Справа № 240/22470/24
Суддя: Леміщак Дмитро Михайлович
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року м. Житомир справа № 240/22470/24

категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Леміщака Д.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати пенсії відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області від 04.06.2024 № 1352/24-вих;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести з 01.01.2024 перерахунок та виплату призначеної пенсії за вислугу років на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області від 04.06.2024 № 1352/24-вих з урахуванням видів грошового забезпечення, дані про які вже є у пенсійній справі, а саме: відсоткова надбавка за вислугу років у розмірі 45%; надбавка за виконання особливо важливих завдань - 50%; робота з таємними документами - 15%; премія - 100%, без обмеження її максимального розміру.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у проведенні перерахунку пенсії з урахуванням посадового окладу судді місцевого суду станом на 01.01.2024, розмір якого міститься у довідці Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області від 04.06.2024 № 1352/24-вих, є протиправною, суперечить вимогам чинного законодавства та порушує його право на отримання пенсії в належному розмірі.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 20.11.2024 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у судове засідання (у письмовому провадженні).

13.12.2024 до суду від ГУ ПФУ в Житомирській області надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити. Вказує, що для військових суддів уповноваженими структурними підрозділами для підготовки та направлення до органів Пенсійного фонду України документів для призначення/перерахунку пенсій є обласні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки. ІНФОРМАЦІЯ_1 як уповноваженим органом не виготовлено нову довідку про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2024 з урахуванням посадового окладу, визначеного з розміру посадового окладу, що видана територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Житомирській області та не надіслано таку довідку до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області для проведення відповідного перерахунку пенсії. У позивача відсутнє право на перерахунок пенсії на умовах Закону № 2262-XII згідно довідки про посадовий оклад судді місцевого суду Житомирського гарнізону від 04.06.2024 № 1352/24-вих, що видана територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Житомирській області, оскільки в особи, яка має статус судді та одержує пенсію на умовах Закону № 2262-XII виникає право на перерахунок пенсії виключно на умовах Закону № 2262-XII, тобто у зв`язку з виникненням обставин зміни грошового забезпечення діючих військовослужбовців, а не суддів.

Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні) з особливостями, визначеними статтями 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив таке.

Указом Президента України від 20.02.2010 № 200/2010 ОСОБА_1 було призначено на посаду судді військового місцевого суду Житомирського гарнізону.

Наказом голови військового місцевого суду Житомирського гарнізону від 02.04.2010 № 23 вирішено вважати майора юстиції ОСОБА_1 прибувшим та таким, що приступив до виконання службових обов`язків судді військового місцевого суду Житомирського гарнізону.

Наказом Міністра оборони України (по особовому складу) № 1285 від 10.11.2020 підполковника юстиції ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ.

Відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 № ХЗ69583 від 16.04.2018 розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, становить 9613,50 грн, у тому числі:

- посадовий оклад - 5220,00 грн; оклад за військовим званням (підполковник) - 1410,00 грн; надбавка за вислугу років 45% - 2983,50 грн.

У подальшому ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою, у якій просив провести з 01.01.2024 перерахунок раніше призначеної пенсії у зв`язку зі зміною розміру посадового окладу судді місцевого суду відповідно до довідки від 04.06.2024 № 1352/24-вих, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Житомирській області.

З цієї довідки вбачається, що вона видана ОСОБА_1 , який працював суддею військового місцевого суду Житомирського гарнізону, про те, що відповідно до ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» посадовий оклад судді місцевого суду станом на 01.01.2024 складає 99924,00 грн. (дев`яносто дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять чотири гривні 00 копійок)"

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області листом від 01.07.2024 відмовило у проведенні перерахунку пенсії, посилаючись на те, що збільшення розміру окремих видів грошового забезпечення військовослужбовців за посадою, аналогічною тій аналогічною тій, яку займала особа на день звільнення зі служби, не є тотожним підвищенню грошового забезпечення на умовах, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантії військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносини у цій галузі.

За приписами ст. 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною 2 статті 9 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

За приписами ч. 3 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, регулює, зокрема, Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 01.01.1992 № 2262-ХІІ (далі Закон № - 2262-ХІІ).

Статтею 43 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною третьою статті 51 Закону № 2262-ХІІ визначено, що перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Питання перерахунку раніше призначених пенсій регламентовано статтею 63 Закону № 2262-XII, згідно із якою перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Отже, підставами для здійснення перерахунку раніше призначених пенсій є додаткові документи, подані пенсіонером, які дають право на подальше підвищення пенсії або підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, яке здійснюється на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачу призначено пенсію за вислугу років на підставі Закону № 2262-XII, разом з тим, позивач звільнений з посади судді військового місцевого суду Житомирського гарнізону.

Суд зауважує, що у період здійснення позивачем правосуддя на посаді судді військового суду особливості статусу військових суддів визначались Законом України від 07.02.2002 № 3018-III "Про судоустрій України" (далі - Закон № 3018-III).

Відповідно до частини 3 статті 44 Закону № 3018-III грошове утримання судді військового суду складалось з посадового окладу, окладу за військове звання, доплат за кваліфікаційний клас судді та за вислугу років військовослужбовця.

Статтею 63 Закону № 3018-III було передбачено, що судді військових судів перебувають на військовій службі і входять до штатної чисельності Збройних Сил України.

Військові звання суддям військових судів присвоюються Президентом України за поданням Голови Верховного Суду України, якщо інше не встановлено законом. Строки та порядок присвоєння військових звань, порядок звільнення з військової служби суддів визначаються законом.

Військовий суддя крім здійснення правосуддя не може залучатися до виконання інших обов`язків військової служби.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (надалі - Постанова № 704) установлено розміри грошового забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до вимог пункту 4 Постанови № 704, розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму, працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Пунктом 1 цієї Постанови затверджено схему тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил, Національної гвардії, Державної прикордонної служби та Державної спеціальної служби транспорту згідно з додатком 2.

Також Наказом Міністерства оборони України від 30.12.2007 N 707 встановлено тарифні оклади осіб офіцерського складу Збройних Сил України (далі - Наказ № 707).

У додатках до Наказу № 707 визначені розміри посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних Сил України

Однак у додатках до Наказу № 707 відсутня посада судді військового місцевого суду, з якої позивача було звільнено з військової служби.

Відсутнє правове регулювання та визначення посадових окладів судді військового місцевого суду і у Наказі Міністерства оборони України від 01.03.2018 № 90, яким встановлено тарифні розряди за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України.

Таким чином, на час розгляду справи питання щодо визначення посадового окладу за посадою у військових судах, з якої особа звільнена з військової служби, не врегульовано законодавством.

Суд зауважує, що специфіка правового статусу суддів військових судів полягає в тому, що цей правовий статус одночасно включає і статус судді, і статус військовослужбовця.

Статус суддів та їх матеріальне забезпечення врегульовано Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VІІІ (далі - Закон № 1402-VІІІ).

Так, відповідно до частини 2 статті 52 Закону № 1402-VІІІ судді в Україні мають єдиний статус незалежно від місця суду в системі судоустрою чи адміністративної посади, яку суддя обіймає в суді.

Згідно з частиною 1 статті 135 Закону № 1402 суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 3 статті 135 Закону № 1402 встановлено, що базовий розмір посадового окладу судді становить, зокрема, судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45, яким передбачено, що довідки про розмір грошового забезпечення надаються уповноваженими структурними підрозділами тієї силової структури, з якої особа звільнялась з військової служби.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262-ХІІ, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей регулює Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262-ХІІ, затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (далі - Порядок № 3-1).

Пунктом 23 цього Порядку передбачено, що перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону № 2262-ХІІ. Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.

Згідно з пунктом 24 Порядку № 3-1 про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно зі статтею 63 Закону № 2262-ХІІ уповноважені структурні підрозділи зобов`язані у п`ятиденний строк після прийняття відповідного нормативно-правового акта, на підставі якого змінюється хоча б один з видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або у зв`язку з уведенням для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, повідомити про це орган, що призначає пенсії. Органи, що призначають пенсії, протягом п`яти робочих днів після надходження такого повідомлення подають до відповідних уповноважених структурних підрозділів списки осіб, яким необхідно провести перерахунок пенсії (додаток 5). Після одержання списків осіб уповноважені структурні підрозділи зазначають у них зміни розмірів грошового забезпечення для перерахунку раніше призначених пенсій і в п`ятиденний строк після надходження передають їх до відповідних органів, що призначають пенсії.

Абзацом 1 пункту 4 Порядку № 3-1 встановлено, що заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії подається до органу, що призначає пенсію, заявником за місцем проживання, а при необхідності - його законним представником за місцем його проживання.

Підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком № 45, повідомляють орган Пенсійного фонду України.

Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 10.10.2019 у справі № 553/3619/16-а, від 17.12.2019 у справі № 160-8324/19.

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії із врахуванням довідки Територіального управління ДСА України в Житомирській області від 04.06.2024 № 1352/24-вих, у якій зазначено, що посадовий оклад судді місцевого суду станом на 01.01.2024 складає 99924,00 грн.

Суд вважає, що після подання заяви про проведення перерахунку пенсії на підставі згаданої довідки у відповідача відповідно до статті 63 Закону № 2262-XII виник обов`язок здійснити перерахунок пенсії, виходячи із посадового окладу судді у розмірі 99924,00 грн. При цьому, за правилами статті 63 Закону № 2262-XII перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів.

Вказане узгоджується з висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 21.05.2024 у справі № 240/13230/23.

Підсумовуючи зазначене, з урахуванням дати видачі довідки та моменту звернення до пенсійного органу суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача щодо наявності у нього права на перерахунок пенсії на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області від 04.06.2024 № 1352/24-вих, починаючи з 01.01.2024.

Суд зауважує, що Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області листом від 01.07.2024 відмовило у проведенні перерахунку пенсії, посилаючись на те, що збільшення розміру окремих видів грошового забезпечення військовослужбовців за посадою, аналогічною тій аналогічною тій, яку займала особа на день звільнення зі служби, не є тотожним підвищенню грошового забезпечення на умовах, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Усі інші мотиви, наведені відповідачем у відзиві, не були підставою для відмови у перерахунку пенсії.

Адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні, а не тим, які в подальшому були виявлені суб`єктом владних повноважень для доведення правомірності («виправдання») свого рішення.

Аналогічна правова позиція міститься у п. 75 постанови Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 509/4156/15-а (адміністративне провадження № К/9901/7504/18).

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести перерахунок та виплату пенсії без обмеження її максимального розміру з урахуванням видів грошового забезпечення, дані про які вже є у пенсійній справі, суд зазначає таке.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно, лише тому, що заявник вважає, що положення певного акту впливають на його правове становище.

Право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи дійсно щодо особи має місце факт порушення права, свободи чи інтересу, та це право, свобода або інтерес порушені відповідачем.

При цьому, обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Право на захист - це суб`єктивне право певної особи, тобто вид і міра її можливої (дозволеної) поведінки із захисту своїх прав. Воно випливає з конституційного положення: "Права і свободи людини і громадянина захищаються судом" (ст. 55 Конституції України).

Отже, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання у сфері цивільних, господарських, публічно-правових відносин та за наявності неврегульованих питань.

Порушення права означає необґрунтовану заборону на його реалізацію або встановлення перешкод у його реалізації, або значне обмеження можливостей його реалізації тощо.

З наведеного слідує, що суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод позивача.

Тобто судовому захисту підлягають лише порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Аналогічна позиція наведена у постанові Верховного Суду України від 01.12.2015 у справі № 800/134/15 та постанові Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 820/3327/16.

Водночас, перерахунок та виплата позивачу пенсії позивача на виконання даного судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області ще не здійснений.

За таких обставин, вимоги в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести перерахунок та виплату пенсії без обмеження її максимального розміру з урахуванням видів грошового забезпечення, дані про які вже є у пенсійній справі, є передчасними, адже спору в цій частині фактично не існує.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд відповідно до ст. 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку та виплати пенсії відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області від 04.06.2024 № 1352/24-вих, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести з 01.01.2024 перерахунок та виплату призначеної пенсії за вислугу років на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області від 04.06.2024 № 1352/24-вих.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, згідно з якою при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачений судовий збір в розмірі 1211,20 грн, який підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Керуючись положеннями статей 2, 9, 72-77, 139, 242-246, 251, 262, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, буд. 7, м. Житомир, Житомирська обл., Житомирський р-н, 10003, ) задовольнити частково.

Визнати протиправною дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку та виплати пенсії відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області від 04.06.2024 № 1352/24-вих.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести ОСОБА_1 з 01.01.2024 перерахунок та виплату призначеної пенсії за вислугу років на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області від 04.06.2024 № 1352/24-вих.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн (однієї тисячі двохсот одинадцяти гривень 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.М. Леміщак

Повний текст складено: 17 лютого 2025 р.

17.02.25