Справа № 420/17469/24
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2025-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно виплачених коштів, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася Військової частини НОМЕР_1 з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно виплачених коштів в сумі 55667,41 грн. в рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок отримання без належної на те правової підстави грошового забезпечення за час відсутності на військовій службі без поважних причин у період з 17.01.2024 року по 11.03.2024 року включно.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу - відповіді на відзив.

Позов обґрунтований позивачем тим, що відповідача за результатами проведеного службового розслідування притягнуто до матеріальної відповідальності, оскільки він несвоєчасно повернувся з лікувального закладу до військової частини, був відсутній на військовій службі без поважних причин у період з 17.01.2024 року по 11.03.2024 року, однак отримував грошове забезпечення за цей період, а тому позивач вважає, що у нього виникло право на повернення безпідставно отриманих відповідачем коштів

Відзив від відповідача до суду не надходив.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що позовна заява Військової частини НОМЕР_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 у період з 26.02.2022 року по 05.05.2024 року на посаді хіміка взводу радіаційного, хімічного, біологічного захисту роти радіаційного, хімічного біологічного захисту.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 10 квітня 2024 року №95-РС матрос ОСОБА_1 , хімік взводу радіаційного, хімічного, біологічного захисту роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 , звільнено у відставку за п. п. « 6» (за станом здоров`я) п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

В цьому наказі зазначено, що відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №746 від 20.04. 2024 року, меморіального ордеру №14 том №1 відповідач має залишок заборгованості перед військовою частиною, який складає 55667,41 грн.

Заборгованість позивача перед військовою частиною виникла в зв`язку з тим, що, за результатами проведеного службового розслідування, командиром Військової частини НОМЕР_1 підписаний наказ №746 від 20 квітня 2024 року, в якому зазначено, що знайшов своє підтвердження факт несвоєчасного повернення ОСОБА_1 з лікувального закладу до військової частини та відсутності його на військовій службі без поважних причин у період з 17.01.2024 року по 11.03.2024 року включно, під час дії воєнного стану.

Крім того, цим наказом за порушення вимог ст. 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відповідно до п. «в» ст. 48, керуючись ст. 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, позивача притягнути до дисциплінарної відповідальності у вигляді «суворої догани», прийнято рішення вважати його таким, якому не виплачувалася щомісячна премія та додаткова винагорода за березень 2024 року.

Також, цим наказом, відповідно до ч. 7 ст.8 розділу ІІІ Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», позивача притягнуто до повної матеріальної відповідальності на суму завданих з його вини державі збитків у розмірі 55667,41 грн. із стягненням суми завданої шкоди щомісяця із грошового забезпечення в розмірі 20 відсотків його місячного грошового забезпечення до повного її погашення, внесенням суми заподіяної шкоди до Книги обліку нестач та Книги обліку грошових стягнень та нарахувань Військової частини НОМЕР_1 , з позбавленням премії за квітень 2024 року, внесенням відповідних змін до наказу в частині не прибуття до військової частини позивача з лікування 17.01.2024 року та зверненням до Територіального управління Державного бюро розслідувань у зв`язку з формальними ознаками військового кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України в діях позивача.

З матеріалами службового розслідування та наказом №746 від 20 квітня 2024 року позивач ознайомлений 20.04.2024 року про що свідчить його підпис на титульному аркуші матеріалів службового розслідування.

Зазначене службове розслідування призначене наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 18 березня 2024 року №633 з метою уточнення причин і умов, що призвели до самовільного залишення місця служби (неприбуття до військової частини після лікування), а також встановлення ступеня вини військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Відповідно до п. 1, 3 розділу ІІ, п. 7 розділу І «Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України», затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року №608, службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; тощо.

Службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Службове розслідування за фактами завданої шкоди державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, проводиться з дотриманням вимог даного Порядку та положень Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі».

Відповідно до положень п. 4, 5 ч. 1 ст. 1, ч. 1, 2 ст. 3, ч. 1 ст. 6, ст. 7, ст. 9 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» матеріальна відповідальність вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Прямою дійсною шкодою є збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.

Підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених ст. 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Завдана шкода не підлягає відшкодуванню, а особи звільняються від матеріальної відповідальності у разі, якщо шкоду завдано внаслідок: 1) дії непереборної сили; 2) необхідної оборони; 3) крайньої необхідності; 4) виконання наказу або розпорядження командира (начальника), крім випадків виконання явно злочинного наказу або розпорядження; 5) виправданого службового ризику; 6) затримання особи, що вчинила злочин, фізичний або психічний примус; 7) виконання спеціального завдання з попередження чи розкриття злочинної діяльності організованої групи чи злочинної організації. Шкода не підлягає відшкодуванню у випадку смерті винної особи.

Обставини, що виключають матеріальну відповідальність, підлягають встановленню під час проведення розслідування.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі, зокрема, виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій; вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення; тощо.

Розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.

Згідно з положеннями ст. 8, 12 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» у разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб. Розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню. Наказ доводиться до винної особи під підпис.

У разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

Крім того, відповідно до положень ст. 26, 27 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення злочину військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Матеріалами службового розслідування підтверджуються обставини вчинення позивачем дисциплінарного проступку та завдання матеріальної шкоди Військовій частині НОМЕР_1 .

Так, з довідки-доповіді військової частини НОМЕР_1 від 09.03.2024 вихідний №1112/1065 вбачається, що 08.03.2024 року отримана інформація з КНП «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» про те, що військовослужбовець призваний за мобілізацією матрос ОСОБА_1 , хімік роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 , який госпіталізований 15.12.2023 року, виписаний 16.01.2024 року з цього медичного закладу (виписка із медичної карти стаціонарного хворого №0647/24) та убув до військової частини, однак, станом на 08.03.2024 року до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 не прибув у зв`язку з чим в діях військовослужбовця вбачаються формальні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.407 Кримінального кодексу України.

З довідки-доповіді військової частини НОМЕР_1 від 11.03.2024 року вихідний №1112/109, вбачається, що відповідач 11.03.2024 року повернувся із самовільного залишення частини до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 .

Опитані під час службового розслідування військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 підтвердили, що відповідач не прибув до військової частини після лікування та не доповідав про причини не прибуття.

Відповідач зазначав, що після того як виписався з лікарні йому були надані рекомендації щодо лікування, він проходив реабілітацію вдома, не знав що йому потрібно повернутися у військову частини, оскільки був на реабілітації, тощо.

Однак не повернення позивача до військової частини після виписки з лікарні, не повідомлення ним про причини не повернення, порушують положення ст. 14 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, п. 189, 190, 191 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, ст. 23, 25 Статуту гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України, тощо.

Матеріалами службового розслідування встановлено, що відповідач не звертався встановленим порядком до органу управління Служби правопорядку Одеського регіону, також, військова частина не отримувала жодного повідомлення про продовження матросом ОСОБА_1 лікування або наявність підстав для убуття у відпустку за станом здоров`я від начальника органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем проведення проживання військовослужбовця, а також, щодо наявності у матроса ОСОБА_1 законних підстав, за яких він міг затриматись в дорозі до місця проходження служби або щодо не можливості прибуття вищевказаного військовослужбовця до місця служби з поважних причин.

Крім того, матеріали службового розслідування містять дані щодо проходження відповідачем лікувань, однак підтверджень проходження лікувань в період з 17.01.2024 року по 11.03.2024 року не має.

Відтак, за матеріалами службового розслідування особиста недисциплінованість матроса ОСОБА_1 , нехтування вимогами статутів Збройних Сил України та обов`язками служби призвели до відсутності його на військовій службі без поважних причин, як наслідок, призвели до переплати грошового забезпечення та завдання шкоди державі в наслідок надмірної виплати грошових коштів на загальну суму 55667,41 грн.

З аналізу вищезазначених положень законодавства вбачається, що до матеріальної відповідальності може бути притягнуто військовослужбовця у разі заподіяння прямої дійсної шкоди, наявної з його боку протиправної поведінки у зв`язку з неналежним виконанням ним обов`язків військової служби або службових обов`язків, наявності взаємозв`язку між діями військовослужбовця та заподіяною шкодою та за відсутності обставин, які звільняють особу від матеріальної відповідальності.

В даному випадку наявна шкода у вигляді надмірної виплати грошових коштів військовослужбовцю за період з 17.01.2024 року по 11.03.2024 року в розмірі 55667,41 грн., протиправна поведінка особи, тобто, неналежне виконання обов`язків військової служби відповідачем, що призвело до порушення ним вимог ст. 11,12, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 2, 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою у вигляді зайвих виплат грошових коштів, а також відсутні обставини, які звільняють особу від матеріальної відповідальності, передбачені ст. 9 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі».

Відповідно до п. 15 розділу І «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року №260, грошове забезпечення не виплачується (окрім іншого) за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше. Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення. Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Таким чином, з дня несвоєчасного прибуття з лікувального закладу, відповідач втратив право на отримання грошового забезпечення військовослужбовця.

Відповідно до положень ст. 1212, 1213, 1215 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі №753/15556/15-ц зазначила, що у ст. 1215 Цивільного кодексу України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і, відповідно, тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

При цьому, матеріалами службового розслідування підтверджується факт не своєчасного повернення з лікувального закладу до військової частини та відсутності на військовій службі без поважних причин у період з 17.01.2024 по 11.03.2024 року включно, під час дії воєнного стану, хіміка взводу радіаційного, хімічного, біологічного захисту роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 матроса ОСОБА_1 (самовільне залишення військової частини), якому здійснена переплату грошового забезпечення за період з 17 січня 2024 року по 11 березня 2024 року у розмірі 55 667,41 грн., у зв`язку із виявленням факту несвоєчасного прибуття відповідача з лікувального закладу, тобто, підтверджується недобросовісність набувача цих коштів, а тому у відповідача є обов`язок повернути безпідставно одержане майно.

Суд звертає увагу, що наказ про притягнення відповідача до матеріальної відповідальності, а також наказ про звільнення, в якому зазначено про наявну заборгованість відповідача перед позивачем не оскаржені, не скасовані, є діючими, доказів сплати відповідачем зайво виплачених коштів до суду не надано, обставин безпідставності стягнення коштів відповідачем не наведено, а тому ці кошти підлягають стягненню з відповідача в судовому порядку.

Таким чином, у суду є всі підстави для стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно виплачених коштів в сумі 55667,41 грн. в рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок отримання без належної на те правової підстави грошового забезпечення за час відсутності на військовій службі без поважних причин у період з 17.01.2024 року по 11.03.2024 року включно.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Військової частини НОМЕР_1 обґрунтовані, відповідають вимогам законодавства та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. 6, 14, 90, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно виплачених коштів в сумі 55667,41 грн. в рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок отримання без належної на те правової підстави грошового забезпечення за час відсутності на військовій службі без поважних причин у період з 17.01.2024 року по 11.03.2024 року включно задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) безпідставно виплачені кошти в сумі 55667,41 грн. в рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок отримання без належної на те правової підстави грошового забезпечення за час відсутності на військовій службі без поважних причин у період з 17.01.2024 року по 11.03.2024 року включно.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Леонід СВИДА