Справа № 500/4532/24
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2025-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 рокуЛьвівСправа № 500/4532/24 пров. № А/857/26512/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І.М., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року (головуючий суддя Мандзій О.П., м. Тернопіль) у справі № 500/4532/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправними дій,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, оформлене листом №6914-5684/Х-03/8-2200/24 від 04.04.2024 про відмову у призначенні пенсії згідно ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити і виплачувати пенсію згідно ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 13.07.2023.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 13.07.2023.

Не погодившись із рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подало апеляційну скаргу, в якій покликається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не дотримано умов щодо визначення права на призначення пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, визначеного ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. Вказує, що документами, які були надані позивачем до заяви, підтверджено факт проживання (роботи) її у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01 січня 1993 року лише 03 роки 05 місяців, що є недостатнім для набуття права на пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII. Також наголошує на відсутності необхідного для призначення пенсії страхового стажу.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Позивач письмовий відзив на апеляційну скаргу не подала.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено доказами, які є в матеріалах справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорія 4), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Тернопільською обласною державною адміністрацією.

13.07.2023, у віці 60 років, позивач звернулась до ГУ ПФУ в Тернопільській області із заявою про призначення їй пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII.

Рішенням ГУ ПФУ Хмельницькій області від 20.07.2023 №70 позивачу відмовлено у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку з тих підстав, що заявник не виконала основної умови тривалості проживання або постійної роботи у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 не менше 4 років. Також зазначено, що страховий стаж заявника становить 8 років 11 місяців 15 днів .

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 09.11.2023 у справі №500/6418/23, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2024, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 20.07.2023 №70 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.09.1980 по 30.11.1982 у колгоспі ім. Пархоменка Чортківського району Тернопільської області з урахуванням виконання встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві та періоди роботи з 01.08.1989 по 31.07.1990 в Чортківській центральній районній лікарні, з 21.08.1990 по 31.12.1998 - в Чортківському медучилищі. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком відповідно до ст.55 Закону № 796-XII з 13.07.2023 з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині рішення суду.

На виконання рішення суду відповідачем зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.09.1980 по 30.11.1982 у колгоспі з урахуванням виконання встановленого мінімуму трудової участі в господарстві (загальною тривалістю 2 роки 3 місяці), з 01.08.1989 по 31.07.1990 (загальною тривалістю 1 рік), з 21.08.1990 по 31.12.1998 (загальною тривалістю 8 років 4 місяці 11 днів), визначено страховий стаж позивача, який згідно даних документів та з врахуванням виконання рішення суду, склав 20 років 06 місяців 26 днів та відмовлено у призначенні пенсії, оскільки за документами, наявними в пенсійній справі період проживання в зоні посиленого радіологічного контролю становить 3 роки 05 місяців (з 01.08.1989 по 31.12.1992), що є недостатнім для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернулася до суду з вказаним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача наявне посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, вона досягнула віку, визначеного статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з врахуванням зниження віку, а тому має право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Колегія суддів апеляційного суду вважає такі висновки суду першої інстанції зроблені без належного з`ясування всіх обставин та з порушенням норм матеріального права з огляду на таке.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (далі - Закон № 796-XII).

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (далі - Закон № 796-ХІІ) пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно абз. 1 ч. 1 ст. 55 Закону № 796-ХІІ особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Відповідно до абз.5 п.2 ч.1 ст.55 Закону № 796-ХІІ право на зменшення пенсійного віку на 2 роки та додатково на 1 рік за 3 роки проживання, роботи ( але не більше 5 років ) належить потерпілим від Чорнобильської катастрофи, які постійно проживали чи постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони станом на 1 січня 1993 прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років та наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Аналізуючи наведену норму, колегія суддів зазначає, що право на пенсію зі зниженням пенсійного віку згідно норм ст. 55 Закону № 796-ХІІ законодавець пов`язує з дотриманням сукупності трьох умов, а саме, 1) постійного проживання або роботи протягом певного часу у відповідній зоні забруднення, 2) віку та 3) страхового стажу, який зменшується на кількість років зменшення пенсійного віку.

Як передбачено абз.5 п.2 ч.1 ст.55 Закону № 796-ХІІ, особи, які постійно проживали або постійно працювали протягом певного періоду часу у зоні посиленого радіологічного контролю, мають право на зменшення пенсійного віку максимально на 5 років.

Як вбачається з рішення пенсійного органу, вік позивача на момент звернення за призначенням пенсії ( липень 2023 року ) становить 60 років, що відповідає вимогам закону.

Також обов`язковою умовою призначення пенсії за статтею 55 Закону №796 є наявність у особи відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Згідно з ч.1 ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року (на дату виповнення позивачу 60 років) - не менше 30 років.

Таким чином, для призначення пенсії за ст.55 Закону № 796-ХІІ позивачу необхідно мати на момент звернення страховий стаж у 25 років ( 30 років страхового стажу, передбаченого для осіб, які звернулись за пенсією у 2023 році після досягнення 60-річного віку, зменшеного відповідно до абз.5 п.2 ч.1 ст.55 Закону № 796-ХІІ максимально на 5 років).

Як встановлено судом першої інстанції і визнається позивачем, на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 09.11.2023 у справі №500/6418/23 відповідачем зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи і страховий стаж позивача згідно наданих документів та з врахуванням виконання рішення суду становить 20 років 06 місяців 26 днів, що є недостатнім для призначення їй пенсії за статтею 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, суд першої інстанції залишив поза увагою, що у позивача відсутня така обов`язкова умова для призначення пенсії за статтею 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи як наявність необхідного страхового стажу, визначеного статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а тому позивач не має права на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи і у позові слід відмовити.

За встановлених обставин справи, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, допустив неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до ухвалення помилкового рішення, а відтак рішення суду слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Щодо розподілу судових витрат, то такий відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст. 311, ст.315, ст. 317, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області задовольнити.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року у справі № 500/4532/24 скасувати та ухвалити постанову про відмову у задоволенні позову.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. І. Шинкар