Справа № 545/5730/24
Суддя: Лівер І. В.
Дата ухвалення: 2025-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

єдиний унікальний номер справи 545/5730/24
номер провадження 2-а/546/4/25
РІШЕННЯ

іменем України

14 лютого 2025 року м. Решетилівка Полтавської області

Решетилівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді - Лівер І.В.,

з участю секретаря судового засідання В`язовської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Решетилівка Полтавської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. У якій просить поновити строк на подання позовної заяви. Визнати протиправною та скасувати постанову № 4754 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП від 15.11.2024. Справу про адміністративне правопорушення закрити стосовно ОСОБА_1 . Витрати, пов`язані з розглядом справи стягнути з відповідача.

У позові вказано, що відповідно до постанови № 4754 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 від 15.11.2024 зазначено, що 11.11.2024 р. о 11:10 год. до ІНФОРМАЦІЯ_2 прибув самостійно громадянин ОСОБА_1 , де було встановлено, що останній 21.05.2024 отримав повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 14:00 год. 23.05.2024, але в установлений час не прибув за повісткою, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.

На підставі вказаного начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 15.11.2024 відносно нього винесено постанову за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 гривень.

Ніяких повісток щодо необхідності прибути у відповідний ІНФОРМАЦІЯ_2 він не отримував.

Вказує, що він оскаржувану постанову виявив у своїй поштовій скринці 18 грудня 2024 року, у зв`язку з чим 19.12.2024 він уклав договір з адвокатом про надання правничої допомоги № ТА-16/12/24. З`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 11.11.2024 з метою оформлення свого права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

30.11.2024 отримав довідку та мав відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з терміном до 07.02.2025.

Його повідомили про неявку до ТЦК за раніше направленою повісткою. Зазначену повістку він не отримував, тому з`явитися до ТЦК фактично не міг.

Він з винесеною постановою № 4754 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 від 15.11.2024 не погоджується, оскільки у нього був відсутній умисел на вчинення адміністративного правопорушення та вимог абз. 2 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», абз. 1 ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» вказаних в постанові та п.п. 2 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідно до додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Окрім цього, зазначив про строки, які зазначені в ст. 38 КУпАП.

Позивач прохає суд постановити рішення, яким постанову по справі про адміністративне правопорушення від 15.11.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП визнати протиправною, скасувати, провадження у справі закрити, стягнути з відповідача судові витрати. Також просив визнати поважною причину пропуску строку оскарження та поновити строк звернення до суду.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 08.01.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 передано на розгляд за підсудністю до Решетилівського районного суду Полтавської області.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справи, 03.02.2025 справа розподілена судді Лівер І.В.

Ухвалою Решетилівського районного суду Полтавської області від 04.02.2025 поновлено позивачу строк на оскарження, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду на 13:30 год. 14.02.2025.

У судове засідання ОСОБА_1 та його представник Ткаченко А.В. не з`явились, ОСОБА_3 14.02.2025 надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримують, з підстав викладених у ній, прохають його задовольнити. Крім того, в своїй заяві повідомляє, що докази на підтвердження понесених витрат будуть подані до Решетилівського районного суду Полтавської області в порядку ч. 7 ст. 139 КАС України протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

У судове засідання представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Будь яких заяв, клопотань та відзиву до суду не надходило.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Із матеріалів справи вбачається, що 15.11.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 винесено постанову № 4754 по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП. Суть адміністративного правопорушення: 11.11.2024 о 11-10 год. до ІНФОРМАЦІЯ_2 прибув самостійно громадянин ОСОБА_1 , де було встановлено, що останній 21.05.2024 отримав повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 14:00 год. 23.05.2024, але в установлений час не прибув за повісткою. ОСОБА_1 порушив вимоги абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п.п. 2 п. 1 Правил військового обліку призовників та військовозобов`язаних, викладених у додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого ПКМУ від 30.12.2022 № 1487, абз. 2 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Позивач свою вину у правопорушенні не визнає, вважає, що для притягнення до відповідальності були відсутні будь-які правові підстави, оскільки відсутні докази на підтвердження його вини у вчиненні правопорушення, так як він не був належним чином сповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу наведеної норми слідує, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями статті 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Також, частиною першою статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 ст. 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Решетилівський районним судом Полтавської області в ухвалі про відкриття провадження у справі від 04.02.2025 відповідачу було встановлено строк до 11:00 год. 14.02.2025 для надання відзиву на позовну заяву.

Копія ухвали про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою з додатками та судовою повісткою про виклик до суду на 14.02.2025 надсилалася відповідачу, останній отримав 05.02.2025 та 06.02.2025.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 (справа №537/4012/16-а), від 08.11.2018 (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа № 743/1128/17), від 15.11.2018 (справа № 524/7184/16-а).

Згідно ч. 3 ст. 210 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, а саме: вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до копії військово-облікового документа № 2 від 13.11.2024, ОСОБА_1 має склад рядовий, військове звання солдат, військово-облікова спеціальність 790037А. Рішенням ВЛК 12.11.2024 ІНФОРМАЦІЯ_2 придатний до військової служби ст. 38в, 45 б, 58 а ір. ІІ.

Відповідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 № 69/3/7023 ОСОБА_1 , 1984 р.н., надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» як такому, що є здобувачем фахової передвищої освіти. На строк до 07.02.2025.

Крім того, до матеріалів справи позивачем долучено копію конверта, я кого не вбачається можливим коли та яким чином він направлявся на адресу позивача.

Крім цього, позивачем долучена копія адвокатського запиту до ІНФОРМАЦІЯ_2 за № 599 від 26.12.2024, на який на момент розгляду справи не надано відповідь, та яка не була долучена до матеріалів справи учасниками справи.

Отже, з наявних матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, відповідачем не доведена, оскільки відсутні будь-які докази того, що останній був належним чином оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 чи ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, суд доходить висновку, що начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 КУпАП не з`ясував всі обставини, передбачені ст. 280 КУпАП, у зв`язку з чим безпідставно та неправомірно виніс постанову від 15.11.2024, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, а тому вимоги позивача підлягають задоволенню.

Окрім цього, з винесеної постанови № 4754 по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, вбачається, що 11.11.2024 о 11-10 год. до ІНФОРМАЦІЯ_2 прибув самостійно громадянин ОСОБА_1 , де було встановлено, що останній 21.05.2024 отримав повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 14:00 год. 23.05.2024, але в установлений час не прибув за повісткою. Правопорушення вчинено в особливий період, що передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Постанова № 4754 винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 15 листопада 2024 року.

Однак, згідно з ч. 1 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частині сьомій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Згідно з ч. 7 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги встановлені обставини, а також те, що правомірність прийнятого рішення відповідачем не доведено, суд доходить висновку про задоволення позову, визнання протиправною і скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

При цьому суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Позивачем у справі сплачено судовий збір у розмірі 1211, 20 грн. відповідно квитанції № DFQ8-YBRB-KSUE від 27.12.2024, який просив стягнути з відповідача, а також просив стягнути з відповідача 8 000,00 грн витрати на правничу допомогу.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Разом з тим, відповідно до правової позиції у постанові по справі № 543/775/17 від 18.03.2020 Велика Палата Верховного Суду вирішила за необхідне відступити від висновку Верховного Суду України в постанові від 13 грудня 2016 року (провадження № 21-1410а16), вказавши, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення.

В контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права зазначає, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону № 3674-VІ, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

З огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено у 2024 році прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі на 01.01.2024 3028,00 грн.

Отже, з ІНФОРМАЦІЯ_2 за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 605,60 грн, оскільки саме така ставка судового збору передбачена чинним законодавством.

Окрім того, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Ткаченко А.В. в своїй заяві від 14.02.2025, повідомив, що докази на підтвердження понесених витрат будуть подані до Решетилівського районного суду Полтавської області в порядку ч. 7 ст. 139 КАС України протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 77, 243-246, 250, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 15 листопада 2024 року винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. за адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі його апеляційного оскарження - моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повне найменування (ім`я) сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: с. Білоконі, Полтавський район, Полтавська область, 38400;

Представник позивача адвокат Ткаченко Анна Володимирівна, РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 .

Повней текст рішення складений 14.02.2025.

Суддя І.В. Лівер