Справа № 332/5311/24
Суддя: Блажко У. В.
Дата ухвалення: 2025-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/5311/24
Провадження №: 2-а/332/7/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2025 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Блажко У.В., розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін та проведення судового засідання адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Фельський Сергій Леонідович, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 06.09.2024 № 118-24п,

ВСТАНОВИВ:

До Заводського районного суду м. Запоріжжя 16.09.2024 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій позивач просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 06.09.2024 № 118-24п, якою ОСОБА_1 притягнений до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вважає оскаржувану постанову незаконною з таких підстав:

-протокол про адміністративне правопорушення у справі складений не уповноваженою на те особою;

-в оскаржуваній постанові змінено формулювання інкримінованого адміністративного правопорушення, оскільки у протоколі зазначено про неприбуття ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 24.06.2024, а постановою застосовано санкцію за неприбуття 21.06.2024;

-у повістці, яка вручена ОСОБА_1 , було зазначено мету, за якою останній викликався до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: «з метою призначення в особливий період», що не передбачена пунктом 27 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560;

-повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 не має вручати представник даної установи на території міста Запоріжжя, оскільки повноваження останнього не поширюються на територію міста Запоріжжя.

З метою захисту своїх прав позивач в особі свого представника звернувся до суду, просив скасувати оскаржувану постанову та стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Ухвалою судді від 17.09.2024 позовна заява залишена без руху. У зв`язку з усуненням недоліків позовної заяви ухвалою судді від 24.09.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу запропоновано у 5-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

ІНФОРМАЦІЯ_3 (надалі відповідач/ ІНФОРМАЦІЯ_4 ) надав суду відзив на позовну заяву, в якому висловив незгоду з наведеними у позові доводами, просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування заперечень проти позову відповідач зазначив, що відповідно до Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки до повноважень останніх входить здійснення заходів оповіщення та призову громадян на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку). У матеріалах справи наявні докази отримання ОСОБА_1 повістки; у дату, зазначену у повістці, останній не прибув, доказів на підтвердження поважності причин неприбуття за повісткою не надав. Відповідач вважає, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а тому суб`єктом владних повноважень правомірно винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Від представника позивача адвоката Фельського С.Л. надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибув, заяв або клопотань суду не направив.

За приписами ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, з`ясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 19 червня 2024 року посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснено вручення повістки № 233СБП позивачу ОСОБА_1 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 21 червня 2024 року з 08 години до 12 години для визначення призначення на особливий період, яку позивач отримав під особистий підпис, що позивачем не заперечується та підтверджується розпискою № 233СБП.

У призначений у повістці день та час ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 не прибув.

06 вересня 2024 року командиром третього відділення охорони першого взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_5 молоді ОСОБА_2 складений протокол про адміністративне правопорушення № 118/24 у відношенні ОСОБА_1 про те, що 21.06.2024 ОСОБА_1 не з`явився за повісткою (розпорядженням) про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , про причини неявки не повідомив.

У той же день, 06.09.2024, тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_3 винесена постанова № 118-24п про накладення адміністративного стягнення, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000,00 грн.

Згідно з постановою суть інкримінованого позивачу адміністративного правопорушення полягає в тому, що 21.06.2024 ОСОБА_1 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Про дату, час та місце прибуття був повідомлений особисто, що підтверджується розпискою № 233СБП. По факту отримання повістки та неявки до ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 надав пояснення, у яких зазначив, що на день виклику до ІНФОРМАЦІЯ_2 здавав іспити на вступ до Державного біотехнологічного університету, у подальшому оновив дані в базі «Резерв+» та таким чином вважав, що до ІНФОРМАЦІЯ_2 з`являтися не треба. У постанові зазначено, що ОСОБА_1 доказів поважності причин неприбуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 не надав. Своїми діями неявкою за повісткою д ІНФОРМАЦІЯ_2 - порушив ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Діяння ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення як порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, що вчинено в особливий період.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно з визначенням, викладеним у ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до абз. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014. № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Верховною Радою України 24.02.2022 прийнятий Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ, яким затверджений Указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України та діє на теперішній час.

За приписами ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися:

військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях;

резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин;

військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку;

військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів;

особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються:

перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк;

смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Положеннями ч. 1 ст. 210-1 КУпАП передбачено, що порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 3 ст. 210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Наведене вище правове регулювання в контексті спірних правовідносин дає підстави для висновку, що неприбуття військовозобов`язаного за повісткою про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки без поважних причин в особливий період становить склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, у ході проведення оповіщення за призовом на військову службу під час загальної мобілізації на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану», Указу Президента України від 24.02.2022 року №69 «Про загальну мобілізацію» 19 червня 2024 року ОСОБА_1 був оповіщений і викликаний до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 21.06.2024 шляхом вручення повістки № 233СБП.

Однак, в порушення вимог ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» за викликом у визначений в повістці термін, а саме, 21.06.2024, до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився без поважних причин, та не надав підтверджуючих документів про причини неявки, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 статі 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по-батькові, особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення): місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення: нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення: прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності: інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності: при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. Особа, яка притягається то адміністративної відповідальності, має право подані пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Позивач у позові зазначив, що протокол у відношенні ОСОБА_1 складений не уповноваженою на те особою.

Суд з цього приводу зазначає, що чинний КУпАП не містить приписів щодо визначення відповідальної особи на складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 210-1 КУпАП.

Наказом Міністерства оборони України від 01.01.2024 № 3 затверджено Інструкцію зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вказаної Інструкції протокол складає уповноважена посадова особа територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол підписується уповноваженою посадовою особою, яка його склала, та особою, яка притягується до адміністративної відповідальності. За наявності свідків протокол може бути підписано також і цими особами.

Протокол про адміністративне правопорушення від 06.09.2024 складений командиром третього відділення охорони першого взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_5 молоді ОСОБА_2 .

При цьому відповідач не надав документів на підтвердження повноважень ОСОБА_2 на складання протоколів про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки підтвердних документів про отримання особою виклику.

Ураховуючи, що у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 містилася розписка останнього про отримання повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 і обов`язковість складання протоколу у даному випадку законом не передбачена, а також беручи до уваги, що розгляд справи був здійснений в один день із днем складання протоколу про адміністративне правопорушення, 06.09.2024, суд вважає, що відсутність документів на підтвердження повноважень ОСОБА_2 на складання протоколів про адміністративне правопорушення не може свідчити про незаконність оскаржуваної постанови.

Суд також відхиляє твердження позивача про те, що оскаржуваною постановою змінено формулювання інкримінованого адміністративного правопорушення, оскільки у протоколі зазначено про неприбуття ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 24.06.2024, а постановою застосовано санкцію за неприбуття 21.06.2024, з таких підстав.

Складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу положень ст. 251 КУпАП є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Тобто протокол про адміністративне правопорушення є одним із доказів вчинення адміністративного правопорушення.

Судом встановлено, що у протоколі № 118/24 про адміністративне правопорушення у графі «суть адміністративного правопорушення» зазначена дата неприбуття ОСОБА_1 «21.06.2024». При цьому цифра «21», на думку суду, виправлена з цифри «24» шляхом наведення. Однак, позивачем до позову надана копія повістки про виклик № 233СБП, у якій чітко зафіксована дата, на яку викликався ОСОБА_1 , 21.06.2024. Крім того, у розписці № 233СБП, копія якої надана відповідачем, також зазначена саме дата «21.06.2024», на яку викликався позивач. Суд зауважує, що позивач не надав зауважень ані до протоколу, ані під час розгляду справи щодо неправильності зазначеної у протоколі дати. Ба більше, ОСОБА_1 фактично визнав факт його неявки 21.06.2024 за повісткою на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначивши у поясненнях, що не прибув за повісткою 21 червня 2024 року, оскільки складав іспит. В оскаржуваній постанові правильно вказана дата, на яку викликався повісткою позивач, - 21.06.2024. З огляду на викладені обставини суд доходить висновку, що нечітке зазначення у протоколі від 06.09.2024 дати неприбуття ОСОБА_1 за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 та правильне, чітке зазначення цієї дати у постанові про накладення адміністративного стягнення не свідчить про зміну формулювання інкримінованого позивачу адміністративного правопорушення.

Позивач у позові зазначає про відсутність підстав для оповіщення позивача та виклику його до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою визначення призначення в особливий період. При цьому позивач посилається на п. 27 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, у якому зазначено, що під час мобілізації до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів громадяни викликаються з метою: взяття на військовий облік; проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби; уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки); призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби. Зазначеним пунктом не визначено мети, зазначеної у повістці про виклик ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , - «з метою визначення призначення в особливий період».

Суд не погоджується з твердженням позивача, оскільки абзацом 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду. Отже, зазначення у повістці мети виклику до районного центру комплектування та соціальної підтримки, яка не передбачена підзаконним нормативним актом, але встановлена законом, не свідчить про неправомірність повістки та не тягне за собою звільнення громадянина від обов`язку, встановленого законом, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в такій повістці.

Позивач також в обґрунтування позову зазначив, що повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 не має права вручати представник даної установи на території міста Запоріжжя, оскільки повноваження останнього не поширюються на територію міста Запоріжжя.

Відповідно до п. 9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 р. № 154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та Служби зовнішньої розвідки): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).

З урахуванням наведеного посилання позивача на порушення адміністративної територіальності є безпідставними.

Відповідно до ч. 1ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України зазначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що тимчасово виконуючий обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковник ОСОБА_4 при притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності діяв правомірно, врахувавши всі обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність поважних причин неприбуття позивача 21.06.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_6 в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, за наслідками чого виніс постанову про накладення адміністративного стягнення № 118-24п у відповідності до вимог чинного законодавства.

Позивачем же не доведено в суді того, що оскаржувана постанова є протиправною, а отже, у позові ОСОБА_1 слід відмовити через його необґрунтованість та недоведеність.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 244 КАС України при ухваленні рішення суд має також вирішити питання розподілу судових витрат між сторонами.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову понесені позивачем судові витрати не відшкодовуються у відповідності до приписів ст. 139 КАС України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 77, 139, 229, 241-246, 250, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 06.09.2024 № 118-24п відмовити повністю.

Постанову про накладення адміністративного стягнення від 06.09.2024 № 118-24п у відношенні ОСОБА_1 у виді штрафу у розмірі 17 000,00 гривень залишити без змін.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 .

Суддя У. В. Блажко