Справа № 580/1282/22
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2025-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1282/22 Суддя (судді) суду 1-ї інст.:
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 лютого 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Коротких А.Ю.,

Єгорової Н.М.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21.07.2022 у справі за адміністративним позовом Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення адміністративно-господарського штрафу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив стягнути із фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державного бюджету України штраф у сумі 408 000 грн.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 21.07.2022 позов задоволено.

Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким позов залишити без розгляду, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що згідно з постановами від 23.04.2021 №10,11,12,13,14,15,16,17 до відповідача застосовано штрафні санкції у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (51 000 грн), у сумі 408 000 грн (51 000 * 8) за введення в обіг продукції, що не відповідає встановленим вимогам відповідно до пункту 2 частини другої статті 44 Закону України Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції».

Постанови були направлені поштою на адресу відповідача та отримані ним 12.05.2021, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення відправлення, що міститься в матеріалах справи.

У зв`язку із несплатою штрафних санкцій, позивач звернувся до суду із позовом про їх стягнення з відповідача

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду та про наявність підстав для стягнення з відповідача спірних коштів.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.

Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС), частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частина перша статті 118 КАС визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

За приписами частини першої статті 122 КАС позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини другої статті 122 КАС для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень установлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Необхідно зауважити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними.

Відповідно до преамбули Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» цей Закон встановлює правові та організаційні засади здійснення державного ринкового нагляду і контролю нехарчової продукції.

Відповідно змісту статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» відповідальність за порушення вимог цього Закону встановлюється цим та іншими законами України. Суб`єкт господарювання має сплатити штраф у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання постанови про його накладення. У разі несплати штрафу в зазначений строк він стягується в судовому порядку. Суб`єкт господарювання має право оскаржити рішення органу ринкового нагляду про накладення штрафу до керівника органу ринкового нагляду, а також у судовому порядку. У разі оскарження рішення у суді суб`єкт господарювання сплачує штраф після прийняття відповідного рішення керівником органу ринкового нагляду або судом.

Отже підставою, яка надає Держпродспоживслужбі право на пред`явлення позовних вимог щодо стягнення з суб`єкта господарювання штрафу за порушення законодавства про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції, є встановлення факту несплати відповідачем відповідного штрафу у п`ятнадцятиденний строк із дня отримання постанови про його накладення.

Тобто, перебіг тримісячного строку звернення органу Держспоживслужби до суду із позовом про стягнення штрафу, визначеного відповідною постановою позивача, починається після спливу 15-денного строку з дня одержання суб`єктом господарювання копії відповідної постанови.

Правову позицію аналогічного змісту викладено у постановах Верховного Суду від 17.09.2021 у справі № 420/473/20, від 03.11.2022 у справі № 340/7978/21 та від 20.03.2024 у справі № 580/3480/22, від 05.02.2025 у справі № 160/108/22.

Частиною першою статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Від наведених вище правових висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах палата, об`єднана палата або Велика Палата Верховного Суду у відповідності до статті 346 КАС не відступала, а тому підстав для їх неврахування при вирішенні даного спору немає.

Посилання відповідача та суду першої інстанції на правові висновки Верховного Суду, що викладені у постанові від 26.02.2019 у справі № 826/14908/18, колегія суддів відхиляє як такі, що прийняті у межах інших правовідносин та такі, що суперечать згаданим правовим висновкам Верховного Суду.

Так, як вбачається з матеріалів справи та що не заперечується учасниками справи, постанови, на підставі яких позивач заявив вимогу про стягнення штрафу, отримані відповідачем рекомендованою кореспонденцією 12.05.2021. У зв`язку із цим, у строк до 17.05.2021 відповідач мав сплатити суми штрафу добровільно, а у відповідача з 18.05.2021 розпочався тримісячний строк звернення до суду з вимогою про їх стягнення, який сплив 18.08.2021.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, позовну заяву направлено до суду лише 11.02.2022, тобто зі значним пропуском строку звернення до адміністративного суду.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС, згідно із частиною третьою якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами пропуску строку визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Позивач, з доводами якого погодився суд першої інстанції, вказав про те, що ним дотримані строки звернення до адміністративного суду з огляду на правові висновки Верховного Суду, що викладені у постанові від 26.02.2019 у справі № 826/14908/18, щодо застосування частини другої статті 122 та пункту 8 частини четвертої статті 169 КАС. Проте, як вже зазначалося, вказане судове рішення не є релевантним для цілей його врахування при вирішенні даного спору, а тому не може бути прийняте як доказ дотримання строку звернення до суду або наявності поважних причин його пропуску.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв помилкове рішення про задоволення позову.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

За змістом частини першої статті 319 КАС судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Керуючись статтями 34, 243, 319, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21.07.2022 та ухвалити нове судове рішення, яким позов Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення адміністративно-господарського штрафу залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких

Суддя Н.М. Єгорова

Повний текст постанови складений 12.02.2025.