Справа № 686/84/25
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2025-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 686/84/25
УХВАЛА

іменем України

14 лютого 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К.

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області про визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області, в якому просить:

1. Визнати протиправними дії працівників Хмельницького районного управління поліції ГУНП у Хмельницькій області, які полягають у винесенні рішення про завершення перевірки за матеріалами повідомленням про правопорушення, вчинені директором Ліцею №5 Хмельницької міської ради Броварською О.А. та відмові скласти протоколи про вчинення директором Ліцею №5 Хмельницької міської ради ОСОБА_2 правопорушень, передбачених ст. 173 КУпАП, ч.1 ст. 173-4 КУпАП та ч. 5 ст.173-4 КУпАП.

2. Зобов`язати працівників Хмельницького районного управління поліції ГУНП у Хмельницькій області скласти адміністративні матеріали (а саме три протоколи) про вчинення директором Ліцею №5 Хмельницької міської ради ОСОБА_2 правопорушень, передбачених ст. 173 КУпАП, ч.1 ст.173-4 КУпАП, ч. 5 ст.173-4 КУпАП, та надіслати протоколи до суду для розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07.01.2025 вирішено передати справу № 686/84/25 за позовом ОСОБА_1 до Хмельницького районного управління поліції ГУНП у Хмельницькій області про визнання протиправними дій щодо відмови скласти протоколи, зобов`язання скласти протоколи та надіслати протоколи до суду за підсудністю на розгляд Хмельницькому окружному адміністративному суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи від 11.02.2025 головуючим суддею щодо розгляду справи №686/84/25 визначено суддю Блонського В.К.

Відповідно до п. 3-4 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 160, 161, 172 цього Кодексу, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Статтею 124 Конституції України визначено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно з частиною першою ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до пункту 1 частини першої ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до юрисдикції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою чи службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення публічно-владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Як встановив суд, підставою для передачі справи №686/84/25 на розгляд Хмельницького окружного адміністративного суду стало те, що заявлені позивачем вимоги не зазначені у переліку ч. 1 ст. 20 КАС України, а тому ця справа предметно підсудна Хмельницькому окружному адміністративному суду, а не Хмельницькому міськрайонному суду Хмельницької області як адміністративному суду.

Поряд з цим, приписами ст. 20 КАС України передбачено, що місцевим загальним судам, як адміністративним, підсудні, зокрема, адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з вимогами частини другої статті 20 КАС України, окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені статтею 286 КАС України. Такі справи віднесені до окремих категорій термінових адміністративних справ (параграф 2 Глави 11 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 286 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами.

Тобто, категорія справ, яка стосується притягнення особи до адміністративної відповідальності, що має місце в межах спірних правовідносин, положеннями ч. 1 ст. 286 КАС України віднесена до юрисдикції саме місцевих загальних судів як адміністративних судів.

В контексті викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги належать до юрисдикції місцевого загального суду як адміністративного, позаяк стосуються питання притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено статтями 173 КУпАП, ч. 1 ст. 173 КУпАП, ч. 5 ст. 173-4 КУпАП, що відповідає диспозиції ч. 1 ст. 286 КАС України, адже стосується рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 30 КАС спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються. Адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, до якого вона надіслана. Справа, прийнята адміністративним судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому адміністративному суду (частина третя цієї статті).

За загальним визначенням підсудність адміністративних спорів (справ) є правовим інститутом, що містить адміністративно-процесуальні норми, які розмежовують компетенцію щодо розгляду і вирішення адміністративних справ між окремими інституціями судової системи і між адміністративними судами одного інституційного рівня. Визначення компетентного суду для розгляду адміністративної справи провадиться, серед іншого, залежно від предмета публічно-правового спору або його суб`єктного складу, територіальних меж юрисдикції певного суду, функцій при розгляді справи, які виконує певний суд судової системи.

Правила підсудності у своїй сукупності певним чином встановлюють алгоритм обрання компетентного адміністративного суду для розгляду і вирішення конкретної справи. Правильне визначення компетентного суду для розгляду і вирішення адміністративної справи має значення для ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення в адміністративній справі.

Процесуальний закон встановлює три різновиди підсудності адміністративних справ: предметну або родову; територіальну або просторову, інстанційну або функціональну.

Як предмет підсудності розуміють сукупність правил, що визначають, чи розмежовують компетенції судів із розгляду адміністративних справ по першій інстанції залежно від предмета публічно-правового спору або його суб`єктного складу.

Водночас якщо суд відповідно до положень цієї норми та інших положень процесуального законодавства виявить, що не є судом для розгляду окресленого предмета спору, він повинен направити справу до компетентного суду або на підставі закону ухвалити інше рішення, якщо неможливо направити справу до суду іншого інстанційного рівня (приміром у ситуації, коли в позовній заяві об`єднані вимоги, які підсудні судам різних інстанцій (пункт 6 частини третьої статті 169 КАС).

Розгляд судом предметно непідсудної йому справи може призвести до ухвалення незаконного рішення, обмежити право кожного на судовий захист належним судом, позбавити можливості скористатися правом на апеляційне чи касаційне оскарження рішення.

Отже, з наведеного можна підсумувати, що якщо суд першої інстанції помилково чи неправильно направив до суду тієї самої інстанції справу, яка за предметом спору, суб`єктним складом учасників, характером спірних правовідносин відноситься до його підсудності, а суд, якому була направлена справа (позовна заява), повернув її назад як направлену внаслідок порушення правил підсудності, то рішення суду, який повернув справу адресанту, не може розцінюватися як ознака спору щодо підсудності чи порушення заборони про передавання справ, встановленої статтею 30 КАС.

Таке рішення суду свідчить про виконання вимог процесуального закону щодо забезпечення дієвості і обов`язковості положень інституту підсудності адміністративних справ і є реалізацією гарантії кожного на розгляд справи судом, встановленим законом.

Таке рішення є виконанням вимог закону.

Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 серпня 2019 року у справі №855/364/19.

Як уже зазначалось судом, положення статті 20 КАС України вказують на те, що адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності розглядаються місцевими загальними судами як адміністративними.

Позивач у вказаній справі оскаржує дії працівників Хмельницького районного управління поліції ГУНП у Хмельницькій області щодо завершення перевірки за матеріалами повідомленням про правопорушення та відмови скласти протоколи про вчинення правопорушень, передбачених ст. 173 КУпАП, ч.1 ст. 173-4 КУпАП та ч. 5 ст.173-4 КУпАП, а також просить зобов`язати працівників Хмельницького районного управління поліції ГУНП у Хмельницькій області скласти протоколи про вчинення правопорушень, передбачених ст. 173 КУпАП, ч.1 ст.173-4 КУпАП, ч. 5 ст.173-4 КУпАП, та надіслати протоколи до суду для розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Отже, враховуючи наведене, цей спір підсудний місцевому загальному суду, як адміністративному, а не окружному адміністративному суду.

Передачу справ з одного суду до іншого суду визначають положення ст. 29 КАС України. Вказаною нормою законодавець не врегулював питання передачі справ за правилами предметної підсудності. Тому, виходячи із приписів ч. 6 ст. 7 КАС України щодо застосування судом закону за аналогією, правила щодо передачі адміністративного позову з одного суду до іншого суду в даному випадку мають визначатись з урахуванням норм, які визначають передачу справ за територіальною підсудністю.

Пунктом 2 частини 1 статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи зазначене, а також проаналізовані судом вище норми положень щодо підсудності цієї справи, суд вважає, що в цьому випадку відсутній спір щодо підсудності, оскільки чинним процесуальним законодавством чітко врегульовано, що такий позов повинен розглядатися місцевим загальним судом, що виключає можливість розгляду цієї справи Хмельницьким окружним адміністративним судом.

Таким чином, поданий адміністративний спір підлягає розгляду Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області, який у цій справі є повноважним судом, в розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому суд дійшов висновку про необхідність передачі адміністративної справи №686/84/25 до вказаного суду для розгляду її як адміністративним судом.

Керуючись статтями 29, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Передати справу №686/84/25 до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області для її розгляду як адміністративним судом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддя В.К. Блонський