Справа № 280/9473/23
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2025-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 лютого 2025 року м. Дніпросправа № 280/9473/23
Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15.01.2024 року в адміністративній справі №280/9473/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просила:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови, викладеній в листі від 15.09.2023 № 15207-15076/М-02/8-0800/23, у зарахуванні періоду роботи з 01.09.2001 по 20.06.2013 включно до стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» на час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування;

- зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до стажу державної служби період роботи з 01.09.2001 по 20.06.2013 включно на посадах в органах місцевого самоврядування, перевести ОСОБА_1 з 31 липня 2023 на пенсію державного службовця відповідно до пункту 12 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-ХІІ та статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3733-ХІІ, як особу, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах відповідних до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби;

- зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок пенсії з 31 липня 2023 року, врахувавши довідки Департаменту економічного розвитку і торгівлі Запорізької обласної державної адміністрації, та здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 31.07.2023 року позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної, виданих Департаментом економічного розмітку і торгівлі Запорізької обласної державної адміністрації. Відповідач призначив позивачу пенсію за віком відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV. 07.09.2023 позивач звернулася до відповідача із заявою про перехід на пенсію за віком відповідно до Закону №3723-ХІІ з урахуванням заяви від 30.08.2023 року про зарахування до стажу роботи державної служби періоду роботи в органах місцевого самоврядування. У вересні 2023 року позивач отримала повідомлення від відповідача, яким відмовлено у переведенні на пенсію відповідно до Закону №3723-ХІІ, оскільки згідно записів трудової книжки позивача з 01.09.2001 року присвоєно 12 ранг посадової особи місцевого самоврядування, підстав для зарахування періоду роботи з 01.09.2001 року по 20.06.2013 року до стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону №3733-ХІІ на час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування немає. Позивач зазначає, що відповідно до статті 46 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-ХІІ та Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283, який був чинним до набрання чинності Законом №889-ХІІ, до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 7 червня 2001 року № 2493-III. Позивач вважає, що спірний період підлягає зарахуванню до стажу державної служби позивача, який перевищує 20 років, у зв`язку з чим, має право на пенсію відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІ.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15 січня 2024 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, оформлене листом від 15.09.2023 № 15207-15076/М-02/8-0800/23, про відмову в зарахуванні періоду роботи з 01.09.2001 по 20.06.2013 включно до стажу державної служби ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ, період роботи з 01.09.2001 по 20.06.2013 включно на посадах в органах місцевого самоврядування.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з 30.08.2023 перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ.

В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що 31.07.2023 року позивач звернулась до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення їй пенсії. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 29.07.2023 року позивачу призначено пенсію за віком у відповідності до норм Закону №1058-IV. 30.08.2023 року позивач звернулась до відповідача із заявою довільної форми про зарахування до стажу державної служби періоду її роботи в органах місцевого самоврядування з 01.09.2001 року по 20.06.2013 року. Позивач 07.09.2023 року звернулась до органів Пенсійного фону України із заявою про переведення її з пенсії, призначеної відповідно до Закону №1058-IV, на пенсію за віком у відповідності до Закону №889-VІІІ. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області з моменту звернення, тобто з 07.09.2023 року призначено позивачу пенсію за віком відповідно до норм Закону №889-VІІІ. Відповідач звертає увагу на те, що час роботи в органах місцевого самоврядування, в тому числі на виборних посадах, зараховується до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ до 04.07.2001 року, тобто по дату набуття чинності Законом № 2493-III. Основним критерієм, за яким визначається можливість зарахування того чи іншого періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії згідно статті 37 Закону №3723-ХІІ, є встановлення за займаною посадою відповідного рангу державного службовця. Відповідно до наданих документів та записів трудової книжки, з 01.09.2001 року призначено завідуючим відділом соціально-економічного розвитку Орджонікідзевської районної адміністрації (запис №20) та присвоєно 12 ранг посадової особи місцевого самоврядування (№№21-22), 20.09.2001 року прийнято присягу посадової особи місцевого самоврядування, 01.09.2003 року - 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування (№25), 22.04.2011 року - 10 ранг посадової особи місцевого самоврядування (№29), 22.04.2013 року - 9 ранг посадової особи місцевого самоврядування (№30), та 20.06.2013 року позивача звільнено з посади (№31). Отже, у період з 01.09.2001 року по 20.06.2013 року позивач працювала на посаді, що відноситься до посад в органах місцевого самоврядування, який у відповідності до вищевикладеного нормативного обґрунтування, не підлягає зарахуванню до стажу державної служби для призначення пенсії відповідно до Закону №3723-ХІІ. До стажу державної служби позивача зараховано 16 років 04 місяці 17 дні, а правові підстави для зарахування до стажу державної служби періоду роботи позивача в органах місцевого самоврядування з 01.09.2001 року по 20.06.2013 року відсутні.

Позивач надав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду без змін як законне та обґрунтоване.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області, з 29.07.2023 року призначено пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV.

30.08.2023 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою, в якій просила зарахувати до стажу державної служби період роботи в органах місцевого самоврядування з 01.09.2001 року по 20.06.2013 року та призначити пенсію згідно Закону України «Про державну службу» як особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах віднесених до категорії посад державної служби, і на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

07.09.2023 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про переведення її з пенсії, призначеної відповідно до Закону №1058-IV, на пенсію за віком у відповідності до Закону України «Про державну службу».

З 07.09.2023 позивачу призначено пенсію за віком відповідно до норм Закону № 889-VІІІ.

За результатами розгляду заяви позивача від 30.08.2023 року, листом від 15.09.2023 року № 15207-15076/М-02/8-0800/23 повідомило позивача про те, що на підставі наданих документів з 07.09.2023 року позивачу призначено пенсію згідно Закону України «Про державну службу». Основним критерієм, за яким слід визначити можливість зарахування того чи іншого періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», є встановлення за займаною посадою відповідного рангу. Оскільки згідно записів трудової книжки позивачу з 01.09.2001 року присвоєно 12 ранг посадової особи місцевого самоврядування, з 01.09.2003 року 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування, підстав для зарахування періоду роботи з 01.09.2001 року по 20.06.2013 року до стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» за час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування немає.

Позивач вважає, що має право на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ як особа, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах віднесених до категорії посад державної служби, і на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, а відповідач протиправно відмовив позивачу в зарахуванні періоду роботи з 01.09.2001 року по 20.06.2013 року до стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону №3723-ХІІ, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

01.05.2016 року набув чинності Закон № 889-VІІІ, пунктом 2 Прикінцевих та Перехідних положень якого передбачено, що Закон №3723-ХІІ втратив чинність, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII.

Відповідно до пункту 10 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Положеннями пункту 12 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону №889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, після 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом №889-VІІІ) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 22 травня 2020 року у справі № 263/9612/16-а, від 12 квітня 2021 у справі №591/3924/16-а.

Згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 20.04.1981 року, позивач працювала на таких посадах:

10.06.1991 року - прийнята на посаду спеціаліста І категорії планово-економічного відділу виконавчого комітету Орджонікідзевської районної ради народних депутатів м.Запоріжжя; 01.03.1994 присвоєно 13 ранг державного службовця; 08.06.1994 прийнята присяга державного службовця; 18.09.1995 звільнена у зв`язку з переведенням в Орджонікідзевську районну адміністрацію Запорізької міської ради;

19.09.1995 року - прийнята спеціалістом І категорії відділу соціально-економічного розвиту Орджонікідзевської районної адміністрації Запорізької міської ради;

01.12.1997 року - призначена головним спеціалістом відділу соціально-економічного розвитку;

01.09.2001 року - призначена завідуючою відділу соціально-економічного розвитку;

01.09.2001 року - присвоєно 12 ранг посадової особи місцевого самоврядування;

20.09.2001 року - прийнята присяга посадової особи місцевого самоврядування;

01.09.2003 року присвоєно черговий 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування;

01.01.2006 року - прийнята на посаду завідуючого відділом соціально-економічного розвитку Орджонікідзевської районної адміністрації Запорізької міської ради перейменовано на посаду начальника відділу соціально-економічного розвитку Орджонікідзевської районної адміністрації Запорізької міської ради;

21.04.2011 року - звільнена за переведенням до управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району;

22.04.2011 року призначена тимчасово за переведенням на посаду заступника начальника Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району (на період відпустки основного працівника для догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років) як така, що успішно пройшла стажування на цій посаді; 22.04.2011 року присвоєно 10 ранг посадової особи місцевого самоврядування; 22.04.2013 року присвоєно черговий 9 ранг посадової особи місцевого самоврядування; 20.06.2013 року звільнена з посади як така, що пройшла за конкурсом до Департаменту економічного розвитку і торгівлі Запорізької облдержадміністрації;

- з 21.06.2013 року по 15.08.2019 року працювала на різних посадах державної служби в Департаменті економічного розвитку і торгівлі Запорізької обласної державної адміністрації.

До стажу державної служби позивача органом Пенсійного фонду України зараховано 16 років 04 місяці 17 дні, водночас, відмовлено позивачу в зарахуванні до стажу державної служби періоду роботи з 01.09.2001 року по 20.06.2013 року з посиланням на те, що у зазначений період позивач працювала на посадах, що відносяться до посад в органах місцевого самоврядування, отже такий стаж не підлягає зарахуванню до стажу державної служби.

Пунктом 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII визначено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Пунктом 1 Порядку № 283, який був чинним на час проходження позивачем служби в органах місцевого самоврядування та до 01.05.2016 року, регламентовано, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 4 Порядку №283 зазначено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Згідно з пунктом 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 229 від 25.03.2016 (чинний з 01.05.2016 року), до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Згідно з приписами статті 14 Закону № 2493-III (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) в органах місцевого самоврядування встановлюються такі категорії посад:

перша категорія - посади Київського міського голови, голів обласних рад та Севастопольського міського голови;

друга категорія - посади Сімферопольського міського голови, міських (міст - обласних центрів) голів; заступників голів обласних рад та Севастопольського міського голови, заступника міського голови - секретаря Київської міської ради;

третя категорія - посади перших заступників та заступників міських голів (міст - обласних центрів) з питань діяльності виконавчих органів ради; секретарів міських (міст - обласних центрів та міста Сімферополя) рад, міських голів (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення, крім міст - обласних центрів), голів районних, районних у містах рад;

керуючих справами виконавчих апаратів обласних та Севастопольської міської рад;

четверта категорія - посади голів постійних комісій з питань бюджету обласних, Київської та Севастопольської міських рад (у разі коли вони працюють у раді на постійній основі), керівників управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, Севастопольської міської та секретаріату Київської міської рад, секретарів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад, заступників міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) голів з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів, директорів, перших заступників, заступників директорів департаментів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад, міських (міст районного значення) голів, селищних і сільських голів, посади заступників голів районних рад;

п`ята категорія - керуючих справами виконавчих апаратів районних рад, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів районних у містах рад, помічників голів, радників (консультантів), спеціалістів, головних бухгалтерів управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, секретаріатів Київської та Севастопольської міських рад, керівників управлінь, відділів та інших виконавчих органів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад та їх заступників, керівників відділів (підвідділів) у складі самостійних управлінь, відділів виконавчих органів міських (міст обласного значення) рад, посади заступників міських (міст районного значення), сільських, селищних голів з питань діяльності виконавчих органів ради, секретарів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад;

шоста категорія - посади керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, керівників структурних підрозділів виконавчого апарату районних та секретаріатів районних у містах Києві та Севастополі рад та їх заступників, керівників управлінь, відділів та інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст районного значення), районних у містах рад та їх заступників, помічників голів, радників, консультантів, начальників секторів, головних бухгалтерів, спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст обласного значення та міста Сімферополя) рад;

сьома категорія - посади радників, консультантів секретаріатів районних у містах рад, спеціалістів виконавчих органів районних у містах, міських (міст районного значення) рад, спеціалістів виконавчих органів сільських, селищних рад.

Зза результатом розгляду справи №351/1792/17 Верховний Суд у постанові від 10.05.2018 зазначив, що після набрання чинності Законом №889-ХІІ положення законодавства в частині механізму обрахунку стажу державної служби не змінилися. Відповідно до статті 46 Закону №889-ХІІ та пункту 4 Порядку №229, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом № 2493-III зараховується до стажу державної служби.

Відповідно до матеріалів справи та встановлених обставин, у спірний період позивач працювала на посадах в органах місцевого самоврядування (з 01.09.2001 року по 21.04.2011 року на посаді завідуючого відділом соціально-економічного розвитку Орджонікідзевської районної адміністрації Запорізької міської ради (з 01.01.2006 року перейменовано на посаду начальника відділу соціально-економічного розвитку Орджонікідзевської районної адміністрації Запорізької міської ради); з 22.04.2011 року по 20.06.2013 року на посаді заступника начальника Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району), що передбачені у статті 14 Закону №2493-III, а тому суд дійшов висновку, що зазначені періоди роботи підлягають зарахуванню до стажу державної служби позивача.

Аналогічний висновок щодо застосування вищенаведених норм права у подібних правовідносинах викладений у постановах Верховного Суду від 22 листопада 2018 року у справі №500/6640/16, від 10 лютого 2021 року у справі №825/1453/18.

Разом з цим, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позивачем помилково заявлено про визнання протиправними дій Управління у спірних правовідносинах, оскільки за своєю суттю відмова в зарахуванні періоду роботи та проведенні перерахунку пенсії є рішенням суб`єкта владних повноважень, отже, порушення прав позивача відбулося внаслідок протиправного рішення про відмову в зарахуванні періоду роботи з 01.09.2001 року по 20.06.2013 до стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону №3723-ХІІ та в проведенні перерахунку пенсії позивача.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача перевести позивача з 31 липня 2023 на пенсію державного службовця відповідно до пункту 12 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-ХІІ та статті 37 Закону №3723-ХІІ, та здійснити позивачу перерахунок пенсії з 31.07.2023, врахувавши довідки Департаменту економічного розвитку і торгівлі Запорізької обласної державної адміністрації, та здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням виплачених сум.

Відповідно до пункту 10 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону №889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців

Відтак, для вирішення питання щодо наявності у позивача права на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, необхідно встановити наявність у неї станом на 01.05.2016 року (дата набрання чинності Законом №889-VІІІ) стажу державної служби, визначеного п.п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ.

Як вбачається з трудової книжки позивача, 10.06.1991 року позивач була прийнята на посаду спеціаліста І категорії планово-економічного відділу виконавчого комітету Орджонікідзевської районної ради народних депутатів м. Запоріжжя; 01.03.1994 року присвоєно 13 ранг державного службовця; 08.06.1994 прийнята присяга державного службовця; 18.09.1995 року звільнена у зв`язку з переведенням в Орджонікідзевську районну адміністрацію Запорізької міської ради; з 19.09.1995 року по 21.04.2011 року працювала на посадах державної служби на місцевого самоврядування в Орджонікідзевській районній адміністрації Запорізької міської ради; з 22.04.2011 року по 20.06.2013 року працювала на посадах місцевого самоврядування в Управлінні праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району; з 21.06.2013 року по 15.08.2019 року (у тому числі станом на 01.05.2016 року) працювала на різних посадах державної служби в Департаменті економічного розвитку і торгівлі Запорізької обласної державної адміністрації.

Таким чином, стагом на 01.05.2016 року спеціальний стаж позивача на посадах державної служби (у тому числі з урахуванням стажу на посадах місцевого самоврядування, який враховується до стажу державної служби) становить більше 20 років, що є достатнім для призначення пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.

Натомість, наявність у позивача віку та страхового стажу, передбачених частиною 1 статті 37 Закону № 3723-ХІІ, відповідачем не заперечується.

З урахуванням наведеного, наявні підстави для зобов`язання відповідача перевести позивача на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.

Стосовно часу, з якого позивач має право на переведення на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.

За змістом частини 1 статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Частина 3 вказаної статті передбачає, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Крім того, відповідно до пункту 3-1 Порядку призначення пенсії деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 р. № 622 (далі Порядок №622), державні службовці, які на день набрання чинності Законом №889-VIII займали посади державної служби та які пенсію, призначену відповідно до Закону, не отримували з дати призначення до дня набрання чинності Законом № 889-VIII, мають право на обчислення пенсії на умовах цього Порядку після звільнення з посади державної служби.

Пункт 4 Порядку №622 передбачає, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

З матеріалів справи встановлено, що за результатами розгляду заяви позивача від 31.07.2023 року про призначення пенсії за віком, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначено позивачу пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV. Таке рішення позивачем не було оскаржено. На підставі заяви позивача від 07.09.2023 року, з 07.09.2023 року позивача переведено на пенсію за віком відповідно до Закону №889-ХІІ.

Відповідно до частини 1 статті 90 Закону №889-ХІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону № 1058-IV.

При цьому, позивач 30.08.2023 року звернулась до Управління із заявою про зарахування до стражу державної служби періодів роботи позивача з 01.09.2001 року по 20.06.2013 року та призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, однак у задоволенні такої заяви позивача Управління відмовило.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що порушене право позивача підлягає поновленню з 30.08.2023 року, тобто з дня звернення із заявою про зарахування до стражу державної служби періодів роботи позивача з 01.09.2001 року по 20.06.2013 року та призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.

Водночас, до матеріалів справи не надано доказів того, що позивач подавала до управління довідки Департаменту економічного розвитку і торгівлі Запорізької обласної державної адміністрації про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, а також доказів того, що відповідач відмовив позивачу у врахуванні таких довідок при визначенні розміру пенсії.

Отже, вірними є висновки суду першої інстанції про передчасність та необґрунтованість позовних вимог в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії з урахуванням зазначених довідок.

З огляду на викладене, заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є частково обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 січня 2024 року в адміністративній справі №280/9473/23 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 січня 2024 року в адміністративній справі №280/9473/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко