Справа № 420/8373/24
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2025-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/8373/24

Перша інстанція: суддя Свида Л.І.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Градовського Ю. М., Шеметенко Л. П.

розглянувши, в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 року у справі за позовом адвоката Ільїчова Сергія Дмитровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У березні 2024 року адвокат Ільїчов С.Д., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (далі ГУ ДМС в Одеській області), в якому просив:

- визнати протиправними дії щодо відмови його довірительці у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ (далі Положення №2503-ХІІ);

- зобов`язати ГУ ДМС в Одеській області оформити та видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України у формі книжечки, відповідно до Положення №2503-ХІІ.

В обґрунтування заявлених вимог адвокат зазначає, що за результатами розгляду заяви його довірительки про отримання паспорта громадянина України, зразка 1994 року у формі книжечки, Малиновський відділ у місті Одесі ГУ ДМС в Одеській області надав відповідь, в якій зазначив про відсутність законних підстав для видачі паспорта у вигляді книжечки.

Вважаючи вказану відмову протиправною, адвокат вказує, що стаття 32 Конституції України визначає, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Адвокат звертає увагу на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладеної в рішенні у зразковій справі № 806/3265/17 від 19.09.2018.

Як наголошує адвокат, суд найвищої інстанції виснував, що норми Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» на відміну від норм Положення № 2503-ХІІ не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорту у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, ім`я та по-батькові та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій, що є безумовним порушенням вимог статті 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, не відповідає вимогам якості закону, тобто втручання не було «встановлене законом» не було «необхідним у демократичному суспільстві» у тому сенсі, що воно було непропорційним цілям, які мали бути досягнуті, не покладаючи на особу особистий надмірний тягар.

Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне життя, у контексті неможливості реалізації права на власне ім`я, що становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Тож, покликаючись на статтю 8 Конвенції, адвокат наголошує, що органи державної влади не можуть втручатись у права його довірительки, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 року, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), позов ОСОБА_1 - задоволено.

Визнано протиправними дії Малиновського відділу у м. Одесі ГУ ДМС в Одеській області щодо відмови в оформленні та видачі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорта громадянина України у формі книжечки, відповідно до Положення №2503-XII.

Зобов`язано ГУ ДМС в Одеській області оформити та видати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення №2503-XII.

Стягнуто з ГУ ДМС в Одеській області, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Вирішуючи спір та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що будь-яке обмеження прав і свобод особи повинно бути чітким та законодавчо визначеним, однак у даному випадку таке обмеження, як неможливість отримання паспорта у формі книжечки, законодавством не передбачено.

Суд відзначив, що відповідно до положень статті 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, користування правами та свободами, визнаними в ній, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, незалежності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

Покликаючись на висновки Великої Палати Верховного Суду, наведені у постанові від 19.09.2018 у зразковій справі № 806/3265/17, суд дійшов висновку, що неоформлення позивачці паспорта громадянина України у формі книжечки, без електронного носія, через її релігійні переконання, які не призводять до негативних наслідків тих чи інших людей та не спрямовані проти цих людей чи держави, обмежують її права, що встановлені законом, і не є необхідними в демократичному суспільстві.

Суд визнав необґрунтованими посилання орану міграційної служби на ненадання позивачкою документів, що є передумовою для розгляду питання щодо оформлення та видачі паспорта у формі паспортної книжечки, оскільки відсутність вказаних документів не була підставою для відмови у видачі паспорту громадянина України у формі книжечки та не була зазначена у відповіді суб`єкта владних повноважень.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ДМС в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що суд першої інстанції, під час ухвалення рішення, не врахував, що ОСОБА_1 до заяви про отримання паспорту-книжечки не надала перелік документів, передбачений пунктом 2 розділу IV Наказу МВС України від 06.06.2019 № 456 «Про затвердження Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України» (далі - Тимчасовий порядок№ 456).

Отже, як указує скаржник, оскільки заявницею під час звернення до міграційного органу не був дотриманий вищевказаний порядок, подана позивачкою заява, не може бути підставою для вирішення питання щодо оформлення паспорта громадянина України, адже передумовою розгляду такого питання є подання особою відповідної заяви разом із переліком документів, що указаний Тимчасовим порядком№ 456.

Також скаржник наголошує на тому, що посилання суду першої інстанції на висновки Великої Палати Верховного Суду, наведені у постанові від 19.09.2018 у зразковій справі №806/3265/17 є помилковим, адже ця справа не є релевантною до спору, що виник у даній справі.

За таких підстав, на переконання скаржника, з боку органу міграційної служби не було допущено жодних порушень прав та інтересів ОСОБА_1 , гарантованих Конституцією України , а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Ільїчов С.Д., який діє в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на доводи, які ідентичні доводам викладеним у позовній заяві та які узгоджуються із висновками суду першої інстанції, наголошує на тому, що аргументи скаржника суперечать позиції Великої Палати Верховного Суду, яка викладена в постанові від 19.09.2018 у зразковій справі № 806/3265/17.

Рішення суду адвокат вважає законним та обґрунтованим, а тому в задоволенні скарги просить відмовити, а рішення суду залишити без змін.

Ураховуючи, що апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України та 27.12.2007 документована паспортом громадянина України у вигляді книжечки, виданим Київським РВ ГУМВС в Одеській області.

30.07.2007 Державною податковою адміністрацією України ОСОБА_1 присвоєний ідентифікаційний номер платника податків, який занесений до Державного реєстру фізичних осіб 20.07.2007.

16.01.2024 у зв`язку із непридатністю до користування свого старого паспорта громадянина України, позивачка звернулася до Малиновського відділу у м. Одесі ГУ ДМС в Одеській області із заявою про надання замість пошкодженого паспорту громадянина України у вигляді книжечки такий самий паспорт громадянина України у вигляді книжечки зразка 1994 року, відповідно до Положення №2503-ХІІ (а.с.13).

До вказаної заяви позивач додала ксерокопію паспорту та копію свідоцтва про народження.

19.01.2024 листом №5114-67/5114.1-24 Малиновський відділ у м. Одесі ГУ ДМС в Одеській області повідомив ОСОБА_1 , що правовідносини щодо порядку видачі паспорта громадянина України регулюються Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 302 від 25.03.2015, Положенням №2503-ХІІ, згідно яких паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Також територіальний орган міграційної служби проінформував про те, що наказом МВС України «Про затвердження Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України» від 06.06.2019 № 456 визначений тимчасовий порядок оформлення та видачі паспорту громадянина України зразка 1994 року та указав, що у такому випадку, особі, разом із заявою про видачу паспорту, необхідно надати відповідний перелік документів.

Вважаючи протиправними дії щодо відмови у виготовлені паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що наявні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Вирішальним у цій справі є питання чи дотрималася позивачка, при зверненні до територіального органу міграційної служби, Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, яким регулюється порядок оформлення та видачі паспорту громадянина України зразка 1994 року.

Розв`язуючи це питання, колегія суддів керується наступним.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 № №2235-ІІІ документом, що підтверджує громадянство України, є, в тому числі, паспорт громадянина України.

Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-XII, відповідно до статті 5 Закону України «Про громадянство України» затверджено «Положення про паспорт громадянина України та Положення про паспорт громадянина України для виїзду за кордон»(далі і вище - Положення № 2503-XII).

За змістом пункту 3 Положення № 2503-XII, бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 3, 8 Положення № 2503-XII бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.

Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується.

До паспортної книжечки при досягненні громадянином 25- і 45-річного віку вклеюються нові фотокартки, що відповідають його вікові. Паспорт, в якому не вклеєно таких фотокарток при досягненні його власником зазначеного віку, вважається недійсним.

Відповідно до пункту 13 Положення № 2503-XII для одержання паспорта громадянин подає: заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України; свідоцтво про народження; дві фотокартки розміром 35х45 мм; у необхідних випадках документи, що підтверджують громадянство України.

25.03.2015 постановою Кабінету Міністрів України від № 302 затверджений Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, (далі - Порядок № 302).

Відповідно до пунктів 1-2 Порядку № 302 паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Паспорт виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Пунктом 1 Порядку №302 затверджений:

-зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм згідно;

-зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія;

-Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України.

Пунктом 2 Порядку №302 із застосуванням засобів Реєстру запроваджено:

- з 01 січня 2016 року - оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року

- з 01 листопада 2016 року - оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.

Згідно пункту 3 Порядку №302 прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 01 листопада 2016 року припиняється.

Державна міграційна служба до законодавчого врегулювання питання завершення оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснює оформлення та видачу таких паспортів у порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ, громадянам України, щодо яких прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року.

06.06.2019 Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 456 затверджений Тимчасовий порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України (далі і вище Тимчасовий порядок № 465).

Пункт 1 Розділу І Тимчасового порядку №456 встановлює, що цей Тимчасовий порядок розроблений відповідно до абзацу п`ятого пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України», постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 №398 «Про внесення зміни до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302», Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII (в редакції Постанови Верховної Ради України від 23.02.2007 № 719-V).

Тимчасовий порядок № 456 визначає порядок подання документів, їх розгляду і прийняття рішення про оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року (далі - паспорт) особі, щодо якої прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року (далі - рішення суду), засвідчене в установленому законодавством порядку.

Відповідно до пункту 1 Розділу VІ Тимчасового порядку №456 для оформлення паспорта замість втраченого або викраденого заявник подає: 1) заяву про втрату/викрадення паспорта (далі - заява про втрату паспорта) за зразком, наведеним у додатку 5 до цього Тимчасового порядку; 2) рішення суду; 3) заяву; 4) дві (три - у разі одержання втраченого паспорта в іншому територіальному підрозділі ДМС) фотокартки розміром 3,5 x 4,5 см; 5) платіжний документ з відміткою банку про сплату державного мита або оригінал документа про звільнення від його сплати (у разі втрати паспорта); 6) витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (у разі викрадення паспорта на території України); 7) довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (для внутрішньо переміщених осіб); 8) посвідчення про взяття на облік бездомної особи, видане відповідним центром обліку бездомних осіб (для бездомних осіб).

З наведеного вбачається, що заявник, звернувшись до уповноваженого суб`єкта з відповідними документами, передбаченими вказаною нормою, має право на оформлення паспорта громадянина України замість втраченого або викраденого.

Тобто, зазначеними вище нормами законодавства України передбачені два рівнозначних альтернативних варіанти оформлення документа, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України, а саме: паспорт у вигляді паспортної книжечки або паспортна картка.

Повертаючись до матеріалів справи, колегія суддів встановила таке.

Як мовилося вище, ОСОБА_1 звернулася до Малиновського відділу м. Одеси ГУ ДМС в Одеській області із заявою про оформлення та видачу паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки замість пошкодженого паспорта громадянина України у вигляді книжечки.

Орган міграційної служби листом надав відповідь на указану заяву, в якій указав, що згідно положень Закону 5492-VI, Положення № 2503-XII та Порядку №302 паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Також міграційний орган пояснив, що згідно положень Тимчасового порядку №456 під час звернення із заявою про оформлення паспорта громадянина України замість втраченого або непридатного, особа повинна надати до своєї заяви перелік документів, визначений ним, в тому числі, рішення суду.

Таким чином, з листа відповідача, з яким висловлює незгоду позивачка, слідує, що рішення за результатами розгляду її заяви орган міграційної служби не приймав і він за своєю суттю є відповіддю на її звернення із роз`ясненням положень законодавства, якими врегульоване питання оформлення паспорта, а не рішенням про відмову у його видачі в розумінні частини 7 статті 16 Закону № 5492-VI, з яким позивачка пов`язує підстави звернення до суду із цим позовом, тобто не є тим розпорядчим документом, з прийняттям якого виникають правові наслідки для позивачки.

Матеріалами справи також не підтверджується, що позивачка зверталася до відповідача із заявою, сформованою відповідно до вимог чинного законодавства, та з доданим до неї обов`язковим переліком документів, що є передумовою для розгляду питання про оформлення та видачу паспорта громадянина України встановленого зразка.

Окрім цього, колегія суддів зауважує, що під час звернення до уповноваженого органу, в обґрунтування своєї заяви про видачу паспорта у вигляді книжечки, ОСОБА_1 не навела жодних аргументів стосовно, зокрема, своїх релігійних переконань, натомість відповідь на заяву просила надати у строки передбачені Законом України «Про звернення громадян». Про релігійні переконання своєї довірительки, зокрема, зазначає її представник, покликаючись на позицію Великої Палати Верховного Суду, яка викладена в постанові від 19.09.2018 у зразковій справі № 806/3265/17

Отже, розгляд заяви позивачки відповідно до Закону України «Про звернення громадян» із роз`ясненням законодавчо визначеного алгоритму дій, необхідних для отримання паспорта громадянина України, на думку колегії суддів, не є порушенням прав позивачки з боку відповідача.

Колегія суддів вважає, що визначений позивачкою у позовній заяві спосіб захисту її порушеного права, не може бути застосований при вирішенні спірних правовідносин, позаяк недотримання позивачкою вимог, в частині подання необхідного переліку документів для оформлення паспорта, унеможливлює прийняття рішення уповноваженим суб`єктом про його оформлення та суперечить процедурі, визначеній Положенням № 2503-XII.

З огляду на наведене, колегія суддів доходить висновку, що оскільки заявниця не дотрималася процедури звернення для оформлення паспорта та не надала необхідні для цього документи, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо протиправності відмови відповідача та наявності підстав для задоволенні позову.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою, зокрема, у постановах від 07.11.2018 у справі №820/3327/16, від 21.08.2020 у справі №260/99/19, від 29.11.2019 у справі №260/1414/18, від 10.12.2020 у справі №240/575/20, в якій суд виснував, що реалізація волевиявлення громадянина на отримання паспорта, незалежно від форми такого, здійснюється шляхом подання заяви за формою, встановленою чинним законодавством, до компетентного органу особою, яка звертається за отриманням паспорта, із зазначенням інформації та долученням документів, які передбачені вимогами чинного законодавства.

При цьому, дотримання особою певних правил, пов`язаних з процедурою оформлення та видачі паспорта, зокрема, щодо дотримання форми заяви та надання відповідних документів, є обов`язковим.

Колегія суддів погоджується із доводами скаржника про помилковість застосування судом першої інстанції позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у зразковій справі №806/3265/17 та зазначає, що її застосування та, як наслідок, задоволення позову, було б можливо у тому випадку, якби ОСОБА_1 звернулася до відповідного територіального підрозділу ДМС України із заявою про видачу паспорта у формі книжечки, сформованою в установленій формі, та з доданим до неї обов`язковим переліком документів, а не на підставі Закону України «Про звернення громадян».

Аналогічна позиція була неодноразово висловлена Верховним Судом, зокрема у постановах від 26.06.2019 у справі №0840/3992/18, від 19.07.2019 у справі №2340/2876/18, від 25.07.2019 у справі №807/85/18, від 27.11.2019 у справі №589/4905/17 та від 29.11.2019 у справі №260/1414/18, які в силу положень статті 242 КАС України підлягають обов`язковому врахуванню у спірних правовідносинах.

Виходячи із законодавчих приписів та встановлених обставин справи в їх сукупності колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для задоволення поданого ОСОБА_1 позову.

З огляду на наведене, слід констатувати, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому наявні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду .

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, які мають значення для вирішення справи, а саме не з`ясував чи був дотриманий позивачкою відповідний порядок для отримання паспорта, зразка 1994 року та чи діяв суб`єкт владних повноважень всупереч даному порядку, судове рішення слід скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.

Розподіл судових витрат, відповідно до вимог статті 139 КАС України, не здійснюється.

Керуючись статтями: 308, 311, 315, 317, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 року скасувати.

Прийняти у справі постанову, якою в задоволенні позову адвоката Ільїчова Сергія Дмитровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Ю. М. Градовський

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 12.02.2025.