024 року, ФОП ОСОБА_1 отримав 12 найменувань товарів на загальну суму 51 986,00 грн (без ПДВ), за змістом інформації, наведеної нижче в такому акті 14 найменувань на суму 78 394,00 грн (без ПДВ), 222 500,00 грн (без ПДВ).

Крім того позивачем не надано інформацію щодо передання товарно-матеріальних цінностей ФОП ОСОБА_2 на виконання договору доручення № 2 від 02.01.2024 та чи виконувався такий договір взагалі, оскільки за умовами договору доручення № 1 від 02.01.2024 такий ґрунтується на взаємовигоді, задля чого сторонами і укладено Договір доручення №1від 02 січня 2024 року.

Водночас суд зазначає, що укладення договору доручення щодо продажу товару, який належить ФОП ОСОБА_2 , не виключає обов`язку позивача здійснювати облік таких товарів, зокрема оформлювати документи про отримання товарів, та надавати їх на вимогу контролюючого органу під час проведення фактичної перевірки.

Отже, відповідні доводи позивача є необґрунтованими.

Разом з цим, суд ураховує посилання позивача на відсутність обов`язку ведення обліку товарних запасів, зокрема відносно товарів на суму 5 896,00 грн, які не є технічно складними побутовими товарами та яких немає у Переліку, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2017 за № 231, проте такі зазначені в акті фактичної перевірки та враховані під час визначення штрафної санкції оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, а саме: "настільна лампа nordlux DFTP strapgobattery" у кількості 1 шт на суму 1599,00 грн; "акумуляторна лампа newgardencherrybulb" у кількості 1 шт на суму 899,00 грн; "зовнішній акумулятор baseusadamanmetaldigitaldisplay 20000 mahblack* у кількості 1 шт на загальну суму 1899,00 грн; "зовнішній акумулятор hoodmеnmagneticpowerbank 20w 10000 mah" у кількості 1 шт на суму 1499,00 грн (Додаток №1 до акта перевірки).

Відповідачем у відзиві на позовну заяву такі доводи позивача були проігноровані, жодних пояснень та обґрунтованих заперечень щодо зазначених обставин до суду не надано.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідач під час розгляду справи не довів правомірності застосування до позивача штрафних санкції у розмірі 5 896,00 грн оскаржуваним повідомленням-рішенням, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 08 лютого 2024 року №8 в цій частині є протиправним та підлягає скасуванню.

Отже, суд дійшов висновку про задоволення відповідної частини позовних вимог.

Позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС в Харківській області від 08 лютого 2024 року №8 в частині визначення штрафних санкцій (фінансових) санкцій на загальну вартість необлікованого товаруу сумі 49 487,00 грн (55 383,00 грн - 5 896,00 грн) задоволенню не підлягають.

Враховуючи наведене, позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч.1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у сумі 968,96 грн.

Отже, ураховуючи часткове задоволення позовних вимог, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 103,15 грн (5 896,00 : 55 383,00 х 968,96 = 103,15, де 5 896,00 грн грошова оцінка задоволених позовних вимог, 55 383,00 грн ціна позову, 968,96 грн понесені позивачем судові витрати).

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13-14, 77, 139, 242-246, 250, 255-262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46,м. Харків, 61057, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 08 лютого 2024 року №8 в частині застосування штрафних санкцій на суму 5 896,00 (п`ять тисяч вісімсот дев`яносто шість) грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 103 (сто три) грн. 15 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області ().

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Шевченко О.В.