Справа № 320/30461/24
Суддя: Заїка Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2025-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Заїки М.М.,

суддів - Сорочка Є.О., Чаку Є.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської митниці на рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Будпостач» до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, -

ВСТАНОВИЛА:

Приватне підприємство «Будпостач» (далі - ПП «Будпостач», позивач) звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Київської митниці (далі також митниця, відповідач), в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці від 20 березня 2024 року №/2024/000008/2 про коригування митної вартості товарів.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що ним під час проходження процедури митного оформлення товарів було надано відповідачу документально підтверджені дані про митну вартість та ціну договору. Вказані документи не мали розбіжностей у числових значеннях, що підтверджують складові митної вартості товару, проте митницею протиправно було застосовано резервний метод визначення митної вартості товарів та необґрунтовано винесено рішення про коригування митної вартості товарів, яке підлягає скасуванню.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2024 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Київської митниці від 20 березня 2024 року №/2024/000008/2 про коригування митної вартості товарів.

Стягнуто на користь ПП «Будпостач» судовий збір у розмірі 8 187,97 грн за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Київської митниці.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідачем не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товарів за ціною договору, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товарів не встановлено, тому спірне рішення про коригування митної вартості є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Київська митниця подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2024 року скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що декларантом до митного оформлення не надано всіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товарів, а надані документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. На цій підставі від декларанта було витребувано додаткові документи згідно з переліком, викладеним у повідомленні. Однак, декларант не надав додаткові документи.

Таким чином, на переконання відповідача, враховуючи, що декларантом не підтверджено складові митної вартості, митним органом правомірно прийнято рішення про коригування митної вартості товару. Враховуючи наведене, а також відсутність інформації, необхідної для застосування попередніх методів, застосування шостого (резервного) методу в даному випадку повністю відповідає вимогам чинного законодавства.

Шостим апеляційним адміністративним судом ухвалою від 19 листопада 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги.

Зауважив, що оскільки контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, та не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню резервного методу, тому спірне рішення є неправомірним та таким, що підлягає скасуванню.

При цьому позивачем наголошено, що суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку, що зазначені відповідачем у спірному рішенні обставини не можуть бути підставою для витребування додаткових документів, оскільки виключно на підставі частини третьої статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України), митний орган може витребовувати додаткові документи. Однак, як вірно було встановлено судом, обставини, які б давали митному органу право витребовування додаткових документів, були відсутні.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Керуючись положеннями частини першої статті 308 КАС України, колегія суддів здійснювала перегляд оскаржуваного судового рішення в межах апеляційної скарги відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Встановлено, що ПП «Будпостач» (ідентифікаційний код 24267110, місцезнаходження: 02099, м. Київ, вул. Бориспільська, буд.9Е, кім.314) зареєстровано в якості юридичної особи 07 березня 1996 року, про що свідчать відомості в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

06 листопада 2023 року між компанією Shandong(Group) Co., LTD, (Китай) (далі - продавець), та позивачем (покупець) укладено контракт № 1705 (далі - контракт), відповідно до якого продавець продає, а покупець приймає товари (трактори, мотоблоки, культиватори, генератори, монопомпи, двигуни, приладдя і запасні частини до них).

Згідно з пунктом 1.2 контракту найменування (перелік), кількість, ціна за одиницю і загальна вартість товару, умови та строки поставки, вказуються у проформах-інвойсах, які є невід`ємною частиною даного контракту.

Відповідно до пункту 1.3 контракту товар поставляється окремими партіями. Поставка товару здійснюється партіями, сформованими на підставі замовлення покупця.

Пунктом 3.1 контракту визначено, що сторони за цим контрактом керуються правилами Інкотермс 2020.

Згідно з пунктом 3.3-3.4 контракту датою передачі права власності на товар є дата оформлення вантажної митної декларації.

Партія товару повинна супроводжуватися наступними відвантажувальними документами: транспортний документ відповідно до виду перевезення; інвойс; пакувальний лист.

Проекти всіх відвантажувальних документів відповідно до пункту 3.4 контракту повинні були узгоджені з покупцем не пізніше ніж за 2 робочих дні до запланованої дати відвантаження товару.

Продавець зобов`язаний надіслати оригінали вказаних документів на адресу покупця, зазначену в цьому контракті, протягом 10 днів з моменту передачі товару перевізнику.

Відповідно до пунктів 5.1-5.2 контракту загальна сума контакту становить 5 000 000 доларів США. Платежі за цим контрактом здійснюються у доларах США.

Для організації перевезення товарів до України ПП «Будпостач» 24 лютого 2020 року уклало з ТОВ «Мерск Україна Лтд» (далі Експедитор) Договір транспортного експедирування №.

Також, для перевезення товарів до України ПП «Будпостач» 14 лютого 2022 року уклало з Компанією Maersk A/S (Данія) (далі Перевізник) Договір №на перевезення зовнішньоторговельних вантажів.

07 листопада 2023 року компанією Shandong(Group) Co., LTD (Китай) надіслано позивачу прайс-лист щодо цін на товар (трактор).

Також 07 листопада 2023 року продавець виставив позивачу проформу-інвойс № SFPB231 на загальну суму 352 960 доларів США, з яких: трактор моделі Shifeng SF-240L (72 штуки) - 138 240 доларів США; трактор моделі Shifeng SF-240LR (48 штук) - 94 080 доларів США; трактор моделі Shifeng SF-244 (32 штуки) - 80 000 доларів США; трактор моделі Shifeng SF-244R (16 штук) - 40 640 доларів США.

В умовах проформи-інвойсу вказано, що портом завантаження є порт Qingdao, Китай. Порт розвантаження Гданськ, Польща. Умови оплати: попередня оплата. Термін поставки: до лютого 2024 року.

20 листопада 2023 року позивач на підставі платіжної інструкції в іноземній валюті № 120 здійснив передоплату за товар у розмірі 70 592 доларів США.

Крім того, 07 листопада 2023 року продавець направив позивачу комерційний інвойс №на загальну суму 173 760 доларів США, з яких: трактор моделі Shifeng SF-240L (24 штуки) - 46 080 доларів США; трактор моделі Shifeng SF-240LR (24 штуки) - 47 040 доларів США; трактор моделі Shifeng SF-244 (16 штук) - 40 000 доларів США; трактор моделі Shifeng SF-244R (16 штук) - 40 640 доларів США.

25 грудня 2023 року продавець передав перевізнику, ТОВ «Мерск Україна ЛТД», товар на підставі коносаменту № 234050376.

Крім того встановлено, що 11 січня 2024 року позивач на підставі платіжної інструкції в іноземній валюті № 5 здійснив передоплату за товар у розмірі 141 184 доларів США.

На підтвердження витрат транспортування товарів та включення вартості таких послуг до митної вартості позивачу надані рахунок-фактура ТОВ «Мерск Україна ЛТД» від 15 лютого 2024 року № на суму 202 047,52 грн.

У свою чергу, ТОВ «Мерск Україна ЛТД» для підтвердження витрат на транспортування товарів надано довідку від 19 лютого 2024 року № 42 на суму 202 047,52 грн та 8 925,64 доларів США за територією України.

Відповідно до товарно-транспортних накладних CMR № 2151-520171, № 2151-520304, № 2151-528279, № 2151-520239 товари були доставлені до Київської митниці.

В подальшому, з метою здійснення митного оформлення товарів, представником ПП «Будпостач» було подано до підрозділу митного оформлення Київської митниці митну декларацію № 24UA24U6 від 18 лютого 2024 року для митного оформлення товарів, у графі 31 якої зазначено «Трактор и для сільськогосподарських робіт, коліс, нові, потужністю не більше як 18кВт, рік випуску 2023, компл.: трактор колісний т.м. Shifeng SF-240L (24 к.с. (17,65 кВТ) - 24 шт, Shifeng SF-240LR (24 к.с. (17,65 кВТ) - 24 шт, Shifeng SF-244 (24 к.с. (17,65 кВТ) - 16 шт, Shifeng SF-244R (24 к.с. (17,65 кВТ) - 16 шт. Не містять в своєму складі приймачів та передавачів. Країна виробництва - CN. Виробник - Shandong(Group) Co., LTD (Китай)» загальною вартістю 173 760 доларів США. Поставка відбувалася на умовах FOB CN Qingdao.

На підтвердження заявленої митної вартості товару митному органу були подані:

- (0380) комерційний інвойс від 15 грудня 2013 року № SFSPE2334;

- (0705) коносамент від 25 грудня 2023 року № 234050376;

- (0722) залізнична накладна від 22 лютого 2024 року № ;

- (0722) залізнична накладна від 23 лютого 2024 року № ;

- (0722) залізнична накладна від 22 лютого 2024 року № ;

- (0722) залізнична накладна від 22 лютого 2024 року № ;

- (0861) сертифікат про походження товару від 19 січня 2024 року № 24С3725А0009/00008;

- (3001) платіжна інструкція в іноземній валюті від 21 листопада 2023 року № 120;

- (3001) платіжна інструкція в іноземній валюті від 11 січня 2024 року № 5;

- (3004) рахунок-фактура від 15 лютого 2024 року № ;

- (3004) рахунок-фактура від 15 лютого 2024 року № ;

- (3007) довідка ТОВ «Мерск Україна Лтд» про транспорті витрати від 19 лютого 2024 року № 42;

- (3014) прайс-лист від 07 листопада 2023 року;

- (4104) контракт від 06 листопада 2023 року № 1705;

- (m4103) додаток до договору від 14 лютого 2022 року №UA00072649;

- (m4103) додаток до договору від 24 лютого 2022 року №UA00072711;

- (9000) інформація з джерел інтернету від 18 березня 2024 року;

- (9000) лист з серійними номерами від 15 грудня 2023 року;

- (9000) презентація від 18 січня 2024 року;

- (9000) фото шильдів від 18 березня 2024 року;

- (9610) копія митної декларації країни відправлення від 16 грудня 2023 року № 01272813.

Розглянувши подані позивачем документи для підтвердження заявленої в митній декларації ІМ40ДЕ № 24UA24U6 від 18 лютого 2024 року митної вартості товарів, митний орган направив позивачеві електронне повідомлення, у якому зазначив, що подані до митного оформлення документи містять неточності.

Посилаючись на положення частини п`ятої статті 54 МК України, митний орган витребував від позивача наступні додаткові документи для підтвердження митної вартості імпортованих товарів: виписки з банківської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими організаціями; переклад українською мовою копії митної декларації країн відправлення.

Листом від 20 березня 2024 року ПП «Будпостач» зазначило, що немає можливості надати інші документи.

20 березня 2024 року Київською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №/2024/000008/2, згідно з яким відповідач, застосувавши резервний метод визначення митної вартості товарів, заявлену позивачем митну вартість товару в митній декларації ІМ40ДЕ № 24UA24U6 від 18 лютого 2024 року скоригував із 173 760 доларів США до рівня 257 592 доларів США.

Обґрунтовуючи підстави неприйняття заявленої позивачем митної вартості товару, митний орган у графі 33 спірного рішення зазначив, що надані декларантом документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів містять розбіжності, не містять усіх відомостей щодо фактично сплаченої ціни товару (яка підлягає сплаті), а також щодо числових значень складової митної вартості:

- декларантом до митного оформлення подано платіжні інструкції в іноземній валюті від 21 листопада 2023 року № 120 на суму 70 592 USD та від 11 січня 2024 року № 5 на суму 141 184 USD, що загально становить 211 776 USD, в той час як в рахунку-фактурі від 15 грудня 2023 року №SFSPE2334 зазначено вартість 173 760 USD;

- пунктом 5.3 контракту від 25 вересня 2023 року № 1645 передбачено, що «Платежі за Товар здійснюються Покупцем на умовах і в строки, зазначені в проформі-інвойсі або інвойсі, шляхом банківського переказу на банківський рахунок Продавця, вказаний в даному Контракті». Декларантом до митного оформлення відповідно до пункту 4 частини другої статті 53 Кодексу подано платіжні інструкції в іноземній валюті від 21 листопада 2023 року № 120 та від 11 січня 2024 року № 5. В графі 70 «Призначення платежу» платіжних інструкцій зазначено, що попередня оплата здійснюється відповідно до контракту від 06 листопада 2023 року № 1705, тоді як пунктом 5.3 контракту передбачено, що оплата за товар здійснюється на підставі проформи-інвойса або інвойса. Тобто, у платіжній інструкції не вказано реквізити проформи-інвойса або інвойса, відповідно до яких здійснюється попередня оплата за оцінювані товари. Таким чином, не можна однозначно стверджувати, що платіжні інструкції в іноземній валюті від 21 листопада 2023 року № 120 та від 11 січня 2024 року № 5 стосуються оцінюваних товарів;

- декларантом до митного оформлення відповідно до пункту 6 частини другої статті 53 Кодексу подано договір на перевезення зовнішньоторговельних вантажів від 14 лютого 2022 року №, укладений між компанією Maersk A/S (Данія, Копенгаген) та ПП «Будпочтач».

Пунктом 4.5 договору передбачено, що «Замовник зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі сплатити фрахт, супутні перевезенню роботи по завантаженню то розвантаженню, стивідорні витрати тощо (якщо такі є), а також інші взаємно погоджені платежі, що належать перевізнику за виконані роботи та послуги по перевезенню і обробці вантажів згідно з тарифами Лінії». Також, в графі 3 «Заявления отправителя» накладних УМВС від 22 лютого 2024 року № , від 23 лютого 2024 року № , від 22 лютого 2024 року № та від 22 лютого 2024 року № зазначено, що на станції Медика (Республіка Польща) здійснена «перегрузка в вагон другой ширины колеи».

Декларантом до митного оформлення відповідно до частини 2 статті 52 Митного кодексу України не подано митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню для підтвердження витрат (складові митної вартості) на навантаження, вивантаження, обробку оцінюваних товарів в порту Гданськ (Республіка Польща) та витрати перевантаження на станції Медика (Республіка Польща).

- декларантом до митного оформлення подано накладну УМВС від 22 лютого 2024 року № , в графі 24 «Документы, приложенные отправителем» якої зазначено митний документ № MRN-24PL322080NS6HDZ63;

- декларантом до митного оформлення подано накладну УМВС від 23 лютого 2024 року № , в графі 24 «Документы, приложенные отправителем» якої зазначено митний документ №PL322080NS6HDTD5. Декларантом до митного оформлення не подано документ №PL322080NS6HDTD5, який зазначено у графі 24 накладної УМВС від 23 лютого 2024 року № ;

- декларантом до митного оформлення подано накладну УМВС від 22 лютого 2024 року № , в графі 24 «Документы, приложенные отправителем» якої зазначено митний документ №PL322080NS6HDTX5. Декларантом до митного оформлення не подано митний документ №PL322080NS6HDTX5, який зазначено в графі 24 накладної УМВС від 22 лютого 2024 року № ;

- декларантом до митного оформлення подано накладну УМВС від 22.02.2024 №, в графі 24 «Документы, приложенные отправителем» якої зазначено митний документ №MRN-24PL322080NS6HDT43. Декларантом до митного оформлення не подано митний документ № MRN-24PL322080NS6HDT43, який зазначено в графі 24 накладної УМВС від 22 лютого 2024 року № .

За результатом проведеної відповідно до положень частини четвертої статті 57 МК України процедури консультації з декларантом та у зв`язку з відсутністю в декларанта та митниці прийнятної до застосування (згідно з положеннями глави 9 МК України) інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (стаття 62 МК України), інформації щодо складових вартості товарів, наданої виробником, для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості (стаття 63 МК України), що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 МК України, митну вартість товарів скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно з положеннями статті 64 МК України.

Митну вартість товару № 1 визначено на рівні 2,9179 доларів США за МД №/2023/495991 від 02 вересня 2023 року.

На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товарів відповідачем видано позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA902080/2024/000053.

З метою випуску товару у вільний обіг у порядку, передбаченому частиною сьомою статті 55 та частиною другою статті 263 МК України, позивач з урахуванням коригувань подав нову митну декларацію № 24UA60U5 від 23 лютого 2024 року.

Не погоджуючись з рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару всі документи, які передбачені частиною другою статті 53 МК України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною Контракту (за основним методом). Висновки відповідача про заниження позивачем митної вартості товару та надання митному органу недостовірних даних не підтверджуються наявними матеріалами справи, а виявлені невідповідності у поданих позивачем документах не впливають на визначену ним ціну товару.

При цьому суд першої інстанції виснував, що зазначені відповідачем у спірному рішенні обставини не можуть бути підставою для витребування додаткових документів. Зокрема відповідач в електронному повідомленні зобов`язав позивача надати додаткові документи, проте, не зазначив, які саме обставини ці документи повинні підтвердити, чим необґрунтовано обмежив позивача в можливості довести митному органу правильність визначення митної вартості товару за основним методом. За умови не наведення митним органом доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості.

З огляду на вказане суд першої інстанції дійшов висновку про наявність законодавчо визначених підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України, Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування.

За визначенням пунктів 23, 24 частини першої статті 4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Так, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною першою статті 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації (частина друга статті 52 МК України).

У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості (частина четверта статті 52 МК України).

У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене. Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей. (частини восьма та дев`ята статті 52 МК України).

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).

Відповідно до частини другої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьої статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною п`ятою статті 54 МК України закріплено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

У той же час, у частині п`ятій статті 53 МК України встановлено заборону вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Приймаючи рішення про коригування митної вартості, відповідач виходив з того, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару, в документах поданих до митного оформлення наявні розбіжності, а також документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні та на вимогу митного органу не подано документів, що підтверджують митну вартість товару згідно частини третьої статті 53 МК України.

Так, статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.

При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). При цьому, вказаний метод не підлягає застосуванню, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Судом встановлено, що позивачем до митного оформлення, було подано пакет документів, передбачених частиною другою статті 53 МК України, а саме: контракт від 06 листопада 2023 року № 1705; комерційний інвойс від 15 грудня 2013 року № SFSPE2334; коносамент від 25 грудня 2023 року № 234050376; залізничні накладні від 22 лютого 2024 року № , № та № , від 23 лютого 2024 року № ; сертифікат про походження товару від 19 січня 2024 року № 24С3725А0009/00008; платіжні інструкції в іноземній валюті від 21 листопада 2023 року № 120, від 11 січня 2024 року № 5; рахунки-фактури від 15 лютого 2024 року № та № ; довідка про транспорті витрати від 19 лютого 2024 року № 42; прайс-лист від 07 листопада 2023 року; додаток до договору від 14 лютого 2022 року № UA00072649; додаток до договору від 24 лютого 2022 року № UA00072711; інформація з джерел інтернету від 18 березня 2024 року; лист з серійними номерами від 15 грудня 2023 року; презентація від 18 січня 2024 року; фото шильдів від 18 березня 2024 року; копія митної декларації країни відправлення від 16 грудня 2023 року № 01272813.

Вказані документи, не містять у собі будь-яких розбіжностей чи недостовірних відомостей.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи відповідача, наведені в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів, про те, що в наданих до митного оформлення документах позивача, які підтверджують митну вартість товарів, є розбіжності, а також що в них відсутні всі відомості, що б підтверджували числові значення складових митної вартості.

Як вказав Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 30 жовтня 2018 року у справі № 810/1823/16, зазначення в рішенні лише формальних посилань на неможливість перевірки задекларованої митної вартості суперечить наведеним вимогам законодавства.

Щодо поданих декларантом платіжних інструкцій в іноземній валюті від 21 листопада 2023 року № 120 та від 11 січня 2024 року № 5, які митний орган не зміг віднести до вказаної у митній декларації партії товару через відсутність деталізації платежу, то суд зазначає, що в графі 70 «Призначення платежу» платіжних інструкцій зазначено, що попередня оплата здійснюється відповідно до контракту від 06 листопада 2023 року № 1705, тому деталізація платежу чи її відсутність не впливає на числові значення складових митної вартості товарів і не може позбавляти декларанта на застосування методу визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються.

Колегія суддів звертає увагу на постанову Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 815/329/17, в якій Суд наголосив, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) не впливають на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, зазначеною у постанові від 27 квітня 2023 року у справі № 820/3767/16 розбіжності щодо умов оплати товару в документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості, не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для витребування контролюючим органом додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумніву в достовірності задекларованої митної вартості.

Крім цього, у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.

У свою чергу, умови плати за товари безпосередньо ціни та митної вартості товару не стосуються.

У зв`язку з цим відомості про умови оплати не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Щодо не надання транзитних декларацій, суд першої інстанції правильно зазначив, що частиною другою статті 53 МК України не передбачено подання декларантом такого документу до митного органу.

Також у спірному рішенні відповідач посилається на те, що декларантом до митного оформлення не подано митному органу достовірні відомості про транспортні витрати, а також витрати на навантаження, вивантаження, обробку оцінюваних товарів в порту Гданськ (Республіка Польща) та витрати перевантаження на станції Медика (Республіка Польща).

Водночас, як свідчать матеріали справи, позивачем до митного оформлення подано довідку ТОВ «Мерск Україна Лтд» про транспортні витрати від 19 лютого 2024 року № 42, в якій зазначено вартість послуг транспортування придбаного товару до кордону України у розмірі 202 047,52 грн та 8 925,64 доларів США, які включені до митної вартості.

Також у вказаній довідці окремо зазначено: вартість оформлення документації у Гданську, Польща - 54,45 дол. США; операційні послуги терміналу у Гданську, Польща - 871,19 дол. США; залізничні перевезення Гданськ, Польща - пункт пропуску Пшемисль-Мостицька, Польща - 8 000 дол. США; залізничне перевезення пункт пропуску Мостицька, Україна-Київ, Україна - 2 400 дол. США.

Слід зазначити, що витрати на транспортування можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначає вид доказів, якими підтверджувався б розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому, довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Дані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеній у постанові від 31 травня 2019 року у справі № 804/16553/14.

Крім того, відповідач не навів жодних заперечень щодо розміру послуг транспортування, зокрема що вони є занижені чи неправдиві.

Колегія суддів критично ставиться до інших виявлених відповідачем недоліків у документах, наданих позивачем та які не належать до документів, які підтверджують митну вартість товару, адже виявлені недоліки не можуть спростовувати заявлений позивачем рівень митної вартості товару, який підтверджується наданими належними та допустимими доказами, та не викликають у суду сумнівів у достовірності визначеної позивачем митної вартості товару.

Проаналізувавши доводи митного органу, що слугували підставою для відмови у визнанні митної вартості, заявленої позивачем, суд дійшов висновку, що контролюючий орган не довів, що позивачем було заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість імпортованого товару, та що у документах, поданих позивачем до митного оформлення, були відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.

Зі змісту спірного рішення слідує, що митний орган не надав належної оцінки поданим документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню товару за основним методом визначення митної вартості.

Водночас, колегія суддів вважає, що позивач надав митному органу для митного оформлення імпортованого товару документи, згідно з переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України, які ідентифікують оцінюваний товар, містять об`єктивні та достовірні дані, які підтверджують заявлену митну вартість товару.

При цьому надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

В той же час відповідачем ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанцій не надано жодних доказів недостовірності заявленої позивачем вартості товару, а саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено наявності передбачених частиною третьою чи четвертою статті 53 МК України підстав для витребування від позивача (декларанта) додаткових документів, а саме відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що відповідачем не надано до суду жодних належних та допустимих доказів того, що подані позивачем документи не дозволяли митному органу у належний спосіб перевірити числове значення складових митної вартості товарів та відомості щодо їх ціни.

Крім того, відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

У разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598).

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номерів та дат митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у своїх постановах від 19 червня 2018 року у справі № 826/6346/16, від 31 січня 2018 року у справі № 813/7272/13-а, від 02 березня 2018 року у справі № 804/2997/17.

Між тим, як вбачається з графи 33 оскаржуваного рішення, у ньому зазначено лише дата та номер вказаної вище митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.

Отже, висновки відповідача щодо документального не підтвердження позивачем митної вартості імпортованого товару є необґрунтованими, а подальше коригування його вартості є протиправним.

Відтак, узагальнюючи наведене вище необхідно погодитися із висновками суду першої інстанції про те, що наявними у справі доказами підтверджується, що заявлена позивачем митна вартість товару базувалась на документально підтверджених відомостях, що піддавалась обчисленню, до митного органу декларантом подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про його митну вартість за ціною договору, а тому відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом і визначив митну вартість за резервним методом.

Зважаючи на наведену вище практику Верховного Суду щодо застосування норм МК України, встановлені судом першої інстанції обставини в комплексному аналізі наявних у матеріалах справи доказів, підтверджують зроблені судом першої інстанції висновки про те, що позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені митним законодавством, що вказує на правильність визначення ним митної вартості товару за першим методом. Натомість, всупереч частини другої статті 77 КАС України контролюючий орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами правомірності спірного у справі індивідуального акта.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (№ 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (№ 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно з частиною першою статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 242-244, 250, 271, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Київської митниці залишити без задоволення, рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя М.М. Заїка

Судді Є.О. Сорочко

Є.В. Чаку

Повний текст постанови складено та підписано 11 лютого 2025 року.