Справа № 340/4318/24
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2025-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 лютого 2025 року м. Дніпросправа № 340/4318/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Ковальової Тетяни Юріївни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2024 року в адміністративній справі №340/4318/24 (головуючий суддя першої інстанції - Науменко В.В.) за позовом Головного управління ДПС у Кіровоградській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 21.06.2024 року звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 податковий борг у розмірі 11499,44 грн..

В обґрунтування позову зазначено, що станом на час звернення до суду у відповідача обліковується податковий борг. Відповідачем не вживаються заходи щодо погашення заборгованості самостійно. Крім того, відповідачу надсилалась податкова вимога, проте податковий борг залишився не сплаченим. Відповідач в порушення вимог податкового законодавства добровільно не сплатив узгоджену суму податкового зобов`язання у встановлені законодавством строки, тому такий борг належить стягненню в судовому порядку.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, представник відповідача подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції є не обґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права. Апелянт вказує, що судом першої інстанції неправильно встановлено обставини у справі, оскільки позивач повторно стягує податковий борг по податковій вимогі від 23.01.2017 року за №300-17, за якою вже було сплачено борг в повному обсязі, згідно постанови Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.10.2017 року по справі №П/811/1413/17. Вважає, що позивачем не зазначено, яким чином з`явився залишок несплаченої пені у сумі 11499,44 грн., крім того жодним чином не зазначено дату утворення даної пені, підстави її утворення та відсутнє належне обґрунтування позивачем того факту, що податкова вимога від 23.01.2017 року за №300-17 повторно пред`являється боржнику, навіть після її повного погашення, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від 12.02.2024 року (ВП №55492672).

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, встановила наступне.

Позивач - Головне управління ДПС у Кіровоградській області є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження.

Відповідач - ОСОБА_1 є фізичною особою (РНОКПП НОМЕР_1 ).

У зв`язку з несплатою відповідачем грошових зобов`язань, позивачем сформовано податкову вимогу №391-53 від 22.11.2017 року на суму 17000 грн., яку надіслано відповідачу та отримано останньою 30.11.2017 року (а.с. 5).

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.10.2017 року по справі №П/811/1413/17 вказаний борг стягнуто.

Судом першої інстанції встановлено, що за фізичною особою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) рахується податковий борг зі сплати пені в сумі 11499,44 грн..

Такий податковий борг виник у зв`язку з частковою сплатою відповідачем станом на 04.10.2019 року податкового боргу по адміністративних штрафах та штрафних санкціях за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюну на суму 1269,04 грн., відповідно до податкового повідомлення рішення № від 26.08.2016 року в розмірі 17000,00 грн..

У зв`язку зі сплатою відповідачем частинами вищезазначеного податкового боргу, відповідно до довідки про заборгованість та розрахунку податкового боргу по адміністративних штрафах та штрафних санкціях за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюну, а також інтегрованої картки платника податку, Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області було нараховано ОСОБА_1 пеню в сумі 11499,44 грн. (а.с.7).

Податковий борг відповідача з часу направлення податкової вимоги №391-53 від 22.11.2017 року не переривався, податкова заборгованість не погашалась, тому з метою стягнення боргу у вигляді пені позивач звернувся до суду.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються нормами Податкового кодексу України.

Статтею 15 ПК України визначено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно із підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Підпунктом 14.1.156 пунктом 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Пунктом 59.1 та 59.5 статті 59 ПК України передбачено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Враховуюче викладене суд першої інстанції обґрунтовано відхилив посилання відповідача на те, що податковий борг за вказаною вимогою стягується повторно.

Як встановлено судом першої інстанції, податковим органом надсилалась відповідачу податкова вимога про сплату податкового боргу, однак відповідач не виконав її належним чином та не сплатив узгоджені грошові зобов`язання зі сплати податку.

Підпункт 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України передбачає право контролюючих органів звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

За змістом пункту 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Пунктом 95.3 статті 95 ПК України передбачено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано врахував, що з 24 лютого 2022 року в країні діє воєнний стан. Змінами, внесеними до пункту 69.1 пункту 69 Підрозділу 10. Інші перехідні положення ПК України, які набрали чинності з 27 травня 2022 року, встановлено, що у разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності та/або документів (повідомлень), у тому числі передбачених статтями 39 і 39-2, пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Підставою перенесення (відтермінування) строку сплати грошового зобов`язання, який настав після 24 лютого 2022 року, є відсутність у платника податків можливості своєчасно виконати податковий обов`язок щодо дотримання строку сплати податків і зборів.

Про відсутність такої можливості платник податків має завчасно повідомити податковий орган, бо його фінансовий стан відомий тільки йому.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що в матеріалах справи відсутня інформація щодо інформування відповідачем контролюючого органу про відсутність можливості сплати податкові зобов`язання, тому податковий борг відповідача підлягав стягненню в примусовому порядку.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на постанову Олександрівського відділу ДВС в Олександрівському районі Кіровоградської області про закінчення виконавчого провадження від 12.02.2024 року (ВП №55492672) щодо погашення боргу в розмірі 17000 грн. на виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04.12.2017 року справі №П/811/1413/17 апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки повне погашення такого боргу лише у лютому 2024 року не спростовує наявності боргу з пені, що утворився у зв`язку з частковою сплатою відповідачем станом на 04.10.2019 року податкового боргу по адміністративних штрафах та штрафних санкціях за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюну. На 04.10.2019 року розмір пені складав 1269,04 грн..

Податковий борг відповідача з часу направленняподаткової вимоги №391-53 від 22.11.2017 року не переривався, податкова заборгованість не погашалась (в повному обсязі борг, визначений вказаною вимогою погашений лише у лютому 2024 року), тому згідно інтегрованої картки відповідача на час подання позову існує борг у вигляді пені в розмірі 11499,44 грн..

Враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Ковальової Тетяни Юріївни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2024 року в адміністративній справі №340/4318/24 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2024 року в адміністративній справі №340/4318/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко