Справа № 522/13464/24-Е
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2025-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2025 р.м. ОдесаСправа № 522/13464/24-Е

Перша інстанція: суддя Ковтун Ю.І.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

при секретарі судового засідання Коблова А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суд м. Одеси від 25 грудня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И Л А :

13 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою, в якій просив визнати протиправною та скасувати постанову № с/12884 від 01.08.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив про невідповідність обставин, які вказані в постанові тим, що дійсно мали місце. Зокрема, позивач особисто не звертався до ІНФОРМАЦІЯ_3 01.08.2024 року, а був доставлений до РТЦК СП посадовими особами відповідача. Також позивач повідомив про втрату військово-облікового документу, проте відповідні обставини не відображені в оскаржуваній постанові.

Крім того зазначив, що має військово-обліковий документ в електронній формі, тому відповідно до КУпАП, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання даних з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста.

Таким чином відповідачем невірно кваліфіковано порушення, оскільки адміністративна відповідальність за втрату військово-облікового документа передбачена ст. 211 КУпАП «Зіпсуття військово-облікових документів чи втрата їх з необережності».

Окремо вказано на порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, не складення протоколу про адміністративне правопорушення та не дотримання приписів ст. 268 КУпАП.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25 грудня 2024 року у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги наведені доводи, які за суттю та змістом відтворюють позовну заяву.

Відповідач правом на надання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, про день та час повідомлений через підсистему «Електронний суд».

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що постановою ІНФОРМАЦІЯ_2 № с/12884 від 02.08.2024 року притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено на нього штраф у розмірі 17 000 грн.

У постанові зазначено, ОСОБА_1 в умовах особливого періоду, при особистому зверненні до ІНФОРМАЦІЯ_3 виявлено, що на порушення ч.2 п.10-1 додатку №2 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів не мав при собі військово-обліковий документ. Документи щодо поважних підстав відсутності документів не надав.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на час виявлення позивача 01.08.2024 року, останній не мав при собі військово-облікового документу, в т.ч. в електронній формі. Наданий разом з позовом військово-обліковий документ ОСОБА_1 в електронній формі сформований лише 07.08.2024 року, тобто після винесення ІНФОРМАЦІЯ_4 оскаржуваної постанови № с/12884 від 01.08.2024. Також суд вважав дотриманою процедуру накладення адміністративного стягнення.

Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з п.5 ч.1 ст.213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Статтею 235 КУпАП передбачено, що Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210--1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, зокрема у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Відповідно до абз.5 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України підтвердних документів про отримання особою виклику.

Отже, абз.5 ст. 258 КУпАП визначає обов`язкову сукупність двох умов, при наявності яких не складається протокол, а саме:

1) вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 КУпАП, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України)»

2) якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності підтвердних документів про отримання особою виклику.

Відповідно до обставин даної справи на позивача накладено адміністративна відповідальність за відсутність військово-облікового документу, а не за те, що позивач не з`явився на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Отже, за відсутності доказів неявки позивача при належному сповіщенні на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки відповідач мав обов`язок скласти протокол.

Необхідність складення протоколу обумовлена вимогою абз.1, 4 ст.256 КУпАП, згідно з якою в протоколі зазначаються всі обставини події, вказуються докази та свідки, особа надає свої пояснення. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Згідно зі ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Дослідивши оскаржувану постанову, колегія суддів констатує, що вона також не містить відомостей про роз`яснення позивачу його прав, отримання від нього пояснень.

Крім того, оскаржувана постанова взагалі не містить відомостей стосовно безпосередньої присутності позивача під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, її копія вручена позивачу через шість днів. Відомостей про відому позивача від її отримання 01.08.2024 року постанова не містить. Аналізуючи наведені обставини, судова колегія приходить до висновку, що оскаржувана постанова прийнята за відсутності ОСОБА_1 .

Таким чином, матеріали справи не містять доказів участі позивача у розгляді його справи. В аспекті зазначеного колегія суддів зауважує, що закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, передусім, обов`язок ознайомити особу з його правами, оскільки сама процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтується на правових презумпціях, які закріплюють в КУпАП низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності, шляхом дотримання визначеної процедури розгляду справи.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові ВС від 18.02.2020 року у справі № 524/9827/16-а, роз`яснено, що невжиття посадовою особою жодних дій щодо надання можливості реалізувати своє право, зокрема, на отримання правової допомоги є порушенням права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, як наслідок, порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що, в свою чергу, є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами ч.1-3 ст.73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, а позивач повинен заперечувати проти доводів суб`єкта владних повноважень.

В контексті даної справи, колегія суддів зауважує, що відповідач не довів дотримання ним процедури розгляду справи у частині, складення протоколу про адміністративне правопрушення, забезпечення участі позивача у розгляді справи та ознайомлення правами, визначеними ст.268 КУпАП, тобто орган порушив порядок розгляду справи, що, в свою чергу, є підставою для скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Отже, встановлені під час апеляційного розгляду справи обставини вказають на суттєві процесуальні прошення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 № с/12884 від 01.08.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Суд першої інстанції на наведені обставини уваги не звернув, у зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

В той же час, встановлені порушення процедури накладення адміністративного стягнення, які допущені посадовою особою відповідача не дозволяють суду встановити наявність чи відсутність події адміністративного правопорушення та закрити провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Тому в частині закриття провадження у справі про притягнення до відповідальності слід відмовити.

Відповідно до п.1, п.4 ч.1 ст.317 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно приписів ч.3 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст.286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 272 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Приморського районного суд м. Одеси від 25 грудня 2024 року скасувати та ухвалити постанову про часткове задоволення позовних вимог.

Визнати протиправною та скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_2 № с/12884 від 01.08.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий: Н.В. Вербицька

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: К.В. Кравченко