Справа № 607/22327/24
Суддя: Герчаківська О. Я.
Дата ухвалення: 2025-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.01.2025 Справа №607/22327/24 Провадження №2-а/607/80/2025

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

за участі секретаря судового засідання Баб`як Н. О.,

представника позивача, адвоката Головченко О. А.,

(в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії СНА № 3193536 від 04 жовтня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції (далі УПП в Чернігівській області ДПП) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії СНА № 3193536 від 04 жовтня 2024 року.

Позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за ч. 4 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі - КУпАП) у зв`язку з тим, що він, керуючи транспортним засобом в межах населеного пункту с. Гарбузин 76 км, автодороги позначеній д.з.5.39, рухався зі швидкістю 117 км/год та перевищив встановлену швидкість більш ніж на 50 км/год, чим порушив п.12.4 Правил дорожнього руху України (надалі - ПДР).

Свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не визнає та вважає, що жодного правопорушення не скоював. Із зазначеним рішенням інспектора позивач не погоджується, бо вважає себе невинним, постанову серії СНА № 3193536 від 04 жовтня 2024 року необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі № 607/22327/24. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

26 листопада 2024 року судом зареєстровано відзив представника відповідача УПП в Чернігівській області ДПП, у якому він просить суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову в повному обсязі з огляду на наступне.

03 жовтня 2024 року о 13 год. 47 хв. в с. Гарбузин, а/д М-01 (Київ-Чернігів-Нові Яриловичі), 76 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Peugeot 407, з закритим стороннім предметом номерним знаком, чим порушив вимоги п.2.9. в ПДР, при цьому рухався у вказаному населеному пункті позначеному д.з. 5.49 (на білому фоні), зі швидкістю 117 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху більше ніж на 50 км/год. Швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості TruCam ІІ LTІ 20/20 TC00 ТС008431, чим порушив п. 12.4 ПДР.

Згідно п. 2.9 в) ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що, зокрема, закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змогу чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м.

Відповідно п. 30.2 ПДР, забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, крім випадку закріплення заднього номерного знака на додатковому обладнанні, що призначене для тимчасового перевезення багажу або вантажу, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чисті і достатньо освітлені.

Швидкість руху транспортного засобу позивача було зафіксовано за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam II LTI 20/20 (серійний номер ТС008431).

Вимірювання швидкості руху транспортного засобу під керуванням позивача здійснювалося на а/д М-01 (Київ-Чернігів-Нові Яриловичі), 76 км (с. Гарбузин), в межах населеного пункту позначеного дорожнім знаком 5.49 «Початок населеного пункту», в якому діють вимоги Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.

Зафіксована приладом TruCam II LTI 20/20 (серійний номер ТС008431) швидкість руху транспортного засобу під керуванням позивача становить - 117 км.

Згідно п. 12.4 ПДР, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Враховуючи викладене, позивачем було вчинено адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та ч. 4 ст. 122 КУпАП, а саме:

- керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 1 ст. 121-3 КУпАП).

- перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.4 ст 122 КУпАП).

Таким чином, виявивши порушення Правил дорожнього руху, поліцейський вжив заходів щодо притягнення винної особи до адміністративної відповідальності та, як наслідок, у результаті розгляду справи, виніс відносно гр. ОСОБА_1 постанову № 3193536 від 04 жовтня 2024 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 122 КУпАП, з накладенням штрафу в розмірі 1700 грн.

Прилад TruCAM автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, відмітка про що міститься у верхній частині фотографії з приладу (додається), де зазначено, що правопорушення вчинено за адресою: 76 км а/д М-01 «Київ-Чернігів-Н.Яриловичі» в с. Гарбузин (А/Д М-01 КИЇВ-ЧЕРНІГІВ-Н.ЯРИЛОВИЧІ, 76 км).

Як вбачається із відеозапису та фото з приладу TruCam II LTI 20/20 (серійний номер ТС008431) автомобіль Peugeot 407, номерний знак НОМЕР_1 (закритий табличкою з написом «АТОШНІК»), рухався зі швидкістю 117 км/год, що є перевищенням дозволеної швидкості руху в населених пунктах згідно ПДР на 67 км/год. На відео також видно, як червона позначка фіксується на автомобілі Позивача на відстані 232,8 м, тобто вимірює швидкість саме даного автомобіля, що підтверджує факт вчинення правопорушення.

Відтак, надано належні докази на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 та п. 1 ч. 1 ст. 284 КУпАП інспектор УПП в Чернігівській області ДПП виніс постанову по справі про накладення адміністративного стягнення за ч. 4 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн.

Пунктом 12.4 ПДР України передбачено, що в населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. Загальне обмеження швидкості 50 км/год стосується населених пунктів, позначених дорожніх знаком 5.49 «Початок населеного пункту». Дія цього обмеження скасовується знаком 5.50 «Кінець населеного пункту».

Слід зауважити, що загальні обмеження швидкості в населеному пункті не перериваються після перехресть і діють на всіх вулицях населеного пункту.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

З відстані у 350-450 м поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Прилад починає вимірювання швидкості і включає запис відео, при цьому чути характерний звук низького тону.

Після стабільного утримання позначки на цільовому транспортному засобі, прилад здійснює вимірювання швидкості. Про фіксацію перевищення швидкості руху свідчить характерний звук високого тону і в самому оптичному прицілі та на екрані монітору приладу фіксується числовий показник швидкості.

При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Після цього поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає заходи до зупинки порушника.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі ТгиСаш, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam. Тому, достовірність інформації про порушення правил дорожнього руху може бути перевірена в будь-який момент після її фіксації приладом TruCam, у тому числі під час її пред`явлення в якості речового доказу в адміністративному судовому процесі.

Представник відповідача звертав увагу суду також щодо строків звернення з позовною заявою до суду, оскільки вважає їх пропущеними.

Водій при керуванні автомобілем зобов`язаний дотримуватись вимог ПДР України, оскільки за їх порушення несуть відповідальність згідно із законодавством.

Підсумовуючи викладене у відзиві, представник УПП в Чернігівській області ДПП просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

03 грудня 2024 року через підсистему «Електронний суд» представником позивача - адвокатом Головченко О. А. подано відповідь на відзив, у якій він просить суд задовольнити позов в повному обсязі з огляду на наступне.

Автомобільна дорога «Київ-Чернігів-Нові Яриловичі» згідно Переліку автомобільних доріг загального користування державного значення, який затверджений у формі додатку до постанови Кабінету Міністрів України № 1242 від 17 листопада 2021 року, має індекс М-01 (надалі - дорога М-01). На дорозі М-01 встановлений дорожній знак 5.1, що відповідно до підпункту ґ п.12.6 Правил дорожнього руху (надалі - ПДР), - дозволяє рух не більше 130 км/год.

Позивач в с. Гарбузин не здійснював рух автотранспортним засобом, а відтак і не міг вчинити адміністративне правопорушення, яке вказане у спірній постанові.

Таким чином, якщо відповідач вважає, що позивач здійснював рух транспортним засобом по автомобільній дорозі М-01 зі швидкістю 117 км/год, то така швидкість не є перевищеною. Тим більше, відповідачем у спірній постанові не вказується, що до постанови додається саме відео з TruCam, а додається відео з н/к 171236, яке в свою чергу до суду не було надано, хоча позивач вказував на відповідне порушення його прав: не було повідомлено причину зупинки. Відео, яке відповідач вказує за фіксацію порушення з TruCam ТС000607, стосується спірної постанови ЕНА № 3187310 від 03 жовтня 2024 року, про що свідчить додана копія постанови, а відтак надане відео не стосується даної справи, а отже не є належним та допустимим доказом у справі.

Підсумовуючи вище вказане, представник позивача дійшов до висновку, що відповідач не довів належними і допустимими доказами про вчинення адміністративного правопорушення, а відтак доводи у позові є обґрунтовані.

У судовому засіданні представник позивача, адвокат Головченко О. А. позов підтримав, з мотивів викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Стверджував, що ОСОБА_1 не порушував правил дорожнього руху, докази на обґрунтування його винуватості в матеріалах справи відсутні.

Представник відповідача УПП в Чернігівській області ДПП в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час проведення судового засідання, однак, у відзиві просив розгляд справи проводити без його участі.

Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 3 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Отож, судом встановлено, що за змістом постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія СНА № 3193536 від 04 жовтня 2024 року, водій ОСОБА_1 , 04 жовтня 2024 року о 13 год. 47 хв. в с. Гарбузин, а/д М-01 (Київ-Чернігів-Нові Яриловичі), 76 км, керував транспортним засобом Peugeot 407, при цьому рухався зі швидкістю 117 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху більше ніж на 50 км/год. Швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості TruCam ІІ LTІ 20/20 ТС008431, чим порушив п. 12.4 ПДР.- порушення швидкісного режиму в населених пунктах, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач оскаржив постанову до суду та просить її скасувати.

Щодо вимоги ОСОБА_1 про поновлення строку на оскарження постанови, то суд виходить з наступного.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Відповідно до частини другої вказаної статті позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів із дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Строки на оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності також визначені ст. 289 КУпАП.

Відповідно до указаної статті скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів із дня винесення постанови. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Правова норма закріплена у частині другій статті 286 КАС України, передбачає, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Із встановлених судом обставин вбачається, що позивач оскаржувану постанову отримав 04 жовтня 2024 року, що і підтверджується викладеними в позові обставинами та відзивом представника відповідача.

Водночас, ОСОБА_1 вказує, що не володіє достатніми юридичними знаннями та 09 жовтня 2024 року звернувся за правничою допомогою до Західного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги, який 14 жовтня 2024 року видав відповідне доручення адвокату на здійснення представлення інтересів клієнта за спірною постановою.

Відтак, у десятиденний строк, з дня коли ОСОБА_1 отримав спірну постанову, а саме 04 жовтня 2024 року він не звернувся до суду з позовом про його скасування, звернувшись лише 15 жовтня 2024 року через підсистему «Електронний суд».

Частина перша статті 121 КАС України передбачає, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому норми Кодексу адміністративного судочинства України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з врахуванням обставин у справі.

Оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду, слід виходити з того, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Усталеною також є і практика Верховного Суду, що при вирішенні питання про поновлення строку, в межах кожної конкретної справи, суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку із: тривалістю строку, який пропущено; поведінкою сторони протягом цього строку; діями, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності.

Поряд з наведеним суд звертає увагу, що дотримання строків звернення до суду є однією з умов дисциплінування учасників процесу, якщо ці відносини стали спірними.

Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Позивач вчиняв дії, які свідчать про намір оскарження постанови, а саме звернувся до Західного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги для отримання правової допомоги, в межах десятиденного строку. Позов було подано до суду 15 жовтня 2024 року, тобто з пропуском одного дня строку.

Отож, з врахуванням того, що кожен має право на правничу допомогу, причини пропуску позивачем встановленого законом процесуального строку є поважними, а тому суд доходить до переконання, що ОСОБА_1 слід поновити строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії СНА № 3193536 від 04 жовтня 2024 року.

Вирішуючи питання про поновлення процесуального строку суд взяв до уваги позицію Верховного Суду у постанові від 29 вересня 2022 року у справі № 500/1912/22 (пункт 52), де зазначено, що при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Щодо позовних вимог по суті, то суд їх вважає без підставним та таким, що не підлягають до задоволення.

Частиною 1 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом ч. 1 ст. 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Частиною другою ст. 279 КУпАП передбачено, що посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом спірної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Частиною 4ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину.

Пунктом 12.4 ПДР України передбачено, що в населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. Загальне обмеження швидкості 50 км/год стосується населених пунктів, позначених дорожніх знаком 5.49 «Початок населеного пункту». Дія цього обмеження скасовується знаком 5.50 «Кінець населеного пункту».

За правилами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будьякі фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем слід було довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема об`єктивну сторону інкримінованого йому правопорушення.

Крім цього, у відповідності до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будьякі дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справ

За змістом ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв`язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб`єкта владних повноважень, ч. 4 ст. 70 КАС України, зобов`язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Представник позивача, як на основні підстави задоволення позовних вимог, покликається на те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом в межах населеного пункту с. Гарбузин, а здійснював рух транспортним засобом по автомобільній дорозі М-01. На дорозі М-01 встановлений дорожній знак 5.1, що відповідно до підпункту ґ п.12.6 ПДР, який дозволяє рух не більше 130 км/год, а також на відсутність доказів того, що лазерний вимірювач швидкості TruCam в момент фіксації правопорушення був стаціонарно розміщений, фіксація правопорушення здійснювалась в зоні дії дорожнього знаку 5.70.

Водночас, судом встановлено, що вимірювання швидкості руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 здійснювалося на а/д М-01 (Київ-Чернігів-Нові Яриловичі), 76 км (с. Гарбузин), в межах населеного пункту позначеному дорожнім знаком 5.49 «Початок населеного пункту», в якому діють вимоги Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах, автомобіль Peugeot 407, номерний знак НОМЕР_2 (закритий табличкою з написом «АТОШНІК»), рухався зі швидкістю 117 км/год, на фото також видно, як червона позначка фіксується на автомобілі на відстані 232,8 м, тобто вимірює швидкість саме даного автомобіля, що підтверджує факт вчинення правопорушення, та підтверджується відеозаписом, фотоматеріалами, наданим представником відповідача до відзиву.

У постанові від 26 квітня 2018 року по справі № 338/1/17 Верховний Суд висловив позицію про вірність висновків суду першої інстанції, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

У постанові по справі № 357/10134/17 від 23 жовтня 2019 року Верховний Суд звернув увагу на приписи ст. 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будьяких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами. Відсутність в матеріалах справи будьякого доказу, якто наприклад відеозапис з нагрудного реєстратора інспекторів патрульної поліції, який би підтвердив факт порушення позивачем правил дорожнього руху, свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої ним постанови.

Відтак, надаючи оцінку доказам, наданим сторонами у їх сукупності, судом встановлено, що в діях позивача наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Щодо доводів представника позивача, що водій не керував автомобілем в с. Гарбузин, то суд оцінює ці твердження критично, адже у самій постанові водієм не надавалося пояснення чи зауваження, щодо місця вчинення чи винесення постанови серії СНА № 3193536 від 04 жовтня 2024 року.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam ІІ LTІ 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

З відстані у 350-450 м поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Прилад починає вимірювання швидкості і включає запис відео, при цьому чути характерний звук низького тону.

Після стабільного утримання позначки на цільовому транспортному засобі, прилад здійснює вимірювання швидкості. Про фіксацію перевищення швидкості руху свідчить характерний звук високого тону і в самому оптичному прицілі та на екрані монітору приладу фіксується числовий показник швидкості.

При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Після цього поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає заходи до зупинки порушника.

Виробник приладу TruCam (LTI, США) застосував алгоритм шифрування AES з метою посилення достовірності доказової бази дорожньої поліції в суді в разі оскарження факту порушення.

Правильність реалізації у приладі TruCam ІІ LTІ 20/20 зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але, також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Тому, достовірність інформації про порушення правил дорожнього руху може бути перевірена в будь-який момент після її фіксації приладом TruCam, у тому числі під час її пред`явлення в якості речового доказу в адміністративному судовому процесі.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для LTI 20/20 TruCam, визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05.04.2012 № 437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено «Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації та оформлення її результатів» затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 08.02.2016 № 193.

Крім того, вимірювач TruCam ІІ LTІ 20/20 відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму, вимірювач TruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі. Алгоритм обробки вимірювальної інформації забезпечують отримання результатів вимірювання швидкості руху ТЗ в межах максимально допустимої похибки, як в ручному та автоматичному режимах: + 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год; + 1 % в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год.

З огляду на викладене, лазерний вимірювач швидкості TruCam ІІ LTІ 20/20 зареєстрований в державному реєстрі транспортних засобів вимірювальної техніки та дозволений для використання на території України, а прилад TruCam ІІ LTІ 20/20 з серійним номером ТС008431 пройшов випробування відповідності, сертифікат якого був чинний станом на дату винесення оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення та даний прилад може використовуватися в ручному режимі.

Отже, за технічними характеристиками, лазерний вимірювач швидкості TruCam ІІ LTІ 20/20 здійснює вимірювання швидкості руху транспортних засобів в ручному режимі, а тому його дані можливо розцінювати як доказ у справі. Про вимірювання швидкості цим технічним приладом вказано у п. 5 спірної постанови, а тому додаткове дублювання про ці обставини у п. 7 постанови Серія СНА № 3193536 від 04 жовтня 2024 року не вимагається.

Доводи позивача про те, що вимірювання швидкості руху було здійснено приладом TruCam, який знаходився в руках працівника поліції і переміщався у просторі, а не був встановлений стаціонарно, судом не приймаються до уваги, оскільки, як зазначалось в наведених вище нормах, лазерний вимірювач TruCam ІІ LTІ 20/20 відноситься саме до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань, а крім основного, ручного режиму, вимірювач TruCam ІІ LTІ 20/20 також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі.

Суд звертає увагу, що водій зобов`язаний у будь-якому випадку стежити за безпекою та дорожньою обстановкою, особливо в межах населеного пункту. Відео, надане працівниками поліції, містить на дальньому фоні зону житлової (населеної) забудови, а відтак водій мав дотримуватись швидкісного режиму у населеному пункті.

За встановлених судом обставин, постанова серії СНА № 3193536 від 04 жовтня 2024 року обґрунтована, винесена на підставі та в межах повноважень наданих уповноваженій посадовій особі поліції, за наявністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, а отже є законною.

Отож, суд доходить до переконання, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до УПП в Чернігівській області ДПП про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія ЕНА № 3174910 від 01 жовтня 2024 року слід відмовити.

На підставі ст.ст. 9, 1213, 126, 245, 247, 251, 258, 268, 279, 280, 288, 289 КУпАП, та керуючись ст.ст. 5, 9, 19, 20, 70, 7277, 122, 242, 244246, 257, 271, 286 КАС України, ст.ст. 62, 63 Конституції України, Правилами дорожнього руху України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії СНА № 3193536 від 04 жовтня 2024 року відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідачі: Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції, , адреса місцезнаходження: вул. Федора Ернста, буд. 3, м. Київ, 03048.

Повний текст рішення суду складено 27 січня 2025 року.

Головуючий суддя О.Герчаківська