Справа № 947/34540/24
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2025-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2025 р.м. ОдесаСправа № 947/34540/24

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Димерлія О.О.,

суддів Лук`янчук О.В., Шляхтицького О.І.,

за участю секретаря Мунтян С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 14.01.2025 року у справі №947/34540/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП

У С Т А Н О В И В:

28 жовтня 2024 року ОСОБА_1 (далі позивач, скаржник) звернувся до Київського районного суду м. Одеси із позовною заявою, у якій просив:

- скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 №2299 від 17.10.2024 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП;

- закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн.

За наслідками розгляду зазначеної справи Київським районним судом м. Одеси 14 січня 2025 року прийнято судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Ухвалюючи означене рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на доведеність вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена приписами частини 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись із вище вказаним рішенням суду першої інстанції, позивачем (далі скаржник) подано апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить апеляційний суд скасувати оскаржуване судове рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного судового рішення не досліджені належним чином всі обставини справи, у зв`язку з чим суд дійшов помилкового висновку у вирішенні даної справи.

Так, скаржник наголошував, що протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП складено неуповноваженою особою. Крім цього, як зазначав скаржник, протокол та постанова у справі про адміністративне правопорушення не містять інформацію щодо місця складення та обставин, які слугували для їх складання.

При цьому, з матеріалів адміністративного провадження не убачається, що є свідки скоєного правопорушення та якими доказами підтверджується факт вчиненого правопорушення.

З урахуванням наведеного, на переконання скаржника, оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ІНФОРМАЦІЯ_1 спростовує доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , вказуючи на законність ухваленого судового рішення та просить його залишити без змін.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом норм процесуального права при установленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Зокрема, як з`ясовано колегією суддів та слідує з матеріалів справи, 16.10.2024 року стрільцем-санітаром 1 відділення охорони 1 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 складено протокол №2299 про адміністративне правопорушення, відповідно до якого 16 жовтня 2024 року ОСОБА_1 не мав при собі військово-облікового документи та не пред`явив його за вимогою уповноваженого представника, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП.(а.с.71 зворотній бік 72)

Також, як установлено судом першої інстанції, як слідує зі змісту вказаного протоколу позивача повідомлено про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 17.10.2024 року о 10 год 00 хв. у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 . Означений протокол вручено позивачу у день його складання, що підтверджується його підписом.

17.10.2024 року відбувся розгляд справи про адміністративне правопорушення, за наслідками якого постановою тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_3 №2299, позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. (а.с.72 зворотній бік 73)

Не погоджуючись з даною постановою, позивач звернувся за захистом своїх порушених прав до суду з цим позовом.

У відповідності до частини 1, 3 статті 210 КУпАП порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Водночас, вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із статтею 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення:

про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211, крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно до Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 року №154, керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право, зокрема, розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначені статтею 235 КУпАП, і накладати адміністративні стягнення.

Відповідно до пункту 1 розділу І Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 01.01.2024 року №3 (далі Інструкція №3), Інструкція визначає процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про такі адміністративні правопорушення:

порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття військово-облікових документів чи втрата їх з необережності (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Згідно із пунктом 1 розділу ІІ Інструкції №3 протокол складає уповноважена посадова особа територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Пункт 2 розділу І Інструкції №3 передбачає, що уповноважені посадові особи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, яким надано право складати протоколи про адміністративні правопорушення (додаток 1) (далі - протокол), передбачені статтями 210, 210, 211 КУпАП, визначаються наказами керівників відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Як слідує з матеріалів справи та установлено апеляційним судом, протокол №2299 від 16.10.2024 року про адміністративне правопорушення за частиною 3 ст. 210 КУпАП відносно позивача складено стрільцем-санітаром 1 відділення охорони 1 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .

В матеріалах справи наявна копія наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (з адміністративно-господарської діяльності від 03.02.2024 року №20, у відповідності до пункту 1 якого у ІНФОРМАЦІЯ_3 вирішено створити мобільні групи з питань перевірки документів та проведення оповіщення військовозобов`язаних.

Згідно до пункту 2 вказаного наказу від 03.02.2024 року №20, до складу груп оповіщення включено нижчепойменованих військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_2 , зокрема:

- солдата ОСОБА_4 .

Також, як слідує зі змісту пункту 4 наказу від 03.02.2024 року №20, на мобільні групи з питань оповіщення військовозобов`язаних покладено наступні завдання, з поміж іншого:

- 4.3. складення протоколів про адміністративне правопорушення відносно військовозобов`язаних та резервістів, що вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1, 211 КУпАП.

За таких обставин, протокол №2299 від 16.10.2024 року про адміністративне правопорушення за частиною 3 ст. 210 КУпАП відносно позивача складено уповноваженим суб`єктом, що спростовує доводи скаржника у цій частині.

Що ж стосується доводів скаржника про те, що матеріали адміністративного провадження не містять доказів, якими підтверджується факт вчиненого позивачем правопорушення, колегія суддів вказує про таке.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Згідно із статтею 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати:

чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності із ч.1 ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Аналізуючи наведені положення законодавства, слід дійти висновку, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності є один із засобів доказування (ст. 251 КУпАП), та у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст.256 КУпАП. Протокол складається у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, з роз`ясненням їй прав та обов`язків, а також врученням їй копії протоколу.

Як з`ясовано апеляційним судом, 16.10.2024 року відносно позивача складено протокол №2299 від про адміністративне правопорушення за частиною 3 ст. 210 КУпАП, оскільки він перебував на території міста Одеса без військово-облікового документу.

Під час складання протоколу, позивачу роз`яснено зміст його прав та обов`язків у відповідності до статті 268 КУпАП та статті 63 Конституції України, та повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, про що останній поставив свій підпис у протоколі №2299 від 16.10.2024 року.

Окрім цього, позивач отримав копію протоколу №2299 від 16.10.2024 року, про що свідчить його підпис у протоколі. Будь-яких пояснень і зауважень щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, не міститься.

За таких обставин, судом першої інстанції правомірно визнано як доказ вчинення позивачем адміністративного правопорушення, протокол №2299 від 16.10.2024 року, яким зафіксований факт того, що ОСОБА_1 не мав при собі військово-облікового документа та не пред`явив його за вимогою уповноваженого представника ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Оскаржувана у цій справі постанова №2299 від 17.10.2024 року, складена та підписана тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_5 .

Як слідує зі змісту постанови №2299 від 17.10.2024 року, у період проведення мобілізації та протягом дії правового режиму воєнного стану 16 жовтня 2024 року ОСОБА_1 не мав при собі військово-обліковий документ та не пред`явив його за вимогою уповноваженого представника ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим порушив вимоги абзацу 3 пункту 10-1 Правил військового обліку, затверджених поставною Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №87.

Судова колегія вказує, що за приписами частини 6 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року №3543-XII у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані:

- мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Згідно із ч.2 п. 10-1 Правил військового обліку, затверджених поставною Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №87 призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану:

мати при собі військово-обліковий документ разом із документом, що посвідчує особу, та пред`являти їх за вимогою уповноваженого представника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон.

Як слідує зі змісту позовної заяви та апеляційної скарги, позивач не заперечує факт, що 16.10.2024 року він не мав при собі військово-обліковий документ та не пред`явив його за вимогою уповноваженого представника ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Разом з цим, дану обставину позивач пояснює це тим, що військово-обліковий документ у нього був у наявності під час візиту до ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак співробітники ІНФОРМАЦІЯ_2 забрали такий документ у кабінеті та не віддавали.

Як правильно зазначено судом першої інстанції, вказані доводи позивача не підтверджуються жодним доказом. Крім цього, судом першої інстанції вказано про те, що під час проходження через пункт пропуску на вході до приміщення РТЦК позивачем не пред`являвся відповідний військовий квиток.

Відтак, позивач не виконав покладений на нього законом обов`язок, а його пояснення про те, що він звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 для оновлення своїх даних та подав всі необхідні документи, не підтверджуються належними доказами.

Відповідно, враховуючи те, що обставини, вказані в постанові про адміністративне правопорушення ( ОСОБА_1 не мав при собі військово-обліковий документ та не пред`явив його за вимогою уповноваженого представника ІНФОРМАЦІЯ_2 ) мали місце, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду попередньої інстанції щодо відсутності підстав для скасування спірної постанови №2299 від 16.10.2024 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Підсумовуючи вище наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи позивача, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

З підстав визначених статті 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно установив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 286, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Київського районного суду м. Одеси від 14.01.2025 року у справі №947/34540/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді О.В. Лук`янчук О.І. Шляхтицький