Справа № 373/2607/24
Суддя: Рева О. І.
Дата ухвалення: 2025-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 373/2607/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Реви О. І.,

за участю:

секретаря судових засідань Хоменко Н. І.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП відділу поліції № 1 Бориспільського РУП ГУНП в Київській області Бабака Олега Володимировича та Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності протиправною та її скасування,

встановив:

Позивач 20.11.2024 звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови серії ЕНА № 3499364 від 18.11.2024, що винесена інспектором відділу поліції № 1 Бориспільського РУП ГУНП в Київській області Бабаком О. В. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн. Провадження по справі просить закрити.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 18.11.2024 близько 08:30 год він на автомобілі марки «DACIA SANDERO», реєстраційний номер НОМЕР_1 рухався по вулиці Шевченка в м. Переяславі Київської області. Не доїжджаючи до означеного розміткою пішохідного переходу за 12 м він зупинив автомобіль для висадки пасажирів. Висадивши пасажирів, продовжив рух. Через 40 м його зупинили працівники поліції та заявили про те, що він здійснив порушення п. 15.9 г) ПДР України. При цьому, працівник поліції не здійснював замірів відстані зупинки його транспортного засобу до пішохідного переходу. Його заперечення не були прийняті до уваги інспектором поліції, що стало наслідком притягнення його до адміністративної відповідальності.

Вважає, що інспектор поліції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, а його висновки не відповідають фактичним обставинам справи.

Ухвалою суду від 28.11.2024 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі. Справу було призначено до судового розгляду на 04.12.2024.

29.11.2024 від ГУ НП в Київській області до суду електронною поштою надійшло клопотання про заміну неналежного відповідача з інспектора СРПП відділу поліції № 1 Бориспільського РУП ГУНП в Київській області Бабака Олега Володимировича на Головне управління Національної поліції в Київській області.

04.12.2024 у судовому засіданні позивачу було роз`яснене його право подати заяву про заміну особи відповідача, однак він не погодився на заміну особи відповідача. У зв`язку із знеструмленням приміщення суду судове засідання було відкладене до 12.12.2024.

12.12.2024 судом постановлена ухвала про залучення Головного управління Національної поліції в Київській області до участі в справі в якості співвідповідача за заявою його представника.

07.01.2025 представник Головного управління Національної поліції в Київській області у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав, заяви про відкладення судового розгляду суду не направив.

У судовому засіданні 07.01.2025 позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та пояснив, що викладені у позовній заяві доводи та аргументи підтримує у повному обсязі. Окрім того, під час судового розгляду він звернув увагу на зміст оскаржуваної ним постанови, котра містить посилання на порушення ним вимог пункту 15.10 г) ПДР України, що виключається, оскільки не лише на вул. Шевченка в м. Переяславі, а й на іншій території м. Переяслава відсутні залізничні переїзди. Також указав на те, що він дійсно 18.11.2024 зробив зупинку автомобіля на вул. Шевченка в м. Переяславі поблизу навчального закладу за 12 м від пішохідного переходу для висадки пасажирів. Однак, інспектор поліції не погодився з такими доводами та виніс постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності. На підтвердження подав суду власноручно складену наступного дня схему з місця події, котру підписала свідок ОСОБА_2 , котра була пасажиром його автомобіля 18.11.2024. Відстань він виміряв кроками, нарахувавши їх у кількості 15. Не зміг пояснити суду відсутність власного підпису на складеній схемі, що надав суду в якості доказів.

Відповідач інспектор СРПП відділу поліції № 1 Бориспільського РУП ГУНП в Київській області Бабак О. В. 07.01.2025 в судовому засіданні пред`явлений до нього позов не визнав, указавши на безпідставність позовних вимог. Зазначив, що 18.11.2024 він перебував на чергуванні по вул. Шевченка в м. Переяславі поблизу двох навчальних закладів, де водії часто порушують правила зупинки та стоянки автомобілів. Він побачив позивача, котрий в порушення вимог ПДР України здійснив зупинку ближче, ніж за 10 м до пішохідного переходу, для висадки пасажирів. Факт порушення був зафіксований на портативний відео реєстратор поліцейського, але відеозапис не зберігся за минуванням строку зберігання відеозаписів на ньому. Позивач, висадивши пасажирів, продовжив рух, але він його зупинив для проведення профілактичної бесіди щодо усунення причин порушення ним ПДР України. Позивач почав конфліктувати, не визнаючи факту вчинення ним адміністративного правопорушення. За таких обставин, він виніс постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Наявність посилання в оскаржуваній постанові на пункт 15.10 г) ПДР України пояснив помилкою у виборі ним даних у програмному забезпеченні службового планшету поліцейського на якому складався зміст постанови.

28.01.2025 та 12.02.2025 заявлений позивачем свідок ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні у справі докази суд дійшов такого висновку.

Згідно з вимогами ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

За правилами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частинами 2, 3 ст. 79 КАС України визначено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Отже, судом взяті до уваги всі подані сторонами докази, підстав для прийняття додаткових доказів у понад визначені законом строки немає і відповідних клопотань з доводами про поважність причин пропуску подання суду доказів не надходило.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Судом встановлено, що 18.11.2024 о 08.53 год інспектором СРПП відділу поліції № 1 Бориспільського РУП ГУНП в Київській області Бабаком О. В. відносно ОСОБА_1 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3499364 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАПта накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_1 18.11.2024 о 08.44 год в м. Переяславі Київської області по вулиці Шевченка керував транспортним засобом марки «Дачія», реєстраційний номер НОМЕР_1 та здійснив зупинку ближче 10 м від пішохідного переходу, не пов`язану з наданням переваги у русі, чим порушив п.п. 15.10 г) ПДР України порушення стоянки, стоянка ближче 50 м від залізничних переїздів.

Відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до підпункту г) пункту 15.10 ПДР України стоянка забороняється ближче 50 м від залізничних переїздів. Ні вулиця Шевченка, ні будь-яка інша вулиця чи територія м. Переяслава Бориспільського району Київської області не має залізничних переїздів, а тому будь-яка особа, яка керує транспортним засобом, апріорі не може здійснити порушення пп. г) п. 15.10 ПДР України в м. Переяславі.

Проте, підпунктом г) пункту 15.9 ПДР України на зупинка забороняється пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Із встановлених судом обставин убачається, що ОСОБА_1 як водій здійснив саме порушення вимог підпункту г) пункту 15.9 ПДР України, а не підпункту г) пункту 15.10 ПДР України.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Дані положення врегульовані статтею 251 КУпАП.

Доказів щодо обґрунтованості своїх вимог позивач не надав. Так само, як і відповідачі не надали жодного доказу на спростування заявлених позовних вимог.

Виходячи із принципів змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування усіх обставин справи; законності і обґрунтованості судового рішення суд дійшов висновку про те, що зміст оскаржуваної постанови свідчить про порушення ОСОБА_1 вимог підпункту г) пункту 15.9 ПДР України.

За правилами ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення є обов`язковою вимогою для забезпечення завдань КУпАП та мети адміністративного стягнення (ч. 2 ст. 7 КУпАП).

При малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Положення цієї статті не застосовуються до правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 121, частиною п`ятою статті 122, статтями 122-2, 122-4, частиною третьою статті 123, частинами другою - п`ятою статті 126, статтями 130, 161-1 і 173-2 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний наділений повноваженнями змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Тому, аналізуючи обставини справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Зокрема, позивачу слід змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено та на підставі ст. 22 КУпАП звільнити його від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження.

Таким чином, провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 5 статті 139 КАС України визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивачем при оскарженні до суду постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 2025 рік становить 605,60 грн (3 028,00 грн х 0,2). Однак, він звільнений від сплати судового збору як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986-1987 рр., категорія 2.

Судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З врахуванням висновку суду про ухвалення рішення про часткове задоволення вимог позивача, з Головного управління Національної поліції в Київській області на користь держави підлягає стягненню, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Київській області, судовий збір в розмірі 605,60 грн, що є ставкою судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 9, 72, 77, 79, 139, 286 КАС України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до інспектора СРПП відділу поліції № 1 Бориспільського РУП ГУНП в Київській області Бабака Олега Володимировича та Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності протиправною та її скасування, задовольнити частково.

Змінити захід стягнення у постанові серії ЕНА № 3499364 від 18.11.2024, що винесена інспектором відділу поліції № 1 Бориспільського РУП ГУНП в Київській області Бабаком О. В. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн. та на підставі ст. 22 КУпАП звільнити його від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням, а відповідно до ч. 2 ст. 284 КУпАП справу про адміністративне правопорушення відносно нього, закрити.

Стягнути на користь держави, в особі Державної судової адміністрації України, судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Київській області.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач: Бабак Олег Володимирович інспектор відділу поліції № 1 Бориспільського РУП ГУНП в Київській області, адреса місцезнаходження: вул. Магдебурзького права, буд. № 25А, м. Переяслав, Бориспільський район, Київська область, 08400.

відповідач: Головне управління Національної поліції в Київській області, адреса місцезнаходження: вул. Володимирська, буд. № 15, м. Київ, 01601.

Суддя О. І. Рева