Справа № 485/163/25
Суддя: Соловйов О. В.
Дата ухвалення: 2025-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 485/163/25
Провадження №2-а/485/4/25
Рішення

іменем України

13 лютого 2025 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючий - суддя Соловйов О.В.,

секретар судового засідання Гусарова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданнів залі суду м.Снігурівка у порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

встановив:

В січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Позов обґрунтовує тим, що 17 січня 2025 року на його адресу надійшла постанова № 201 від 30 грудня 2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення адмінністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 .

З притягненням до адміністративної відповідальності позивач не згоден. Вважає, що постанова є незаконною, необґрунтованою, не відповідає дійсним обставинам справи та складена за відсутності належних, достовірних та достатніх доказів з порушенням вимог чинного законодавства. Покликається на те, що жодних викликів чи повісток відповідача не отримував, у зв`язку з цим він не міг знати про обов`язок явки для уточнення військово-облікових даних до територіального центру комплектування та соціальної підтримки. На думку позивача відповідач мав і має можливості отримати його персональні дані шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами даних, держателями яких є державні органи. Якщо персональні дані, які вже в ТЦК, не змінилися, вважає що його обов"язку прибуття до ТЦК з повторним внесенням не змінених даних не має, а якщо відповідач взагалі не мав жодної інформації про нього, то він не мав обов"язку уточнювати свої дані, оскільки уточнювати можна лише те, що раніше було внесено і що змінилося. Також зазначає, що відповідачем не дотримано процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, не сповіщено про дату та місце розгляду справи. Протокол відносно нього не складався та його копія йому не надавалась. У порушення статті 268 КУпАП, відповідач розглянувши справу у його відсутність, позбавив його можливості користуватися процесуальними правами, дати письмові пояснення та зауваження, йому не було доведено зміст ст. 63 Конституції України та не було роз"яснено його права та обов"язки. При визначенні адміністративного стягнення відповідачем не враховано вимоги ст. 33 КУпАП, визначене покарання у виді штрафу прямо порушує Конституцію України та встановлений порядок притягнення до адміністративної відповідальності. У порушення вимог Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення оскаржувану постанову не було надіслано протягом трьох днів, а було направлено лише 10 січня 2025 року. Крім цього, позивач вважає, що розгляд справи було проведено неуповноваженою особою.

На підставі викладеного, просить поновити йому строк для звернення до суду для подання позовної заяви про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 № 201 від 30 грудня 2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн, а також стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Ухвалою суду від 28 січня 2025 року у справі замінено неналежного відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 на належного ІНФОРМАЦІЯ_3 .

05 лютого 2025 року до суду надійшов відзив ІНФОРМАЦІЯ_1 на адміністративний позов, у якому відповідач просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Відповідно до поданого відзиву послався на те, що позивач допустив неявку до ІНФОРМАЦІЯ_4 по повістці, яка відповідно до вимог чинного законодавства була йому належним чином вручена, чим порушив вимоги ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". Позивач особистим підписом у протоколі про адміністративне правопорушення підтвердив факт роз`яснення йому змісту ст.63 Конституції України, а також права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП та повідомлення про дату та час розгляду справи. Сумніви позивача щодо юридичних підстав розгляду начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 справ про адміністративні правопорушення як уповноваженою особою на розгляд справпро адміністративні правопорушення спростовуються нормами ст. 235 КУпАП.

У судове засідання учасники справи не з`явилися. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином та своєчасно. Про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

У відповідності до ст. 205 КАС України суд розглянув справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів.

За неявки у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, згідно ч. 4 ст. 229 КАС України.

Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 24 грудня 2024 року щодо ОСОБА_1 заступником начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 майором Звольським Р.В. складено протокол № 201 про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.210-1 КУпАП.

У вказаному протоколі зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 09 год. 00 хв. 30 грудня 2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Другий примірник протоколу вручено того ж дня ОСОБА_1 , що останній підтвердив своїм підписом. У протоколі ОСОБА_1 надав пояснення про те, що не отримував повістку.

За наслідками розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 по справі про адміністративне правопорушення № 201 від 30 грудня 2024 року позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн (а.с. 16).

Відповідно до змісту вказаної постанови, 24 грудня 2024 року о 21 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_4 працівниками Національної поліції був доставлений ОСОБА_1 для уточнення військово-облікових даних, при звірці військово-облікових даних встановлено, що останній не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 09 грудня 2024 року о 09:00 годин, будучи оповіщеним згідно абз. 3 п.п. 2 п. 41 Постанови КМУ від 16 травня 2024 року № 560 про "Порядок проведення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період", викликався за повісткою № 1402852 засобами поштового зв"язку (вкладення до рекомендованого повідомлення АТ "Укрпошта"), для уточнення даних, чим порушив абз. 1 ч.1 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" в особливий період воєнного стану.

У відповідності до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, в межах даної справи суду належить здійснити перевірку рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності на предмет відповідності вимогам законності, верховенства права, правам, свободам та законним інтересам осіб, вимогам розумності, добросовісності, безсторонності (неупередженості).

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені обставини встановлюються у відповідності до ст. 279 КУпАП, зокрема, шляхом повного та всебічного дослідження доказів, якими відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Зі змісту ст. 284 КУпАП вбачається, що одним з можливих наслідків розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення є притягнення особи до адміністративної відповідальності шляхом винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

При цьому суд звертає увагу, що винесення постанови про накладення адміністративного стягнення є одним з найсуворіших наслідків вирішення справи про адміністративне правопорушення, оскільки внаслідок накладення стягнення особа зазнає негативних наслідків особистого, майнового чи організаційного характеру, що безумовно призводить до втручання у сферу її особистих прав, свобод та законних інтересів. Внаслідок цього рішення суду про притягнення особи до адміністративної відповідальності має бути достатнім чином обґрунтованим для забезпечення правомірності та пропорційності втручання у сферу особистих прав особи, якого вона зазнає внаслідок накладення на неї стягнення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності може бути правомірним результатом розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення, якщо судом у встановленому законодавством порядку шляхом дослідження належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів буде встановлено факт вчинення діяння, що відповідно до чинного законодавства містить ознаки складу адміністративного правопорушення, а також вину особи у вчиненні такого діяння.

У ч. 1 ст. 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію

У ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Відповідно до пп. 2 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період - належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Отже, матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у даному випадку повинні містити достатню сукупність належних, допустимих, достовірних доказів, з яких буде вбачатися, що військовозобов`язаний або резервіст, будучи належним чином повідомленим про необхідність явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або іншого визначеного законодавством органу влади, не прибув до відповідного органу влади у встановлені дату та час і у встановлений законом строк не повідомив відповідний орган влади про причини своєї неявки або вказані причини не підпадають під перелік законодавчо визначених поважних причин неявки за повісткою. При цьому з огляду на презумпцію протиправності рішення суб`єкта владних повноважень, що закріплена у ч. 2 ст. 77 КАС України, обов`язок доведення вчинення особою відповідного правопорушення, а отже і обов`язок доведення правомірності власного рішення, покладається саме на суб`єкта владних повноважень.

Суд звертає увагу, що ухвалою від 22 січня 2025 року у відповідача було витребувано копії всіх матеріалів, що були складені відносно ОСОБА_1 в межах справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у тому числі копії документів, які могли б підтверджувати обставини та факти, викладені у постанові № 201 від 30 грудня 2024 року в частині здійснення виклику ОСОБА_1 за повісткою засобами поштового зв"язку для уточнення військово-облікових даних.

Натомість з наданих відповідачем матеріалів справи неможливо перевірити та встановити чи дійсно ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час та місце явки за повісткою, зокрема, докази направлення повістки ОСОБА_1 засобами поштового зв"язку, доведення до відома останньому змісту відповідної повістки або ознайомлення з її змістом, тобто у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку з чим мав би виконати відповідний обов`язок, закріплений мобілізаційним законодавством.

Відповідно до рапорту начальника відділення обліку мобілізаційної роботи - заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 датованого 24 грудня 2024 року слідує, що згідно поштової довідки про причини повернення/досилання поштова повістка адресована ОСОБА_1 повернулася до другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_5 з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою", що засвідчується підписом працівника поштового відділення (а.с. 58).

Разом з тим, доказів вище зазначеного в рапорті начальника відділення обліку мобілізаційної роботи - заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 матеріали адміністративної справи надані відповідачем відносно ОСОБА_1 не містять.

Водночас відповідач у своєму відзиві вказує, що з довідки Укрпошта про причини повернення/досилання, засвідченої підписом працівника поштовоного зв"язку та трекінгу відправлень Укрпошта за № 080 перевірки статусу відстеження поштовий конверт підлягає поверненню відправнику по причині відсутності адресата за вказаною адресою від 04 січня 2025 року, тобто вже після винесення спірної постанови. Разом з тим, доказів того що поштове відправлення за зазначеним відповідачем у відзиві номером трекінгу № 080 з вкладенням повістки було адресовано саме позивачу за адресою його проживання відповідачем не надано.

Відповідно до трекінгу відправлень Укрпошта за № 080 не можливо встановити ані прізвища, кому адресоване поштове відправлення, ані адреси з зазначенням номеру будинку, вулиці та населеного пункту.

Крім того, відповідно до трекінгу відправлень Укрпошта за № 080 вбачається що поштове відправлення прийнято на пошту 20 листопада 2024 року, тоді як датою накладення кваліфікованого електронного підпису ОСОБА_4 на повістці № 1402852 про виклик ОСОБА_1 до другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_4 для уточнення даних є 26 листопада 2024 року.

В протоколі про адміністративне правопорушення № 201 від 24 грудня 2024 року ОСОБА_1 також надав пояснення про те, що не отримував повістку. Надані пояснення ОСОБА_1 жодним чином не спростовано.

Суд звертає увагу, що рапорт начальника відділення обліку мобілізаційної роботи - заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 не може бути прийнято судом як належний доказ, оскільки його складено зацікавленою особою зі сторони відповідача та викладне і ньому відомості не підтвердженні належними доказами.

Належних доказів направлення оповіщення військовозобов`язаному про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки суду не надано.

За наявності суперечливих даних щодо належного оповіщення ОСОБА_1 про необхідність явки до РТЦК відповідач такі дані не перевірив та прийняв постанову, якою притягнув до адміністративної відповідальності за неявку по повістці.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідачем належними доказами не спростовано протиправність свого рішення.

За результатами розгляду справи та дослідження матеріалів справи суд вважає поставлене позивачу в провину суть адміністративного правопорушення необґрунтованим, оскільки надані суду матеріали справи про адміністративне правопорушення не дають можливості "поза розумним сумнівом" виключити можливість існування інших версій розвитку подій, про які зазначається у спірній постанові. Тобто як факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, так і його вина у вчиненні правопорушення не доведені.

Відповідно за результатами перевірки рішення суб`єкта владних повноважень про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, судом встановлено необґрунтованість та неправомірність такого рішення.

Звертаючись до суду з зазначеним адміністративним позовом, позивачем заявлено клопотання про поновлення строку такого звернення.

Відповідно до супровідного листа про направлення позивачу спірної постанови від 30 грудня 2024 року, вбачається що вихідний номер відповідачем зареєстровано 07 січня 2025 року за № 9/62 (а.с. 15).

Дослідженими матеріалами справи підтверджено направлення відповідачем спірної постанови позивачу фактично 10 січня 2025 року та її отримання позивачем 18 січня 2025 року, що підтверджується штемпеля відділення Укрпошти на поштовому конверті та трекінгом перевірки статусу відстеження поштового відправлення (а.с. 17-18).

Адміністративний позов направлено позивачем поштовим зв"язком 21 січня 2025 року (а.с. 28), тобто в межах строку, встановленого ч. 2 ст. 286 КАС України, та надійшов до суду 22 січня 20254 року.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність поновлення позивачу строку для звернення до суду для подання позовної заяви про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що є підстави для визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення № 201 від 30 грудня 2024 року, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 полковником ОСОБА_2 , якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та направлення справи на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Факт сплати позивачем судового збору у розмірі 605,60 грн підтверджується квитанцією № 5U2M-Z9EA-DSME від 21 січня 2025 року (а.с.27).

Зважаючи на обставини задоволення адміністративного позову, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на його користь витрати зі сплати судового збору у розмірі 605,6 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72-77, 90, 241-243, 245-246, 250, 271, 286 КАС України, суд

ухвалив:

Поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду для подання позовної заяви про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 № 201 від 30 грудня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17000 грн, а відповідну справу про адміністративне правопорушення направити на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , витрати пов`язані зі сплатою судового збору, у сумі 605,60 грн (шістсот п"ять грн 60 к.).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складено 13 лютого 2025 року.

Суддя О.В. Соловйов