Справа № 2-а-256/08
Суддя: Донцов Д. Ю.
Дата ухвалення: 2025-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-256/08
Провадження №6-а/522/2/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 року суддя Приморського районного суду міста Одеси Донцов Д.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням за виконанням судових рішень в адміністративній справі №2-а-256/08 за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Одеської області, Генеральної прокуратури України про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 за допомогою електронної системи «Електронний суд», 24.12.2024 р. звернулась до Приморського районного суду м. Одеси із заявою в порядку 383 КАС України, а саме просила: встановити судовий контроль у справі №2-а-256/08 щодо виконання наступних судових рішень:

- Постанови Приморського районного суду м. Одеси від 29 травня 2008 року, якою позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано незаконним та скасовано наказ прокурора Одеської області від 03 квітня 2007 року №131, поновлено позивача на посаді старшого прокурора відділу забезпечення участі в судах управління представництва в суді та захисту інтересів громадян та держави при виконанні судових рішень прокуратури Одеської області з моменту звільнення, тобто з 03 квітня 2007 року; стягнуто з прокуратури області на користь позивача заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 28733,81 грн. та моральну шкоду в сумі 2 тис. грн. В іншій частині позову відмовлено. Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць допущено до негайного виконання;

- Рішення Європейського суду з прав людини від 08 жовтня 2020 року у справі "Горяйнова проти України", яке набуло статусу остаточного 08 січня 2021 року, яким констатовано порушення Україною статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та допущено втручання в право ОСОБА_1 на свободу вираження поглядів, яке не супроводжувалося належними процесуальними гарантіями та не було пропорційним переслідуваній законній меті;

- Постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року, якою частково задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд судових рішень за виключними обставинами, постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2009 року та ухвалу Вищого адміністративного суду України від 27 квітня 2010 року скасовано, справу передано на новий розгляд до П`ятого апеляційного адміністративного суду як суду апеляційної інстанції;

- Постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2021 року, якою апеляційні скарги Генеральної прокуратури України та прокуратури Одеської області залишено без задоволення, постанову Приморського районного суду м. Одеси від 29 травня 2008 року та ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 22 липня 2008 року, якими частково задоволено позов ОСОБА_1 та виправлено описку у постанові суду, залишено без змін;

- Постанови Верховного суду від 04 червня 2024, якою провадження за касаційною скаргою Одеської обласної прокуратури закрито, а скарга Горяйнової задоволена частково, постанову від 30 вересня 2021 року та ухвалу від 4 листопада 2021 року П`ятого апеляційного адміністративного суду в частині відмови у стягненні середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу скасовано та направлено на новий апеляційний розгляд;

- Постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2024 року про стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 04.04.2007 по 30 вересня 2021 року.

В обґрунтування заяви зазначено, що начебто, на виконання постанови Приморського районного суду м. Одеси від 29 травня 2008 року та ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 22 липня 2008 року, постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2021 у справі № 2-а-256/08 Одеською обласною прокуратурою винесено наказ №2605к від 09.12.2021, яким скасовано наказ прокурора Одеської області від 03.04.2007 № 131 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності шляхом звільнення з посади старшого прокурора відділу забезпечення участі в судах управління представництва, захисту інтересів громадян та держави в судах прокуратури Одеської області та з органів прокуратури та поновлено останню на вказаній посаді з 03.04.2007.

Також, одночасно із зазначеним наказом, був виданий наказ №2618к від 09.12.2021 року, яким позивачці тимчасово визначено робоче місце в управлінні представництва інтересів держави в суді Одеської обласної прокуратури.

Додатково, обласною прокуратурою ОСОБА_1 поставлені умови, виконання який не передбачалося судовим рішенням, тому що знаходиться поза межами судового спору.

Разом з цим, заявник звертає увагу суду, що судом прийнято рішення, яке на той час підлягало виконанню щодо: - визнано незаконним та скасовано наказ прокурора Одеської області від 03 квітня 2007 року №131, поновлено позивача на посаді старшого прокурора відділу забезпечення участі в судах управління представництва в суді та захисту інтересів громадян та держави при виконанні судових рішень прокуратури Одеської області з моменту звільнення, тобто з 03 квітня 2007 року; - стягнуто з прокуратури області на користь позивача заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 28733,81 грн. - стягнуто прокуратури області на користь позивача моральну шкоду в сумі 2 тис. грн.

Але, обласною прокуратурою, начебто, для добровільного виконання судового рішення, незаконно поза волею і обізнаністю позивачки обрано лише одна частина судового рішення, яка виконана шляхом формального видання наказу. При цьому, навіть ця частина, виконана примусово, тимчасово і з якимось додатковими умовами, які не розглядав суд і рішення щодо яких не приймав.

Відсутність бажання добровільного виконання судового рішення в повному обсязі і реального допуску позивачки до роботи, між іншим, підтверджується рапортами співробітника бухгалтерії Одеської обласної прокуратури працівнику Управління кадрів цієї прокуратури про неможливість виконання судового рішення в частині стягнення, про які постановлено судове рішення.

Видання формального наказу № 2605к про, нібито, добровільне виконання судового рішення, Одеській обласній прокуратурі було потрібне для штучного створення підстав ініціювання дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 задля продовження порушення її прав.

Заявник вважає, що отриманий, під час знаходження справи в суді касаційної інстанції, формальний наказ про примусове, часткове і умовне виконання судового рішення ілюзорним виконанням рішення суду з метою подальшого порушення прав, ОСОБА_1 оскаржила отримані 29.07.2022 накази: № 2605к від 09.12.2021, яким скасовано наказ прокурора Одеської області від 03.04.2007 № 131 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності шляхом звільнення з посади старшого прокурора відділу забезпечення участі в судах управління представництва, захисту інтересів громадян та держави в судах прокуратури Одеської області та з органів прокуратури та поновлено останню на вказаній посаді з 03.04.2007 та наказ №2618к від 09.12.2021 року, яким позивачці тимчасово визначено робоче місце в управлінні представництва інтересів держави в суді Одеської обласної прокуратури з зобов`язанням іншого співробітника щодо здійснення контролю за нею, позивачка оскаржила їх у судовому порядку.

Судами всіх трьох інстанцій (перша, апеляція, касація) адміністративної юрисдикції, у відкритті провадження відмовлено з посиланням на обов`язок вирішення цього питання в порядку судового контролю.

Зокрема, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 13 вересня 2024 року у справі №640/19962/22 (адміністративне провадження № К/990/21664/23) розглянувши у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 листопада 2022 року, і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2023 року, якими у відкритті провадження щодо оскарження наказів Одеської обласної прокуратури від 09.12.2021 №№2605к і 2618к, зазначив наступне:

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. У разі невиконання судового рішення позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження та КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження (постанови від 20.02.2019 у справі №806/2143/15, від 15.05.2023 у справі № 826/17785/18).

Що ж до особливостей справи, до яких апелює позивачка, то Суд зазначає, що відсутність у КАС України станом на день ухвалення Приморським районним судом міста Одеси постанови від 29.05.2008 механізму судового контролю, аналогічного до того, що передбачений статтею 383 КАС України у чинній редакції (на момент звернення позивачкою до суду із цим позовом), не виключає можливості застосування цієї норми під час вирішення питання про спосіб, у який можливо здійснити захист прав, про який позивачка просить у позові.

Суд зазначає, що механізми судового контролю, передбачені статтями 382-383 КАС України, на рівні з виконавчим провадженням, є частиною судового провадження, пов`язаного із виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Водночас за правилами частини третьої статті 3 КАС України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Щодо питання впливу на застосування статті 383 КАС України новел в розмежуванні предметної юрисдикції між місцевими загальними судами як адміністративними й окружними адміністративним судами, то Верховний Суд уже вирішував питання застосування статті 383 КАС України у випадку, коли судове рішення в справі ухвалив місцевий загальний суд, який після того, як КАС України було викладено в новій редакції (15.12.2017), перестав бути адміністративним судом у відповідній категорії спорів.

Так, Верховний Суд розглянув справу №636/3448/16-а, у якій позивачка звернулася до місцевого загального суду, який раніше розглянув її адміністративний позов до Пенсійного фонду України, із заявою в порядку статті 383 КАС України. Місцевий загальний суд, посилаючись на правила розмежування предметної юрисдикції адміністративних судів, зазначив, що після 15.12.2017 у справі позивачки він більше не є адміністративним судом, а тому заяву повернув, скерувавши позивачку до окружного адміністративного суду. Суд апеляційної інстанції таку ухвалу місцевого загального суду залишив без змін.

Верховний Суд постановою від 13.09.2018 у справі №636/3448/16-а скасував зазначені судові рішення, а справу передав для продовження розгляду до місцевого загального суду (Чугуївського міського суду Харківської області).

Якщо резюмувати, то позиція Верховного Суду у постанові від 13.09.2018 у справі №636/3448/16-а зводилася до того, що після 15.12.2017 вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень в адміністративних справах, які були ухвалені місцевими загальними судами як адміністративними, за правилами КАС України у редакції до 15.12.2017, покладається на суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, чи відноситься такий спір після 15.12.2017 до його юрисдикції.

Зокрема, Верховний Суд у вказаній постанові зауважив, що правила статті 20 КАС України належить застосувати у всіх випадках, коли положення цього Кодексу не визначають підсудність для передбаченої у ньому категорії заяв, клопотань чи звернень. Якщо норми КАС України встановлюють окремі правила, які визначають підсудність розгляду певних заяв, перевагу мають положення, які визначають таку підсудність. Так, підпунктами 18.1, 18.2, 18.4 пункту 18 розділу VII «Перехідні положення» КАС України передбачено, що оформлення і видача виконавчих документів здійснюється в паперовій формі судом, який ухвалив відповідне рішення, за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу; оформлення і видача судових рішень, якими вносяться зміни до виконавчих документів, здійснюються в паперовій формі судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Верховний Суд наголосив, що подібний підхід застосований і в статті 382 КАС України «Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах», частиною першою якою визначено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі (а це може бути й місцевий загальний суд як адміністративний, що ухвалив рішення відповідно до положень КАС України у редакції до 15 грудня 2017 року за положеннями про предметну підсудність відмінну від тієї, що встановлена цим Кодексом у редакції після 15 грудня 2017 року), може зобов`язати суб`єкта владних повноважень до вчинення певних дій.

Верховний Суд зазначив, що стаття 383 КАС України не містить припису про те, до якого за підсудністю суду належить подавати заяви, подібні до тих, яку подала скаржниця у справі №636/3448/16-а. У вказаній нормі міститься лише посилання на те, що таку заяву необхідно подати до «суду першої інстанції».

Водночас, Верховний Суд, проаналізувавши положення статей 18, 267 КАС України, у редакції до 15.12.2017, у взаємозв`язку із положенням чинної статті 383 КАС України, дійшов висновку, що в розглядуваному випадку «судом першої інстанції» є саме той місцевий загальний суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції. На думку Верховного Суду, новели правил розмежування предметної юрисдикції адміністративних судів не змінюють порядку звернення особою-позивачем, на користь якої ухвалено рішення суду, із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання такого рішення суду.

Також заявник звернула увагу, що виконавчі листи у справі №2-а-256/08 за позовом ОСОБА_1 , позивачка вперше отримала від Приморського районного суду м. Одеси 23 грудня 2024 року.

10.01.2025 року ОСОБА_1 подано заяву, відповідно якої підтримала вимоги заяви про встановлення судового контролю та повідомила суд, що заявником добросовісно та своєчасно вжито вичерпних дій щодо належного виконання чинного судового рішення в установленому законодавством порядку, зокрема подано виконавчі листі до ГУ Державної казначейської служби України в Одеській області та рішення суду до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

10.02.2025 року до суду надійшли додаткові пояснення у справі, відповідно яких заявниця просила встановити судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративній справі №2-а-256/08 за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Одеської області, Генеральної прокуратури України про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 КАС України.

Судом, розглянувши матеріали справи, було судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що за результатом розгляду справи №2-а-256/08, Приморським районним судом м. Одеси видано три виконавчі листи, а саме:

1. Виконавчий лист виданий 10 грудня 2024 р. по справі №2-а-256/08 від 29 травня 2008 року, рішення набрало законної сили 04.06.2024 року, в якому підлягає виконанню наступне:

- скасувати наказ прокурора Одеської області від 03 квітня 2007 року № 131 про притягнення її до дисциплінарної відповідальності шляхом звільнення із займаної посади та з органів прокуратури;

- поновити ОСОБА_1 на посаді старшого прокурора відділу забезпечення участі в судах управління представництва захисту інтересів громадян та держави в судах прокуратури Одеської області з моменту звільнення, тобто з 03.04.2007 року.

2. Виконавчий лист виданий 10 грудня 2024 р. по справі №2-а-256/08 від 14 листопада 2024 року, рішення набрало законної сили 14.11.2024р., в якому підлягає виконанню наступне:

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської обласної прокуратури (; адреса: м. Одеса, вулиця Пушкінська, 3; 65026) на користь ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу, що тривав з 04 квітня 2007 року по 30 вересня 2021 року, загальним розміром 996 525 (дев`ятсот дев`яносто шість тисяч п`ятсот двадцять п`ять) гривень 12 (дванадцять) копійок, з відрахуванням належних до сплати податків та зборів.

3. Виконавчий лист виданий 10 грудня 2024 р. по справі №2-а-256/08 від 29 травня 2008 року, рішення набрало законної сили 04.06.2024 р., в якому підлягає виконанню наступне:

- стягнути з прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Величко Р.С. по ВП №76985337 від 27.01.2025 р. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-а-256/08 виданого 10.12.2024 про поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого прокурора відділу забезпечення участі в судах управління представництва захисту інтересів громадян та держави в судах прокуратури Одеської області з моменту звільнення, тобто з 03.04.2007 року.

Суд зауважує, що порядок правового регулювання щодо встановлення судового контролю за виконання судових рішень був визначений законодавчими нормами статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України (чинного на час виникнення спірних правовідносин).

Поряд з тим, вказані за змістом законодавчі норми, також містяться у новій редакції Кодексу адміністративного судочинства України від 03.10.2017 року (вступ в дію законодавчих положень 15.12.2017 року), в частині правового регулювання, що відображено у положеннях статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Підстави та порядок встановлення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, станом на день подання зазначеної заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення - визначені ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч.2 ст. 382 КАС України).

При цьому суд зазначає, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами України та є обов`язковими до виконання на всій території України.

Статтею 129-1 Конституції визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Судом також враховуються висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, які викладені в постанові від 13 вересня 2024 року по справі 640/19962/22, а отже місцевий загальний суд як адміністративний є належним судом у даних правовідносинах, та судом встановлені обставини, на підставі яких дійшов висновку про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням за виконанням судових рішень в адміністративній справі №2-а-256/08.

Задовольняючи заяву частково суд виходить з того, що суд заявлені вимоги щодо встановлення контролю за рішенням Європейського суду з прав людини виходить за межі повноваження суду, оскільки виконання рішень ЄСПЛ перебуває під контролем Комітету Міністрів Ради Європи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 205, 241-243, 382 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням за виконанням судових рішень в адміністративній справі №2-а-256/08 за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Одеської області, Генеральної прокуратури України про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди - задовольнити частково.

Зобов`язати Одеську обласну прокуратуру, відповідно до ст. 382 КАС України після набрання ухвали суду законної сили подати у десятиденний термін до Приморського районного суду м. Одеси звіт про виконання судових рішень по справі №2-а-256/08, за результатами розгляду якої видано наступні виконавчі листи:

1. Виконавчий лист виданий 10 грудня 2024 р. по справі №2-а-256/08 від 29 травня 2008 року, рішення набрало законної сили 04.06.2024 року, в якому підлягає виконанню наступне:

- скасувати наказ прокурора Одеської області від 03 квітня 2007 року № 131 про притягнення її до дисциплінарної відповідальності шляхом звільнення із займаної посади та з органів прокуратури;

- поновити ОСОБА_1 на посаді старшого прокурора відділу забезпечення участі в судах управління представництва захисту інтересів громадян та держави в судах прокуратури Одеської області з моменту звільнення, тобто з 03.04.2007 року.

2. Виконавчий лист виданий 10 грудня 2024 р. по справі №2-а-256/08 від 14 листопада 2024 року, рішення набрало законної сили 14.11.2024р., в якому підлягає виконанню наступне:

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської обласної прокуратури (; адреса: м. Одеса, вулиця Пушкінська, 3; 65026) на користь ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу, що тривав з 04 квітня 2007 року по 30 вересня 2021 року, загальним розміром 996 525 (дев`ятсот дев`яносто шість тисяч п`ятсот двадцять п`ять) гривень 12 (дванадцять) копійок, з відрахуванням належних до сплати податків та зборів.

3. Виконавчий лист виданий 10 грудня 2024 р. по справі №2-а-256/08 від 29 травня 2008 року, рішення набрало законної сили 04.06.2024 р., в якому підлягає виконанню наступне:

- стягнути з прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.

В задоволенні інших вимог заяви - відмовити

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала суду може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складено 10.02.2025 року.

Суддя Донцов Д.Ю.