Справа № 442/1030/25
Суддя: Павлів З. С.
Дата ухвалення: 2025-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 442/1030/25
Провадження № 2-а/442/18/2025
УХВАЛА

12 лютого 2025 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючої судді Павлів З.С., розглянувши в порядку спрощеного провадження, за відсутності сторін, адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

05.02.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: скасувати постанову від 27.01.2025 у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, якою на нього накладено штраф в розмірі 34000 грн., провадження в даній справі закрити.

06.02.2025 ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та призначено розгляд справи. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин на яких він ґрунтується в п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали. Копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

11.02.2025 представником відповідача подано до суду письмові пояснення на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позову відмовити.

11.02.2025 позивач подав до суду клопотання про перехід в загальне позовне провадження з викликом сторін. Також подав до суду заяву про виклик свідка ОСОБА_2 . Крім цього, заявив клопотання про залучення співвідповідача - тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки з оскаржуваної постанови вбачається, що вона винесена ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_4 , який є посадовою особою органу, дії якого оскаржуються.

Згідно вимог ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вирішуючи подане клопотання про перехід в загальне позовне провадження з викликом сторін, суд виходить з наступного:

частиною першою статті 12 КАС України визначено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Згідно з ч.2 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті, зміст якої відповідає змісту ч.4 ст.12 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.260 КАС України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 257 КАС України при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з частинами 4, 5 статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд має відмовити у розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження або постановити ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, якщо після прийняття судом до розгляду заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог або зміну предмета позову справа підпадає під дію частини четвертої цієї статті.

Частиною 4 статті 12 КАС України передбачено, що виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років;

6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених ч. 1 ст. 266-1 цього Кодексу.

У частині 6 статті 12 КАС України визначено справи незначної складності для цілей цього Кодексу, та, зокрема, у пункті 10 зазначено, що справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Аналіз викладених норм дає підстави вважати, що за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута й будь-яка інша справа, за винятком тих, які розглядаються за правилами загального позовного провадження.

Суд звертає увагу, що даний спір не входить до виключного переліку справ, які розглядаються за правилами загального позовного провадження, визначеного ч.4 ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України та не підпадає під перелік справ у спорах, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження, визначеного ч.4 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України.

Практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник (в одній із зазначених справ) не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Водночас, суд вважає за необхідне звернути увагу й на те, що позивач, звертаючись до суду з клопотанням про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, не навів обґрунтованих підстав доцільності такого розгляду, а саме: у чому полягає складність цієї справи чи інших обставин, які свідчать, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у цій справі вимагають розгляду у загального позовному провадженні.

Крім цього, частиною 1 статті 262 КАС України передбачено, що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до частини 8 статті 262 КАС України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Таким чином розгляд судом адміністративної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін дає можливість учасникам справи сповна реалізувати свої процесуальні права, визначені, зокрема, у статтях 44, 47 КАС України.

При цьому, сторони перебувають в однаковому процесуальному становищі щодо можливості реалізації таких прав.

Наведені у клопотанні обставини не дають підстав для висновку про те, що справа має виняткове значення для учасника справи, зокрема, позивача.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в позовній заяві та доданих до неї письмових доказів, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи в порядку загального позовного провадження.

Враховуючи вищенаведене, зважаючи на категорію даної справи, її складність, обставини, обсяг та характер доказів у справі, підстави для задоволення поданого позивачем клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження відсутні.

Щодо клопотання про залучення співвідповідачів у даній справі, суд вважає за необхідне зазначити наступне:

відповідно до ч.3 ст.48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Згідно ч.5 ст.48 КАС України, під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

За змістом положень ч. 4 ст. 46 КАС України відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

За визначеннями, наведеними у п.7 ч.1 ст.4 КАС України, суб`єкт владних повноважень це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, така заявлена до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи ту обставини, що позивач був ознайомлений із текстом оскаржуваної постанови, а відтак знав про те, що така була винесена тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , який є керівником та діяв від імені ІНФОРМАЦІЯ_3 (відповідача у справі). Суд вважає, що залучення тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 до участі в справі як співвідповідача не є доцільним.

Щодо залучення до участі в справі як співвідповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивачем необхідність залучення вказаної особи до участі в справі як співвідповідача не обгрунтовано, як і не мотивовано незнання підстав для залучення такого співвідповідача на момент подання позовної заяви.

З таких підстав, суд вважає заявлене клопотання про залучення до участі в справі співвідповідачів необгрунтованим, а тому в задоволенні такого слід відмовити.

З приводу заявленого клопотання про виклик свідка, суд вважає за необхідне зазначити наступне:

зі змісту ст.92-93 КАС України вбачається, що виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи. У заяві про виклик свідка зазначаються його ім`я, місце проживання (перебування) або місце роботи, обставини, які він може підтвердити.

Проаналізувавши вищевказану заяву, суд вважає, що позивачем не зазначено обставин, які свідок може підтвердити в доповнення до викладеного у позовній заяві.

Враховуючи зазначене, в задоволенні заяви про виклик свідка слід відмовити.

Керуючись статтями 44 - 48, 92-93, 72, 73,77, 229, 257, 260, 262, 286 КАС України, суд -

ухвалив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи в порядку загального позовного провадження відмовити.

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про залучення до участі в справі співвідповідачів відмовити.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про виклик свідка відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після постановлення та окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за наслідками розгляду справи.

Суддя Павлів З.С.