Справа № 200/6578/24
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року справа №200/6578/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В, розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024 року у справі № 200/6578/24 (головуючий І інстанції Молочна І.С.) за позовом Кардаша В`ячеслава Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Кардаш В`ячеслав Анатолійович в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач), в якому просив:

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 5 лютого 2024 року № 75 щодо відмови в призначені пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 29 січня 2024 року, зарахувавши до стажу для обрахунку пенсії періоди роботи з 2 квітня 1984 року по 19 жовтня 1987 року, з 9 лютого 1988 року по 5 лютого 1994 року, з 1 листопада 1994 року по 1 жовтня 1999 року та період навчання з 1 вересня 1978 року по 25 липня 1979 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024 року позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 75 від 5 лютого 2024 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 1 вересня 1978 по 24 квітня 1979 року та періоди роботи з 2 квітня 1984 року по 19 жовтня 1987 року, з 9 лютого 1988 року по 5 лютого 1994 року, з 1 листопада 1994 року по 1 жовтня 1999 року;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29 січня 2024 року про призначення пенсії, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні;

- в решті позовних вимог відмовлено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просив скасувати рішення суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволені позову.

Апелянт зазначив, що відсутні підстави для зарахування спірних періодів трудової діяльності позивача до страхового стажу з підстав, визначених спірним рішенням відповідача про відмову в призначенні пенсії.

Щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати певнi перiоди до стажу, то позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві. Орган ПФУ, який первинно розглядав заяву, в подальшому не має доступу до електронної пенсiйної справи, i у випадку зобов`язання його судом вчинити певнi дiї, як то зарахувати певнi перiоди до стажу, повторно розглянути заяву або призначити пенсію, цей орган позбавлений можливостi вчинити такi дії внаслiдок вiдсутностi доступу до електронної пенсiйної справи. Рiшення суду в такому випадку буде виконати неможливо.

Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

29 січня 2024 року позивач звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До заяви долучено, зокрема, копії паспорта, рнокпп, трудової книжки, диплома, довідок (а.с. 53-54).

Рішенням відповідача від 5 лютого 2024 року № 75 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком згідно статті 26 Закону України від 9 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Відповідно наданих документів та індивідуальних відомостей страховий стаж складає 06 років 00 місяців 25 днів, стаж для визначення права становить 08 років 05 місяців 15 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано наступні періоди роботи:

- з 02 квітня 1984 року по 19 жовтня 1987 року у військовій частині НОМЕР_1 , відповідно наданої довідки від 26 травня 2003 року №17 ДП «Центральний проектний інститут», та з 09 лютого 1988 року по 05 лютого 1994 року в ЦЕЗ №2, відповідно надано довідки від 05 травня 2003 року №29 ВАТ «Укртелеком», оскільки відсутній підпис керівника підприємства, підстави видачі довідки та запис в трудовій книжці, довідки потребують перевірки щодо обґрунтованості видачі;

- з 01 вересня 1978 по 25 липня 1979 року період навчання в міському професійно-технічному училищі №9, відповідно наданої довідки від 28 січня 2021 року №6, оскільки відсутні підстави видачі довідки, зазначений період потребує уточнення щодо форми здобуття освіти;

- з 01 вересня 1985 року по 20 червня 1991 року період навчання в Київському технологічному інституті харчової промисловості, відповідно наданого диплому від 28 червня 1991 року серія НОМЕР_2 , оскільки навчання перетинається з роботою, зазначений період потребує уточнення щодо форми здобуття освіти;

- з 01 листопада 1994 року по 01 жовтня 1999 року в МП «Універсал», відповідно наданої трудової книжки від 01 листопада 1994 року серія НОМЕР_3 , оскільки на титульній сторінки відсутній підпис посадової особи, та наявне виправлення в даті наказу про зарахування на роботу (а.с. 11).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 18 березня 2024 року вих.№9711-7815/К-02/8-2600/24 на заяву позивача від 20 лютого 2024 року повідомлено, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області згідно заяви від 29 січня 2024 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного стажу (а.с. 5-6).

Згідно записів №1-2 трудової книжки серії НОМЕР_2 від 01 листопада 1994 року позивач в період з 01 листопада 1994 року по 01 жовтня 1999 року працював начальником відділу постачання в Малому підприємстві «Універсал» (а.с. 14).

Суд враховує, що на титульній сторінці трудової книжки серії НОМЕР_2 від 01 листопада 1994 року наявний штамп Малого підприємства «Універсал» та відсутній підпис посадової особи, відповідальної за видачу трудових книжок.

Крім того, судом встановлено, що у записі №1 трудової книжки серії НОМЕР_2 від 01 листопада 1994 року щодо прийняття позивача на роботу в Малому підприємстві «Універсал» в даті наказу про зарахування на роботу наявне виправлення, проте, дата такого наказу є розбірливою та читабельною а саме: «від 01.11.94 р.».

Згідно диплома серії НОМЕР_2 від 28 червня 1991 року позивач в 1985 році вступив до Київського технологічного інституту харчової промисловості та в 1991 році закінчив повний курс названого інституту за спеціальністю електропостачання промислових підприємств, міст і сільського господарства (а.с. 47).

За довідкою Відкритого акціонерного товариства «Укртелеком» від 05 травня 2003 року вих.№29 ОСОБА_1 дійсно працював в ЦЕЗ №2 (колишній Печерський телефонний вузол) з 09 лютого 1988 року (наказ №27-к від 08 лютого 1988 року) по 05 лютого 1994 року (наказ №10-к від 31 січня 1994 року) (а.с. 8 зв.б.).

Судом встановлено, що довідка Відкритого акціонерного товариства «Укртелеком» від 05 травня 2003 року вих.№29 містить печатку Відкритого акціонерного товариства «Укртелеком», печатки щодо перейменування підприємства та підпис старшого інспектора кадрів.

За довідкою Державного підприємства Міністерства оборони України «Центральний проектний інститут» від 26 травня 2003 року вих.№17 позивач дійсно був прийнятий на роботу у Військову частину НОМЕР_1 02 квітня 1984 року на посаду техніка (наказ №162 від 02 квітня 1984 року). З 01 квітня 1985 року призначено на посаду старшого техніка (наказ №193 від 27 березня 1985 року). Звільнений за власним бажанням з посади старшого техніка 19 жовтня 1987 року (наказ №721 від 19 жовтня 1987 року). На підставі наказу Міністерства оборони України №424 від 25 листопада 1997 року Державне підприємство Міністерства оборони України «Центральний проектний інститут» є правонаступником Військової частини НОМЕР_1 (а.с. 8).

Судом встановлено, що довідка Державного підприємства Міністерства оборони України «Центральний проектний інститут» від 26 травня 2003 року вих.№17 містить печатку Державного підприємства Міністерства оборони України «Центральний проектний інститут» та підпис начальника відділу кадрів.

Відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28 січня 2021 року вих.№214 ОСОБА_1 дійсно перебував у лавах Збройних сил з 25 квітня 1979 року по 03 червня 1981 року (а.с. 50).

За довідкою Київського професійного ліцею транспорту від 28 січня 2021 року вих.№6 позивач дійсно навчався у Міському професійно-технічному училищі №9 з 01 вересня 1978 року (наказ №33 від 25 вересня 1978 року) по 25 липня 1979 року (наказ №56-к від 28 липня 1979 року) за спеціальністю «Електрогазозварник». Здобув кваліфікацію електрогазозварника 2-го розряду. На підставі наказу №1 від 02 січня 1985 року Міністерства освіти і науки України Міське професійно-технічне училище №9 було реорганізовано у Середнє професійно-технічне училище №9, Середнє професійно-технічне училище №9, на підставі наказу №451 від 19 грудня 1994 року, - в Професійно-технічне училище №9, а Професійно-технічне училище №9, на підставі наказу №143 від 19 березня 2003 року, - в Київський професійний ліцей транспорту (а.с. 7).

Згідно довідки Державного вищого навчального закладу «Київський енергетичний коледж» від 22 лютого 2021 року вих.№5 ОСОБА_1 дійсно навчався у Київському енергетичному технікумі за спеціальністю «Електричні станції, мережі та системи» денна форма навчання з 01 вересня 1981 року (наказ №245 від 24 серпня 1981 року). Відрахований у зв`язку із закінченням даного технікуму 27 лютого 1984 року (наказ №42 від 27 лютого 1984 року). Київський енергетичний техніком перейменовано у Державний вищий навчальний заклад «Київський енергетичний коледж» з 19 липня 2007 року (наказ МОНУ №632 від 19 липня 2007 року). Довідка видання для подання за місцем вимоги на підставі архіву, який знаходиться на зберіганні у Державному вищому навчальному закладі «Київський енергетичний коледж» (а.с. 57).

Згідно форми РС-право до загального страхового стажу позивача, зокрема, зараховано період проходження військової служби з 25 квітня 1979 року по 03 червня 1981 року та період навчання з 01 вересня 1981 року по 27 лютого 1984 року (а.с. 12).

Суд враховує, що у позовній заяві відсутні заперечення щодо неправомірності не зарахування відповідачем до страхового стажу позивача періоду його навчання з 01 вересня 1985 року по 20 червня 1991 року в Київському технологічному інституті харчової промисловості.

Згідно статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

До набрання чинності Законом №1058-IV питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій, регулювалися Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII.

За ст. 26 Закону № 1058, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 15 до 22 років.

Згідно ч.ч. 1, 3 статті 56 Закону № 1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також, зокрема, будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків; навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

За ст. 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (зі змінами) (далі - Порядок №637).

За нормами статті 62 Закону №1788-XII та пункту 1 Порядку №637 основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно абзацу 1 пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За ч. 3 статті 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно 4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб:

ідентифікує заявника (його представника);

надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;

реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;

уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;

проводить опитування свідків для підтвердження стажу відповідно до пунктів 17-19 Порядку підтвердження наявного трудового стажу. Опитування свідків проводиться згідно із пунктом 12 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії;

з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат;

повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;

сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис;

надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку;

повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія;

видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 7). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі;

повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

За п. 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.

Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція №58), яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110, та зазначено, що з прийняттям цього наказу Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20 липня 1974 року №162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02 серпня 1985 року №252), із змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19 жовтня 1990 року №412, не застосовується.

Згідно 2.2. Інструкції №58 заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем «кваліфікований робітник», «молодший спеціаліст», «бакалавр», «спеціаліст» та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.

До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

За п. 2.3. Інструкції №58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Згідно п. 2.4. Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується «05.01.1993».

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Отже, відсутність підпису посадової особи на титульній сторінці трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 01 листопада 1994 року та виправлення дати наказу про зарахування на роботу в записі №1, свідчить про порушення вимог пунктів 2.3, 2.4 Інструкції №58.

Згідно п. 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27 квітня 1993 року №301 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Суд враховує, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Крім того, трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

На особу не може перекладатись обов`язок доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Посилання на неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Згідно ч. 5 статті 242 КАС України судом враховано правові висновки в постанові Верховного Суду від 29 березня 2019 року у справі № 548/2056/16-а.

За правовими висновками Верховного Суду в постановах від 4 вересня 2018 року у справі №423/1881/17, від 29 березня 2019 року у справі №548/2056/16-а недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи-працівника, а отже, й не може впливати на її особисті права та інтереси, позивач не несе відповідальність за порушення вимоги ведення трудових книжок третіми особами.

Суд зазначає, що згідно записів трудової книжки позивача щодо спірного періоду, запис №1 трудової книжки серії НОМЕР_2 від 01 листопада 1994 року, є належним та допустимим доказом підтвердження його страхового стажу.

В спірному рішенні відповідачем не зазначено яку саме норму порушено при внесенні запису щодо спірного періоду роботи до трудової книжки позивача.

Суд враховує, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці, що узгоджується з правовою позицією в постанові Верховного Суду від 6 березня 2018 року у справі №754/14898/15-а.

Верховний Суд в постановах від 30 вересня 2019 у справі №638/18467/15-а, від 25 квітня 2019 року в справі №593/283/17, від 30 вересня 2021 року в справі №300/860/17 зазначив, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду України для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Незарахування спірного стажу позивача буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в пункту 3.1 рішення Конституційного Суду України у справі від 29 червня 2010 року № 1-25/2010 зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, в якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачити юридичні наслідки своєї поведінки.

Оскільки період роботи позивача з 01 листопада 1994 року по 01 жовтня 1999 року підтверджено відповідними записами його трудової книжки, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для зарахування цього стажу до загального страхового стажу позивача.

Спірним рішенням відповідача до страхового стажу позивача також не зараховано такі періоди:

- з 02 квітня 1984 року по 19 жовтня 1987 року у військовій частині НОМЕР_1 , відповідно наданої довідки від 26 травня 2003 року №17 ДП «Центральний проектний інститут», та з 09 лютого 1988 року по 05 лютого 1994 року в ЦЕЗ №2, відповідно надано довідки від 05 травня 2003 року №29 ВАТ «Укртелеком», оскільки відсутній підпис керівника підприємства, підстави видачі довідки та запис в трудової книжці, довідки потребують перевірки щодо обґрунтованості видачі;

- з 01 вересня 1978 по 25 липня 1979 року період навчання в міському професійно-технічному училищі №9, відповідно наданої довідки від 28 січня 2021 року №6, оскільки відсутні підстави видачі довідки, зазначений період потребує уточнення щодо форми здобуття освіти;

- з 01 вересня 1985 року по 20 червня 1991 року період навчання в Київському технологічному інституті харчової промисловості, відповідно наданого диплому від 28 червня 1991 року серія НОМЕР_2 , оскільки навчання перетинається з роботою, зазначений період потребує уточнення щодо форми здобуття освіти.

Разом із цим, суд зауважує, що не надає правову оцінку підставами не зарахування відповідачем до страхового стажу позивача періоду його навчання з 01 вересня 1985 року по 20 червня 1991 року в Київському технологічному інституті харчової промисловості, оскільки в позовній заяві відсутні вимоги позивача щодо не зарахування такого періоду, тому це питання не є спірним у справі.

Суд враховує що згідно з довідкою Київського професійного ліцею транспорту від 28 січня 2021 року вих.№6 ОСОБА_1 дійсно навчався у Міському професійно-технічному училищі №9 з 01 вересня 1978 року (наказ №33 від 25 вересня 1978 року) по 25 липня 1979 року (наказ №56-к від 28 липня 1979 року) за спеціальністю «Електрогазозварник». Здобув кваліфікацію електрогазозварника 2-го розряду. На підставі наказу №1 від 02 січня 1985 року Міністерства освіти і науки України Міське професійно-технічне училище №9 було реорганізовано у Середнє професійно-технічне училище №9, Середнє професійно-технічне училище №9, на підставі наказу №451 від 19 грудня 1994 року, - в Професійно-технічне училище №9, а Професійно-технічне училище №9, на підставі наказу №143 від 19 березня 2003 року, - в Київський професійний ліцей транспорту.

Ця довідка не містить уточнень та будь-яких зауважень щодо форми навчання та здобуття позивачем освіти за вказаний період.

За п. «д» частини третьої статті 56 Закону № 1788 до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

В спірному рішенні відповідачем ставиться під сумнів виключно питання щодо підстав видачі довідки від 28 січня 2021 року №6 та форми здобуття позивачем освіти з 01 вересня 1978 по 25 липня 1979 року в міському професійно-технічному училищі №9, а не саме право на зарахування періоду навчання до загального страхового стажу.

За довідкою Відкритого акціонерного товариства «Укртелеком» від 05 травня 2003 року вих.№29 ОСОБА_1 дійсно працював в ЦЕЗ №2 (колишній Печерський телефонний вузол) з 09 лютого 1988 року (наказ №27-к від 08 лютого 1988 року) по 05 лютого 1994 року (наказ №10-к від 31 січня 1994 року). Зазначена довідка містить печатку Відкритого акціонерного товариства «Укртелеком», печатки щодо перейменування підприємства та підпис старшого інспектора кадрів (а.с. 8 зв.б.).

За довідкою Державного підприємства Міністерства оборони України «Центральний проектний інститут» від 26 травня 2003 року вих.№17 ОСОБА_1 дійсно був прийнятий на роботу у Військову частину НОМЕР_1 02 квітня 1984 року на посаду техніка (наказ №162 від 02 квітня 1984 року). З 01 квітня 1985 року призначено на посаду старшого техніка (наказ №193 від 27 березня 1985 року). Звільнений за власним бажанням з посади старшого техніка 19 жовтня 1987 року (наказ №721 від 19 жовтня 1987 року). На підставі наказу Міністерства оборони України №424 від 25 листопада 1997 року Державне підприємство Міністерства оборони України «Центральний проектний інститут» є правонаступником Військової частини НОМЕР_1 . Зазначена довідка містить печатку Державного підприємства Міністерства оборони України «Центральний проектний інститут» та підпис начальника відділу кадрів (а.с. 8).

Суд враховує, що в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 від 01 листопада 1994 року відсутні записи щодо періоду навчання з 01 вересня 1978 по 25 липня 1979 року, періодів його роботи з 02 квітня 1984 року по 19 жовтня 1987 року та з 09 лютого 1988 року по 05 лютого 1994 року.

Згідно абзацу 1 пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Суд зазначає, що довідки від 05 травня 2003 року вих.№29, від 26 травня 2003 року вих.№17 містять повні відомості, визначені Порядком №637, щодо періодів роботи позивача, професій, посад, первинних документів за час навчання та виконання роботи, на підставі яких видано зазначені довідки.

Ці довідки є чинними та в судовому порядку недійсними не визнавались.

Крім того, відсутність посилання чи неточних записів у документах, виданих підприємством, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві. Зазначені обставини є такими, що позивач не може їх самостійно усунути, виправити, вплинути на їх зміст чи в інший спосіб підтвердити періоди роботи, а отже, не можуть впливати на реалізацію права позивача на призначення пенсії.

Така позиція суду узгоджується з правовими висновками в постанові Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі №683/977/17.

Крім того, відповідач відповідно до частини третьої статті 44 Закону №1058-ІV може перевірити інформацію, яка зазначена в довідках від 28 січня 2021 року вих.№6, від 05 травня 2003 року вих.№29, від 26 травня 2003 року вих.№17.

В спірному рішенні не зазначено, що відповідач надсилав запити до начального закладу, де навчався позивач у спірний період, та підприємств, на яких працював позивач у спірні періоди, з метою уточнення інформації про факти навчання та роботи позивача.

За правовою позицією Верховного Суду в постанові від 25 квітня 2019 року у справі №593/283/17 наявні у документах на підтвердження трудового стажу формальні неточності, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 статті 64 Закону №1058-IV виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право: отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, пов`язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України; проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати.

При цьому, жодних доводів та/або належних та допустимих доказів на їх підтвердження щодо вчинення відповідачем дій в межах наведених повноважень у законодавчо встановлений спосіб з отримання відомостей, необхідних для виконання відповідачем функцій, передбачених зазначеними Законами України, відповідачем суду не наведено та не надано.

Така бездіяльність відповідача свідчить про недбале ставлення пенсійного органу до вирішення такого важливого питання, як пенсійне забезпечення особи, яке гарантується статтею 46 Конституції України і визначено законодавцем як джерело існування громадянина держави.

До того ж, обставини щодо незарахування спірних періодів навчання та роботи, зазначених відповідачем, не спростовують фактів самого навчання та роботи, а отже юридичні факти навчання та роботи позивача протягом спірних періодів часу підтверджено належними та допустимими доказами.

За таких обставин пенсійний орган фактично переклав відповідальність за належне та правильне оформлення довідок та інших документів щодо відомостей про періоди роботи на позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження періодів роботи позивача), тому зазначені дії не можна вважати такими, що вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.

Згідно форми РС-право до загального страхового стажу позивача, зокрема, зараховано період проходження військової служби з 25 квітня 1979 року по 03 червня 1981 року, який накладається з періодом навчання позивача з 01 вересня 1978 по 25 липня 1979 року, тому період навчання позивача в міському професійно-технічному училищі №9 підлягає зарахуванню до страхового стажу лише в частині періоду, який залишився незарахованим, а саме з 01 вересня 1978 по 24 квітня 1979 року.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для зарахування до загального страхового стажу позивача періоду навчання з 1 вересня 1978 року по 25 липня 1979 року, періодів роботи з 02 квітня 1984 року по 19 жовтня 1987 року та з 09 лютого 1988 року по 05 лютого 1994 року.

Згідно правових висновків в постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі №174/658/16-а оцінюватися судом мають саме підстави, тобто, мотиви, з яких виходив відповідач, розглядаючи заяву щодо пенсії.

Отже, відповідач, приймаючи рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу, не врахував всіх обставин, які мають значення для прийняття рішення №75 від 05 лютого 2024 року.

Оскільки факт навчання позивача та перебування на роботах, що дають право на призначення пенсії підтверджується насамперед відповідними записами у його трудовій книжці, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що рішення №75 від 05 лютого 2024 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області без дотримання положень статті 2 КАС України та статті 46 Конституції України, тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 75 від 5 лютого 2024 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 1 вересня 1978 року по 25 липня 1979 року та періоди роботи з 2 квітня 1984 року по 19 жовтня 1987 року, з 9 лютого 1988 року по 5 лютого 1994 року, з 1 листопада 1994 року по 1 жовтня 1999 року;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29 січня 2024 року про призначення пенсії, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні

При цьому, суд першої інстанції допустив технічну помилку в тексті мотивувальної та резолютивної частин рішення в зазначені періоду навчання позивача - з 1 вересня 1978 по 24 квітня 1979, водночас за матеріалами справи судом першої інстанції вірно встановлено спірний період навчання, а саме: з 1 вересня 1978 року по 25 липня 1979 року (а.с. 7).

Отже, технічну помилку суд апеляційної інстанції розцінює як описку, порядок виправлення якої судом першої інстанції, передбачений ст. 253 КАС України.

Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024 року у справі № 200/6578/24 за позовом Кардаша В`ячеслава Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 17 лютого 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко