Справа № 603/25/25
Суддя: Галіян І. М.
Дата ухвалення: 2025-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 603/25/25
Провадження №2-а/603/11/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2025 року м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Галіяна І. М.,

секретар судового засідання Сандалюк О. В.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Андрусенко І. Я., звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (далі ГУНП в Тернопільській області) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 3811026 від 07.01.2025 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1190 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що оспорювана постанова є безпідставною та незаконною, оскільки він не порушував жодних правил дорожнього руху. Йому ставиться в провину керування транспортним засобом у темну пору доби з недостатньо освітленим державним номерним знаком, що кваліфіковано як порушення пп. «в» п. 2.9 Правил дорожнього руху (далі - ПДР). Однак вказаним підпунктом ПДР встановлено заборону керування транспортним засобом з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості), і за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП настає адміністративна відповідальність саме за керування транспортним засобом, що неосвітлений у темну пору доби, а не з номерним знаком, який недостатньо освітлювався. Позивач звертає увагу на те, що поняття номерний знак, який недостатньо освітлювався не тотожне поняттю неосвітлений номерний знак і керування транспортним засобом з номерним знаком, що недостатньо освітлювався (у темну пору доби) не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП. З огляду на наведені обставини просить скасувати оскаржувану постанову.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача ГУНП в Тернопільській області Куриляк М. Г. просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 , позов вважає безпідставним та зазначає, що 07.01.2025 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом Skoda Superb, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якого в темну пору доби недостатньо освітлювався державний номерний знак, чим порушив п. 2.9.в ПДР та ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Поліцейський відділу поліції № 4 (м. Заліщики) Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області сержант поліції Матійчик О. В. виявив вказані порушення та виніс постанову серії ЕНА № 3811026, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП. Постанову вважає правомірною та такою, що не підлягає скасуванню, а вина позивача підтверджується винесеною в законом порядку постановою по справі про адміністративне правопорушення та відеодоказами, долученими до відзиву.

Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 14.01.2025 року відкрито провадження в цій справі, а також задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано в ГУНП в Тернопільській області копії матеріалів справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП на підставі постанови серії ЕНА № 3811026 від 07.01.2025 року.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Андрусенко І. Я. в судове засідання не з`явилися, в позовній заяві представник позивача просить розглянути справу за їхньої відсутності.

Представник відповідача ГУНП в Тернопільській області Куриляк М. Г. в судове засідання не з`явилася, у відзиві на позовну заяву просить розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Судом встановлено, що 07.01.2025 року поліцейський відділення поліції № 4 (м. Заліщики) Чортківського районного управління поліції ГУНП в Тернопільської області сержант поліції Матійчик О. В. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 3811026, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1190 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 07.01.2025 року о 19:33 год в с. Криниця по вул. Суходоли, 1, Чортківського району Тернопільської області керував транспортним засобом Skoda Superb, номерний знак НОМЕР_1 , на якому в темну пору доби недостатньо освітлювався державний номерний знак, чим порушив п. 2.9.в ПДР керування водієм транспортним засобом з номерним знаком перевернутим чи неосвітленим.

Суд, розглянувши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази, приходить до переконання, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, у тому числі, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як вбачається з пп. «в» п. 2.9 ПДР, водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Відповідальність за керування або експлуатацію транспортного засобу з неосвітленим номерним знаком передбачено ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень (п. 1 ч. 1 ст. 40 вказаного Закону).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення

У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначає, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, підтверджується спірною постановою, а також відеодоказами, долученими до відзиву.

Так, з дослідженого судом відеозапису з відеореєстратора службового автомобіля 2-2-d7d46cb0-d89e-11ef-9e60-7d8d44a26e53 вбачається, що задній номерний знак транспортного засобу, водієм котрого був ОСОБА_1 , в темну пору доби підсвічувався (освітлювався), хоч з огляду на якість зазначеного відеозапису неможливо оцінити ступінь освітлення цього номерного знаку.

Зупинивши автомобіль позивача, поліцейський перевірив документи водія, оглянув багажне відділення транспортного засобу (за згодою ОСОБА_1 ), а також повідомив водія про наявність в нього ознак алкогольного сп`яніння (запах алкоголю). Після цього працівник поліції, принагідно, вказав ОСОБА_1 на те, що в його транспортного засобу «ще й погано працює» освітлення заднього номерного знаку, внаслідок чого недостатньо «освітлюється номерний знак» (2:30 2:42 хвилини запису з нагрудної камери поліцейського 2-2-e8df5ec0-d89e-11ef-af32-a191536bba4c).

Суд погоджується з доводами представника позивача та вказує, що така технічна несправність (недостатнє освітлення номерного знаку), хоч з наданих суду відеозаписів й неможливо беззаперечно константувати її наявність у цьому випадку, не свідчить про те, що номерний знак був неосвітлений. Безумовно, ПДР передбачено використання (експлуатацію) транспортних засобів, обладнаних освітленими номерними знаками (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості). Однак суд наголошує, що в розумінні пп. «в» п. 2.9 ПДР притягнення до адміністративної відповідальності можливе лише у разі повної неосвітленості номерних знаків транспортних засобів, що повинно бути підтверджене належними і допустимими доказами.

Відповідно до приписів п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

При цьому, наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Таким чином, суд повторно звертає увагу відповідача, що диспозицією ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, серед іншого, передбачено адміністративну відповідальність за керування або експлуатацію транспортного засобу з неосвітленим номерним знаком (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості). Натомість позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом, на якому в темну пору доби «недостатньо освітлювався державний номерний знак», що помилково кваліфіковано як порушення пп. «в» п. 2.9 ПДР.

Інших доказів правомірності винесення оскаржуваної постанови, окрім вищевказаних відеозаписів, суду не було надано. Водночас візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Окрім того, варто також зазначити, що відповідно до приписів ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби лише у разі наявності визначених в цій статті підстав, а згідно з вимогами ч. 3 ст. 35 цього Закону поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Проте, як вбачається з дослідженого судом відеозапису 2-2-e8df5ec0-d89e-11ef-af32-a191536bba4c, після зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 поліцейський, представившись, запитав водія чому той не зупинявся на його вимогу, перевірив документи ОСОБА_1 , оглянув багажне відділення транспортного засобу, вказав на необхідність проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, повторно зауважив, що позивач не виконував вимогу про зупинку, зазначив, до слова, про технічну несправність освітлення номерного знаку, а також вказав, що ОСОБА_1 керував автомобілем, будучи непристебнутим ременем безпеки (що спростовується 0:00 1:10 хвилинами цього запису). Однак поліцейський, всупереч вимогам ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», так і не повідомив позивача про конкретну причину зупинки його транспортного засобу та не вказав підстави такої зупинки.

Наведені обставини, на переконання суду, свідчать про те, що при вирішенні справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності поліцейським не дотримано принципу належної правової процедури, зміст якого зводиться до того, що держава повинна поважати всі юридичні права, які належать особі. Належна процедура врівноважує владний вплив держави і захищає фізичну особу від нього. Коли посадова особа завдає шкоди людині, не дотримуючись при цьому норм права, це є порушенням належної правової процедури, що шкодить верховенству права.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У силу ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

При цьому, в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Адміністративна відповідальність та процедура притягнення до відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Один із найважливіших конституційних принципів щодо захисту основоположних прав та свобод людини при здійсненні процедури притягнення особи до адміністративної та/або кримінальної відповідальності закріплений в ст. 62 Конституції України (презумпція невинуватості), у силу якого ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на встановлені обставини справи, суд висновує, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, не підтверджується належними та достатніми доказами, що виключає притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 3811026 від 07.01.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, а провадження в справі закрити.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно зі ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 КАС України).

Оскільки при зверненні до суду з адміністративним позовом ОСОБА_1 сплатив судовий збір в розмірі 605,60 грн, відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у вищевказаному розмірі.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 72, 73, 77, 90, 139, 246, 255, 286 КАС України, ст. ст. 251, 258, 280, 283, 286 КУпАП, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 3811026 від 07.01.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Тернопільській області 605 (шістсот п`ять) грн 60 (шістдесят) коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Тернопільській області, місцезнаходження: вул. Валова, 11, м. Тернопіль, .

Головуючий суддя І. М. Галіян