Справа № 940/1190/24
Суддя: Штульман Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 940/1190/24 Суддя (судді) першої інстанції: Мандзюк С.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Штульман І.В.

суддів: Заїки М.М.,

Черпака Ю.К.,

при секретарі судового засідання Заміхановській Д.В.

за участю Петухова С.С. , - представника Департаменту патрульної поліції, -

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Тетіївського районного суду Київської області від 23 жовтня 2024 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В:

13 вересня 2024 року ОСОБА_2 звернувся в Тетіївський районний суд Київської області з позовною заявою до Департаменту патрульної поліції (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови серії ББА №126468 від 04 вересня 2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі - КУпАП) та накладено штраф у розмірі 425 гривень.

Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 23 жовтня 2024 року задоволено адміністративний позов ОСОБА_2 . Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ББА №126468, винесену 04 вересня 2024 року поліцейським ППП в місті Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП капітаном поліції Тимошенком Миколою Адамовичем про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП, із застосуванням штрафу у розмірі 425,00 гривень, та закрито справу про адміністративне правопорушення. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати у виді судового збору в сумі 605,60 гривень та у виді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4250 гривень.

Не погодившись з рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 23 жовтня 2024 року, представник Департаменту патрульної поліції (надалі - апелянт) подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі. Представник відповідача зазначає, що позивачу ОСОБА_2 неодноразово було роз`яснено причину зупинки транспортного засобу та неоднаразово повторено вимогу надати посвідчення водія у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться у документі. Апелянт вважає, що суд першої інстанції дійшов до хибного висновку про те, що позивач ОСОБА_2 двічі надав документи на вимогу поліцейського і його особу було встановлено завдяки наданому посвідченню водія, дані якого були внесені до службового планшету, після чого на екрані з`явилося фото водія. Представник відповідача стверджує, що особу водія було встановлено завдяки Інформаційному Порталу Національної поліції через номерний знак транспортного засобу, який був зареєстрований на ОСОБА_2 . Апелянт зазначає, що процедура встановлення особи водія автомобіля марки "Skoda Octavia", державний номерний знак НОМЕР_1 , відбулася не завдяки наданню ОСОБА_2 посвідчення водія до повного ознайомлення з таким.

Представником позивача ОСОБА_2 - адвокатом Неживок І.В. подано до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції в якому зазначає: «…як вбачається з відеозапису події мала місце безпричинна, надумана зупинка водія ОСОБА_2 , з причин нібито не працюючих зовнішніх світлових приладів автомобіля, а саме світлових покажчиків стопу. Вказавши, що автомобіль не має несправносте, ОСОБА_2 продемонстрував працівникам поліції, що зовнішні світлові прилади в нього працюють. На відео чітко видно, що відповідні ліхтарі в справному стані, та яскраво світять. На що працівник поліції, не маючи жодних підстав так стверджувати, з метою імітації підстав зупинки, почав стверджувати, що на його думку вони світять не достатньо яскраво. При цьому на зауваження водія, щодо його засліплення світлом фар поліцейського автомобіля вказав, що не може змінювати їх конструкцію. Далі працівник поліції почав вимагати в ОСОБА_2 надати посвідчення водія. Згідно вимог п. 2.14 ПДР України водій має право знати причину зупинки, перевірки та огляду транспортного засобу посадовою особою державного органу, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом, а також її прізвище і посаду. Скориставшись даним правом водій запитав в працівника поліції, яка причина його зупинки. На що отримав відповідь, що його зупинили на підставі п.3 ст.35 ЗУ «Про національну поліцію». Згідно п.3 ч.1 ст.35 ЗУ «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення. Дана стаття вказує на визначені законні підстави для зупинки. На вимогу водія, все ж вказати причину зупинки, а не підставу зупинки, працівник поліції не надав жодної відповіді. Працівник поліції, посилаючись лише на норми закону, не вказав у вчиненні якого правопорушення його нібито підозрюють. В ситуації яка склалась, очевидно вбачається, що працівники поліції зупинили позивача без жодних причин, так як водій не допускав порушень правил дорожнього руху. Вимагаючи все ж пояснити причини зупинки позивач показує працівнику поліції посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, вказує що може також надати поліс страхування та продемонструвати вміст багажника. На що працівник поліції вказує, що в цьому не має необхідності. Що свідчить про те, що в працівника поліції не було жодних відомостей про причетність позивача до будь-яких порушень. Працівник поліції вказує, що він не встиг ознайомитись з посвідченням водія та знову просить його показати. Після наполягання пояснити причини зупинки, Позивач знову надає працівнику поліції для ознайомлення посвідчення водія. Прочитавши дані водія, поліцейський вказує, що не ознайомився з посвідченням. При цьому на службовому планшеті, він вводить дані водія, та на екрані з`являється фото позивач з його даними. Далі працівник поліції, проявляючи нещирість, починає стверджувати, що по даному фото він не може ідентифікувати позивача та наполягає надати ще раз посвідчення водія. Позивач вказує, що все він надав і більше надавати нічого не буде. З даного відеозапису вбачається, що працівники поліції діяли протизаконно. Мало місце безпричинна зупинка автомобіля. На вимогу водія повідомити причини зупинки (п.2.14 ПДР України) такі причини так і не були оголошені. Після демонстрації посвідчення водія, та встановлення особи водія, працівник поліції ввів до службового планшету дані водія та на екрані висвітлилось його фото, що дало можливість перевірити особу водія. Відображені в постанові відомості встановлення особи водія на підставі посвідчення водія беззаперечно підтверджуються записом в протоколі (п.4) та відеозаписом події на якому зафіксована незаконність дій працівників поліції…».

Відповідно до частини п`ятої статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи.

У виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу (частина друга статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною четвертою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі.

Пунктом 1 статті 6, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду, з метою забезпечення повного та всебічного розгляду справи, а також прийняття законного та обґрунтованого рішення з дотриманням процесуальних прав усіх учасників судового процесу, дійшла висновку про наявність підстав для продовження строку розгляду апеляційної скарги на розумний строк - до 12 лютого 2025 року.

В судовому засіданні представник Департаменту патрульної поліції підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити у повному обсязі з підстав, зазначених у апеляційній скарзі.

Ні позивач, ні його представник до апеляційного суду не прибули, про день, час і місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені завчасно належним чином, про причини своєї неявки офіційно суд не повідомили.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, переглянувши долучені до матеріалів даної справи відеозаписи з бодікамер працівників поліції, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення Тетіївського районного суду Київської області від 23 жовтня 2024 року, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу представника Департаменту патрульної поліції слід залишити без задоволення, мотивуючи це наступним.

З оспорюваної постанови відповідача серії ББА №126468 вбачається, що 04 вересня 2024 року о 22 год 25 хв. на а/д р-17 в напрямку міста Тетіїв працівниками поліції був зупинений транспортний засіб марки "Skoda Octavia", державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який не пред`явив для повного ознайомлення посвідчення водія відповідної категорії.

Представник відповідача в судовому засіданні під час апеляційного провадження стверджує, що підставою для зупинення працівником поліції вказаного транспортного засобу стала несправність зовнішніх світлових приладів, а саме робота задніх габаритів (стопів) у темну пору доби.

Разом з тим, представник Департаменту патрульної поліції підтвердив, що відносно водія ОСОБА_2 04 вересня 2024 року не виносилася постанова про вчинення ним правопорушення, передбаченого частиною першої статті 121 КУпАП.

04 вересня 2024 року поліцейським ППП в місті Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП капітаном поліції Тимошенком М.А. винесена лише постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ББА №126468 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП із застосуванням штрафу у розмірі 425 гривень.

Вважаючи постанову відповідача серії ББА №126468 протиправною, ОСОБА_2 звернувся в суд з даним позовом.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) відповідно до якої поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 23 Закону №580-VIII поліція, відповідно до покладених на неї завдань, у визначених законом випадках, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, передбачені частиною першою статті 126 КУпАП - керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з пунктом 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху на місці вчинення адміністративного правопорушення (пункт 2 розділу II Інструкції).

За змістом частини п`ятої статті 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353-XII (далі - Закон №3353-XII) учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 10 Інструкції передбачено, що під час вирішення питання про притягнення особи до відповідальності поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У силу вимог частини першої статті 35 Закону №580-VIII поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, зокрема: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути.

Пунктом 2 частини другої статті 32 Закону №580-VIII визначено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).

За змістом пункту 2.1 Правил дорожнього руху (далі - ПДР) вбачається, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб; ґ) поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 2.4 ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) зчитування інформації із самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, а також перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Аналогічні положення закріплені і в статті 16 Закону №3353-XII, згідно з якою водій зобов`язаний мати, зокрема, при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що 04 вересня 2024 року о 22 год 19 хв. на а/д р-17 в напрямку міста Тетіїв працівниками поліції був зупинений транспортний засіб марки "Skoda Octavia", державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , відносно якого відповідачем о 22 год 49 хв того ж дня прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ББА №126468 від 04 вересня 2024 року за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП із застосуванням штрафу у розмірі 425 гривень (а.с.9).

За результатами перегляду відеозаписів з бодікамер відповідача встановлено, що з 22 год 19 хв 29 сек до постановлення оспорюваної постанови мало місце спілкування капрала поліції Тимошенка М.А. з водієм вказаного транспортного засобу. На запитання водія до працівника поліції про причину зупинки, поліцейський не зміг чітко назвати причину зупинки, повідомивши про непрацюючі габаритні вогні автомобіля, потім заявив про малу яскравість освітлення, яка унеможливлює ідентифікувати авто в темну пору доби. На вимогу поліцейського ОСОБА_2 продемонстрував працівникам поліції, що транспортний засіб марки "Skoda Octavia", державний номерний знак НОМЕР_1 , не має несправності зовнішніх світлових приладів, показавши, що такі працюють належним чином. На вимогу працівника поліції, ОСОБА_2 в період часу з 22 год 20 хв 21 сек до 22 год 22 хв 05 сек двічі надав для огляду поліцейському (о 22:21:03 та 22:21:57) своє посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб. При цьому, при огляді посвідчення водія ОСОБА_2 у поліцейського Тимошенка М.А. в руках знаходився і мобільний телефон, яким він мав можливість зробити фото вказаного посвідчення, однак при огляді вказаного документу капрал поліції на деякий час відвів у сторону саму бодікамеру. Після цього, працівником поліції було введено до службового планшету дані ОСОБА_2 та на екрані висвітлилось фото, що дало можливість встановити особу водія.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_2 станом на 04 вересня 2024 року мав право керувати транспортними засобами таких категорій: В1, В, С1, С, СЕ терміном до 07 грудня 2031 року, що підтверджується копією посвідчення водія серії НОМЕР_2 (а.с.15).

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Верховний Суд у постанові від 08 липня 2020 року по справі №463/1352/16-а зазначив, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає, що в даному випадку посилання апелянта на те, що водій ОСОБА_2 не виконував законні вимоги пред`явити документи до повного ознайомлення є необґрунтованими, оскільки з відеозаписів чітко вбачається, що капралу поліції Тимошенку М.А. було пред`явлено посвідчення водія відповідної категорії, у поліцейських було достатньо часу для введення в планшет даних реквізитів для ідентифікації ОСОБА_2 , як водія транспортного засобу марки "Skoda Octavia", державний номерний знак НОМЕР_1 .

У судовому засіданні представник Департаменту патрульної поліції зазначив, що працівником поліції, у відповідності до частини другої статті 36 КУпАП, на водія ОСОБА_2 було складено лише одну постанову за вчинення ним правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП (не пред`явив до повного ознайомлення посвідчення водія відповідної категорії), а постанова за частиною першою статті 121 КУпАП (керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби)) не виносилася, оскільки і без неї до позивача було застосовано санкцію, встановлену за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

У відповідності до статті 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_2 04 вересня 2024 року до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 121 КУпАП притягнуто не було, що вказує на безпідставність його зупинки відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та скасування постанови серія ББА №126468 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП (за відсутністю складу правопорушення).

Відповідно до частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу представника Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.

Рішення Тетіївського районного суду Київської області від 23 жовтня 2024 року у справі №940/1190/24 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення судового рішення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя І.В. Штульман

Судді: М.М. Заїка

Ю.К. Черпак