Справа № 460/10985/24
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 лютого 2025 року м. Рівне №460/10985/24
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила:

визнати протиправним рішення від 17.07.2024 №24 Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про відмову ОСОБА_1 у зарахуванні періоду роботи в ТзОВ "Рівне" в стаж період з 02.01.1992 по 20.04.1997 та призначенні пенсії за віком;

визнати протиправним та скасувати рішення від 10.09.2024 №24 Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову ОСОБА_1 у зарахуванні періоду роботи в ТзОВ "Рівне" в стаж період з 02.01.1992 по 20.04.1997 та призначенні пенсії за віком;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 з 18.06.2024 пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши до трудового стажу періоди роботи в ТзОВ "Рівне" з 02.01.1992 по 20.04.1997.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що пенсійний орган безпідставно відмовив у призначенні пенсії за віком, оскільки відомостями трудової книжки підтверджено наявність необхідного страхового стажу. Зазначила, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, тому неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача їїрава на соціальний захист та призначення пенсії за віком на загальних підставах.

Ухвалою суду від 24.09.2024 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 15.10.2024 продовжено процесуальний строк встановлений ухвалою від 24.09.2024.

Ухвалою суду від 07.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

22.11.2024 від Головного управління Пенсійного фонду України уЛьвівській області та 22.11.2024 від Головного управління Пенсійного фонду України вЛуганській області надійшли відзиви на позовну заяву, у яких просили відмовити у задоволенні позовних вимог, скільки у позивача недостатньо страхового стажу для призначення пенсії за віком.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Позивач звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зазначену заяву за принципом екстериторіальності розглянуло Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, яке рішенням від 17.07.2024 №24 відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю страхового стажу.

До страхового стажу не зараховано період роботи з 02.01.1992 по 20.04.1997 у Товаристві "Рівне" за записами трудової книжки колгоспника від 15.12.1981 №196, оскільки підставою внесення запису про прийняття на роботу є трудовий договір (контракт), в якому не зазначено дату та номер; запис про звільнення з роботи засвідчено печаткою іншого підприємства та за довідкою від 05.05.1997 №10, яка видана ТОВ "Рівне", оскільки не долучено інформацію про перейменування підприємства та наявний підпис лише однієї відповідальної особи.

В подальшому, позивач повторно звернулася органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зазначену заяву за принципом екстериторіальності розглянуло Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, яке рішенням від 10.09.2024 №24 відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю страхового стажу.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано:

період роботи в колгоспі з 04.01.1991 по 01.01.1992 згідно довідки №9 від 13.06.2024, оскільки в довідці не зазначена кількість відпрацьованих трудоднів в 1991 році;

періоди роботи в Товаристві "Рівне" з 02.01.1992 по 20.04.1997 згідно довідки №10 від 05.05.1997, оскільки відсутня довідка про переіменування організації в ТзОВ "Рівне" та згідно трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 , оскільки згідно трудової книжки заявниця прийнята на підставі договору, що не відповідає інформації згідно довідки №10 від 05.05.1997.

Не погодившись з відмовою у призначенні пенсії, позивач звернулася до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

У розумінні абз. 22 ст. 1 Закону № 1058-IV пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. За змістом ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 26 Закону № 1058-IV встановлені умови призначення пенсії за віком. За загальним правилом особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності відповідного стажу, визначеного у статті 26 Закону № 1058-IV. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 15 до 20 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 15 до 21 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До набрання чинності Закону №1058-IV питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій регулювалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII(даліЗакон №1788-XII), відповідно до статті 56 якого до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв, при цьому зараховується робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Згідно зістаттею 62 Закону №1788-XIIосновним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (даліПорядок №637).

Згідно з пунктом 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку, за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Виходячи з приписів Порядку № 637, підтвердження трудового стажу потрібне у разі відсутності трудової книжки, необхідних записів в трудовій книжці, а також якщо містяться неправильні й неточні записи про періоди роботи.

Як встановлено судом, позивачем до заяв про призначення пенсії за віком долучено фотокопію трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 виданої 1981 року та фотокопію трудової книжки від 20.06.2000 серії НОМЕР_2 .

Суд зазначає, що вимоги до ведення та заповнення трудових книжок працівників у період до 1992 року включно визначала Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.1985 №252; зі змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19.10.1990 №412; далі Інструкція №162).

Разом з тим, наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110, затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (даліІнструкція №58) та визначено, що з прийняттям цьогонаказу Інструкція №162 не застосовується.

При цьому, суд зауважує, що положення Інструкції №162 та Інструкції №58 узгоджуються за своєю структурою й змістом, а відтак не потребують повторення.

Так, за змістом пункту 1.1. глави 1 Інструкції №58, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

За правилами пункту 2.4. глави 2 Інструкції №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження); записи виконуються арабськими цифрами. Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У пункті 2.6. глави 2 цієї ж Інструкції передбачено, що у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Згідно запису №3 в трудовій книжці колгоспника №196, позивач 02.01.1992 була прийнята на роботу до в Товариство "Рівне" та відповідно до запису №4 20.04.1997 звільнена з роботи згідно поданої заяви.

Суд зауважує, що записи у трудовій книжці позивача не містять недопустимих (таких, що внесені всупереч Інструкції) виправлень чи дописок, які б змінювали суть записів або перекручували б їх зміст, а натомість внесені у відповідності із встановленими правилами. Відтак, підстави для неврахування цих записів при визначенні періоду страхового стажу позивача відсутні.

Той факт, що в трудовій книжці позивача не зазначено дату та номер трудового договору (контракту) на підставі якого її прийнято на роботу не є виною позивача.

Також, суд зазначає, що зазначені відповідачем недоліки у спірних рішеннях не можуть бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні періоду роботи позивача з 02.01.1992 по 20.04.1997 до стажу роботи.

Окрім цього, суд наголошує, що ані Законом № 1058-IV, ані Порядком № 637 не встановлено для Пенсійного органу критерію оцінки оформлення трудової книжки при вирішенні питання щодо зарахування стажу.

Відповідно до частини третьої статті 44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

На підставі пункту 4.2 Порядку № 22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Тобто, наявність сумнівів у відповідача щодо підстав для зарахування періодів роботи до страхового стажу, може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак не можуть нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.

Такий висновок узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі № 127/9055/17.

Також, на особу не може перекладатись обов`язок доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

Суд зазначає, що підставою для зарахування стажу до страхового є наявність даних у трудовій книжці, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідачем не враховано, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Зазначений висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 06.03.2018 у справі № 754/14898/15-а та від 10.12.2020 у справі №195/851/17.

Суд також звертає увагу, що відповідно до пункту 4 останови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 №301, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах висловлена Верховним Судом у постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17.

Крім того, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, за якою певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Зважаючи на встановлені обставини та наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що не зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 період її роботи з 02.01.1992 по 20.04.1997 орган пенсійного фонду порушив її законні права та інтереси, що свідчить про протиправність допущеної суб`єктом владних повноважень бездіяльності.

Між тим, як було зазначено вище судом, копія відповідної трудової книжки була додана позивачем до заяв про призначення пенсії, а відтак наявні у ній записи (відомості про роботу) повинні були враховуватись пенсійними органами для визначення розміру пенсії позивача на момент її призначення.

За таких обставин, суд дійшов висновку щодо необхідності для повного відновлення порушеного права позивача визнати протиправним та скасувати рішення від 17.07.2024 №24 Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській та рішення від 10.09.2024 №24 Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, зарахувавши до страхового стажу позивача періоди її роботи з 02.01.1992 по 20.04.1997.

При цьому суд враховує позицію Верховного Суду, висловлену в постанові від 08.02.2024 по справі № 500/1216/23, згідно з якою дії зобов`язального характеру щодо призначення позивачу пенсії має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, яким у цьому випадку є Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області. А відтак, у задоволенні позовних вимог до ГУ ПФУ в Рівненській області позивачу слід відмовити.

При цьому, щодо позовних вимог у частині зобов`язання призначити, нарахувати та виплатити позивачу пенсію за віком, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що пенсійним органом при прийнятті оскаржуваних рішень неправильно проведено розрахунок страхового стажу роботи позивача.

В свою чергу, уповноваженим органом для обрахунку та призначення пенсії є Пенсійний фонд, до компетенції якого і входить розгляд документів. Адміністративний суд не може підміняти уповноважений орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань по суті, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Таким чином, у спірних правовідносинах суд не вправі зобов`язати орган Пенсійного фонду призначити, нарахувати та виплатити пенсію, оскільки останнім у оскаржуваному позивачем рішенні не належним чином вирішено питання щодо врахування періодів роботи позивача до загального стажу роботи, а тому суд не має права перебирати на себе функції Пенсійного фонду щодо вирішення питання наявності стажу позивача для призначення йому пенсії на підставі ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки вони є дискреційними повноваженнями пенсійних органів.

За таких обставин через неможливість втручання в дискреційні повноваження Пенсійного органу вимоги позивача в частині зобов`язання призначити пенсію за віком задоволенню не підлягають.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву позивача від 09.07.2024 про призначення пенсії за віком, зарахувавши до її страхового стажу період роботи з 02.01.1992 по 20.04.1997.

За приписами частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи наведене вище, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення від 17.07.2024 №24 Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області.

Визнати протиправним та скасувати рішення від 10.09.2024 №24 Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.07.2024 про призначення пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу період роботи з 02.01.1992 по 20.04.1997.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області витрати у виді судового збору у сумі 605,60 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області витрати у виді судового збору у сумі 605,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 17 лютого 2025 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076) Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10,м. Львів,Львівська обл.,79016, ЄДРПОУ/РНОКПП 13814885) Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області (вул. Шевченка, 9,м. Сєвєродонецьк,Сєвєродонецький р-н, Луганська обл.,93404, ЄДРПОУ/РНОКПП 21782461)

Суддя С.А. Борискін