Справа № 420/12216/21
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2025-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

12 лютого 2025 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна Компанія Юніон Груп» до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, картки відмови та зобов`язання вчинити певні дії, -
Рішенням суду від 19.11.2021 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів UA500500/2021/000155/2 від 14.05.2021 року.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2021/00303 від 14.05.2021 року.

Стягнуто з Одеської митниці Держмитслужби за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна Компанія Юніон Груп» витрати по сплаті судового збору у сумі 4540,00 грн. сплачені по платіжному дорученню №245 від 29.06.2021 року.

21.02.2023 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчі листи, зокрема про стягнення з Одеської митниці Держмитслужби за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна Компанія Юніон Груп» витрати по сплаті судового збору у сумі 4540,00 грн. сплачені по платіжному дорученню №245 від 29.06.2021 року.

05.02.2025 року від представника позивача надійшла заява про заміну сторони у виконавчому провадженні.

В обґрунтування заяви представником позивача зазначено, що 03.12.2020 року проведено державну реєстрацію створення Одеської митниці як відокремленого підрозділу юридичної особи Державної митної служби України (), про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено відповідний запис. Наказом Державної митної служби України від 30.06.2021 року № 472 розпочато з 01.07.2021 року здійснення митницями як відокремленими підрозділами Державної митної служби України покладених на них, зокрема Митним кодексом України, законодавчими та іншими нормативно-правовими актами функцій і повноважень з реалізації державної митної політики, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань митної справи. Тобто, на момент звернення з даним клопотанням, виконання рішення є неможливим, оскільки юридична особа Одеська митниця Держмитслужби () Відповідач по справі, в результаті реорганізації не значиться як організація, що отримує фінансування з державних та місцевих бюджетів 2023 році. У зв`язку з чим, Позивач просить суд замінити сторону виконавчого провадження правонаступником Відповідача Одеською митницею, як відокремленим підрозділом Держмитслужби.

Разом з тим суд зазначає, що указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про ведення воєнного стану в Україні» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан.

Надалі введений військовий стан продовжувався та на дату розгляду даної заяви є продовженим.

З огляду на зазначене судом, через існуючу загрозу життю та здоров`ю людей, було розглянуто заяву в даній частині також в порядку письмового провадження.

Дослідивши заяву представника позивача про заміну сторони виконавчого провадження у справі №420/12216/21 суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Відповідно статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового оскарження.

Згідно з частинами 2, 3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Положеннями статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи.

При цьому, суд наголошує, що процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи, яка була в процесі стороною або третьою особою, до іншої особи у зв`язку з переходом до неї суб`єктивних матеріальних прав.

Крім того, підставами для процесуального правонаступництва є: 1) перехід суб`єктивних матеріальних прав і обов`язків в результаті: смерті громадянина (окрім спорів, пов`язаних з особою); припинення діяльності юридичної особи (реорганізації); уступки вимог; переведення боргу; 2) наявність порушеного процесу до моменту настання фактів, вказаних вище; 3) вибуття з процесу певних суб`єктів: сторін і третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору. Вибуття інших суб`єктів не приводить до виникнення процесуального правонаступництва.

Враховуючи положення статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Суд звертає увагу, що здійснення заміни відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником може відбуватися у зв`язку з припиненням діяльності або реорганізацією такої особи та до винесення рішення по справі.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами частини 1, 2, 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до частини 1 статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Відповідно до положень статті 104 Цивільного кодексу України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Так, наказом Державної митної служби України від 19.10.2020 №460 утворено територіальні органи як відокремлені підрозділи Державної митної служби України за переліком згідно з додатком, зокрема Одеську митницю.

Наказом Державної митної служби України від 29.10.2020 № 489, відповідно до частини третьої статті 211 Закону України від 17 березня 2011 року № 3166-VI «Про центральні органи виконавчої влади», частини другої статті 546 Митного кодексу України, пункту 2 Плану заходів з реформування та розвитку системи органів, що реалізують митну політику, затверджених розпорядженням Кабінету Міністрів України від 13 травня 2020 року № 569-р «Деякі питання реалізації концептуальних напрямів реформування системи органів, що реалізують державну митну політику», пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2020 року № 895 «Деякі питання територіальних органів Державної митної служби» та керуючись пунктом 9, підпунктами 15, 25 пункту 11 Положення про Державну митну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2019 року № 227, пунктом 4 Плану заходів щодо реорганізації територіальних органів Держмитслужби шляхом їх приєднання до Державної митної служби України, затвердженого наказом Держмитслужби від 16.10.2020 № 456, підпунктом 2.1 пункту 2 наказу Держмитслужби від 19.10.2020 № 460 «Про утворення територіальних органів Державної митної служби України як відокремлених підрозділів», затверджено Положення про Одеську митницю.

Згідно наказу Державної митної служби України від 30.06.2021 року №472, митниці як відокремлений підрозділ Державної митної служби України, розпочинають з 00 год. 00 хв. 01 липня 2021 року здійснення покладених на них Митним кодексом України, законодавчими та іншими нормативно-правовими актами, Положеннями, затвердженими наказом Держмитслужби від 29.10.2022 року № 489, функції і повноваження з реалізації державної митної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань митної справи.

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та громадських формувань Одеська митниця Держмитслужби (), Одеська митниця (код ЄДРПОУ ВП 44005631) є відокремленим підрозділом Державної митної служби України.

Таким чином, Одеська митниця, як відокремлений підрозділ Держмислужби () є правонаступником реорганізованої Одеської митниці Держмитслужби.

Відповідно до частини 1, 4 статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи, суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Положення цієї норми застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

В ході розгляду заяви судом було встановлено, що позивачем було отримано виконавчий лист по справі про стягнення судових витрат, однак на момент звернення до суду відсутні докази існування відкритого виконавчого провадження на підставі виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/12216/21 від 21.02.2023 року, у зв`язку із чим, підлягає заміні боржник у виконавчому листі за правилами ч. 4 ст.379 КАС України, а не сторона виконавчого провадження, як зазначає заявник.

З урахуванням наведеного, заява представника позивача підлягає частковому задоволенню, а саме здійснити заміну боржника Одеську митницю Держмитслужби () у виконавчому листі у справі №420/12216/21 на правонаступника - Одеську митницю ().

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-11, 42, 48, 52, 205, 241, 243, 248, 293, 295, 372, 379 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна Компанія Юніон Груп» про заміну боржника у виконавчому провадженні задовольнити частково.

Замінити боржника - Одеську митницю Держмитслужби () у виконавчому листі, виданому 21.02.2023 року Одеським окружним адміністративним судом по справі №420/12216/21 щодо стягнення витрати по сплаті судового збору у сумі 4540,00 грн. сплачені по платіжному дорученню №245 від 29.06.2021 року на правонаступника - Одеську митницю ().

У задоволенні заяви в іншій частині відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст.256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складення відповідної ухвали.

Суддя Іванов Е.А