Справа № 451/86/25
Суддя: Семенишин О. З.
Дата ухвалення: 2025-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

12 лютого 2025 рокуСправа №451/86/25
Провадження № 2-а/451/6/25

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Федорук І.Б.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Радехові адміністративну справу №451/86/25 за позовом ОСОБА_1 до Відділення поліції №1 Шептицького РВП ГУНП у Львівській області, Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №3766662 від 01.01.2025,

установив:

Стислий виклад позиції учасників процесу

17 січня 2025 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Мидзка Роман Володимирович звернувся до суду з позовом до Відділення поліції №1 Шептицького РВП ГУНП у Львівській області, Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №3766662 від 01.01.2025.

Позовні вимоги представник позивач обґрунтував тим, що 1 січня 2025 року інспектором Відділення поліції №1 Шептицького РВП ГУНП у Львівській області Рудиком Т.В. складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №3766662, щодо ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено штраф у сумі 3400 (три тисячі чотириста) гривень. У постанові йдеться, що 1 січня 2025 року о 1 год 46 хв на автомобільній дорозі Н-17 (Львів-Луцьк) 57 км водій керував транспортним засобом без посвідчення водія, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України. ОСОБА_1 вважає оскаржувану постанову, серії ЕНА №3766662 від 1 січня 2025 року, незаконною та такою, що повинна бути скасованою. Вказує, що у матеріалах справи міститься лише Постанова, якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП. Разом з тим, належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, зокрема, фото- чи відеозапису, яким зафіксовано адміністративне правопорушення, відповідач не надав. На таких доказах не ґрунтувалося оскаржуване рішення. Із матеріалів справи видно, що свідків правопорушення не встановлено, не відібрано у них жодних пояснень. До постанови про адміністративне правопорушення не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП. За твердженням позивача в ніч з 31 грудня 2024 року на 1 січня 2025 року він святкував його День народження з друзями в с. Вузлове. Завершували святкування на АЗС в с. Вузлове після півночі кавою. На той момент ОСОБА_1 перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння та не був здатний самостійно дістатись додому в с. Павлів. Розуміючи це, він зателефонував до свого знайомого ОСОБА_2 , який згодом приїхав на АЗС на власному автомобілі VW Transporter. ОСОБА_1 сів у авто і вони поїхали додому в напрямку с. Павлів. ОСОБА_1 наполягає на тому, що він не був водієм т/з. Після посадки в авто він заснув і не пам`ятає, що було пізніше. Він пригадує, що прокинувся вже вдома. У своїх письмових поясненнях ОСОБА_2 вказує, що знає ОСОБА_1 . Він знає, де він проживає. В ніч на Новий 2025 рік ОСОБА_1 телефонував до нього після півночі і просив привезти його додому з АЗС в с. Вузлове. Орієнтовно після 1 години ночі ОСОБА_2 на своєму авто VW Transporter, державний номерний знак НОМЕР_1 , прибув на заправку в с. Вузлове, де в автомобіль сів пасажиром ОСОБА_1 . ОСОБА_2 пам`ятає, що ОСОБА_1 був у стані сильного алкогольного сп`яніння і зразу після від`їзду з АЗС заснув. Дорогою у автомобілі луснуло праве переднє колесо, автомобіль повело праворуч на обочину, де авто вдарилось дном двигуна об нерівності обочини, розбився піддон двигуна, що призвело до втрати мастила і його вимушеної зупинки. ОСОБА_2 залишив автомобіль та пішки пішов у с. Павлів шукати інший автомобіль на допомогу. ОСОБА_1 залишився спати в машині на пасажирському сидінні. ОСОБА_2 згодом доставив ОСОБА_1 додому, а своє авто до гаража на ремонт. Позивачем з`ясовано, що у матеріалах справи №451/14/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУПАП міститься відеозапис із нагрудних камер інспекторів патрульної поліції та камери спостереження патрульного автомобіля в час виявлення та огляду автомобіля VW Transporter, державний номерний знак НОМЕР_1 , та складання матеріалів справи стосовно ОСОБА_1 . З першої хвилини відеозапису видно, що в момент виявлення поліцією автомобіля на обочині дороги його двигун не працює, а сидіння водія є порожнім. В час, коли інспектор ОСОБА_3 відчиняє водійські дверцята, ОСОБА_1 спить на пасажирському сидінні. За даних обставин представник позивача вказує, що позивач не є водієм автомобіля, однак всупереч з`ясованим обставинам інспектор називає його водієм, пропонує пройти тест на алкоголь, виписує направлення на тестування у медичному закладі, хоча бачить, що ОСОБА_1 не придатний до розмови та не повинен проходити жодних тестів, а також нести відповідальність за те, чого він не зробив. За вказаних обставин позиція інспектора поліції щодо виявленого порушення ПДР не може вважатися правомірною, оскільки таке порушення повинне бути виявленим в русі. Отже, поліції слід довести належними та допустимими доказами перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля та факт керування транспортним засобом з метою його притягнення до відповідальності. Натомість, зазначає, що таких доказів у справі немає та у справі існують докази відсутності факту правопорушення та вини ОСОБА_1 . Також вказує, що працівник патрульної поліції не ознайомив позивача з положеннями ст. 268 КУпАП, не відбиралися жодні пояснення, не було представлено жодних доказів вчинення правопорушення в тому числі фото- чи відеофіксація правопорушення. Розгляд справи відповідачем носив формальний характер, такий був здійснений без пред`явлення жодних доказів його вини та забезпечення права на захист. Таким чином постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не відповідає нормам чинного законодавства. Тому вважає, що в діях позивача відсутня вина у вчиненні правопорушення, а звідси і відсутній склад правопорушення, а тому він не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності.

З цих підстав, просить суд ухвалити рішення яким визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №3766662 від 01.01.2025. Крім того, просить судові витрати, зокрема, витрати на правничу допомогу стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області, докази яких будуть подані до справи протягом п`яти днів від дня винесення постанови у справі (а.с.4-6).

Відповідач Відділення поліції №1 Шептицького РВП ГУНП у Львівській області правом на подання відзиву на позовну заяву на підставі ст. 44, 162 КАС України не скористалося.

Відповідач Головне управління Національної поліції у Львівській області правом на подання відзиву на позовну заяву на підставі ст. 44, 162 КАС України не скористалося.

Заяви, клопотання учасників процесу та інші процесуальні дії у справі

Суд своєю ухвалою від 20 січня 2025 року поновив позивачу процесуальний строк для оскарження, прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження у справі, ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначив судове засідання, ухвалив викликати та допитати ОСОБА_1 та свідка (а.с.1-3).

Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с.25).

Представник відповідача Відділення поліції №1 Шептицького РВП ГУНП у Львівській області в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомили (а.с.20).

Представник відповідача Головного управління Національної поліції у Львівській області в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомили (а.с.23).

У зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України.

Установлені судом фактичні обставини справи

Відповідно до постановипро накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №3766662 від 01.01.2025, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 01.01.2025 о 1 год 46 хв на автомобільній дорозі Н-17 (Львів-Луцьк) 57 км водій керував транспортним засобом без посвідчення водія, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України, скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з чим на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 3400 (три тисячі чотириста) гривень (а.с.7).

У письмових поясненнях від 14.01.2025, доданих до позовної заяви, ОСОБА_1 повідомив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке співпадає з Новим роком, та з друзями відсвяткували його День народження та Новий рік. Завершували кавою на заправці в с. Вузлове, він був сильно п`яний і розумів, що самостійно йому додому не добратись, тому подзвонив до ОСОБА_2 та попросив забрати його додому. Після півночі ОСОБА_2 приїхав на білому бусі VW Transporter. ОСОБА_1 сів на пасажирське місце і за хвилину заснув. Прокинувся вже вдома наступного дня. Що було в час між заправкою і доставкою його додому не пам`ятає. Вказує, що автомобілем 31 грудня 2024 року та 1 січня 2025 року не керував (а.с.11).

У письмових поясненнях від 14.01.2025, доданих до позовної заяви, ОСОБА_2 зазначає, що знайомий з ОСОБА_4 , пам`ятає, що після півночі 01.01.2025 телефонував до нього ОСОБА_5 і просив забрати його зі заправки в с. Вузлове після святкування його Дня народження та Нового року. ОСОБА_2 не заперечував і через деякий час на власній машині VW Transporter, державний номерний знак НОМЕР_1 , приїхав на АЗС в с. Вузлове. ОСОБА_1 сів у машину на місце пасажира справа від ОСОБА_2 і через хвилину заснув. Пам`ятає, що ОСОБА_1 був сильно п`яний і втомлений. Вони виїхали зі заправки у напрямку м. Радехів. Невдовзі після набрання швидкості руху за населеним пунктом трісло праве переднє колесо. З цього моменту ОСОБА_2 частково втратив керування, з`їхав на обочину і машина вдарилась двигуном об землю, розбився піддон з мастилом. ОСОБА_2 повернувся на смугу руху і ще деякий час їхав, виляючи, до моменту повільної повної зупинки машини, зупинився на обочині на польовій дорозі в напрямку с. Павлів. Після зупинки останній залишив машину на місці та пішов до села шукати транспорт для евакуації буса. ОСОБА_1 залишився спати в машині. ОСОБА_2 повернувся з трактором орієнтовно через три години. ОСОБА_1 продовжував спати. ОСОБА_2 довіз ОСОБА_1 додому, а машину в гараж на ремонт. Наполягає на тому, що ОСОБА_1 не керував його машиною 1 січня 2025 року, оскільки водієм був він (а.с.12).

Зміст спірних правовідносин

Між сторонами виникли спірні правовідносини публічно-правового характеру, оскільки позивач не згідний з рішенням суб`єкта владних повноважень щодо порушення ним Правил дорожнього руху України та накладення, у зв`язку з цим, на нього адміністративного стягнення у виді штрафу.

Позиція суду

Відповідно до вимог ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з таких підстав.

Норми права, які застосував суд, мотивована оцінка наведених сторонами аргументів та висновки суду

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосував норми Конституції України, Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП), Кодексу адміністративного судочинства (КАС України) та Правил дорожнього руху (ПДР).

Так, частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підставі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як роз`яснено в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Незважаючи на зазначений обов`язок відповідачем не надано суду необхідних доказів у справі про адміністративне правопорушення на підставі, яких була винесена оскаржувана постанова.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Суд звертає увагу на те, що відповідачами не було надано до суду жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував порушення позивачем вимог ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

В рекомендації №R(91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Інші доводи учасників справи на висновки суду не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, N 63566/00, § 23, від 18 липня 2006 року).

За таких обставин, суд вважає, що немає підстав ставити під сумнів пояснення представника позивача з цього приводу, а доказів про спростування вищенаведеного суду не представлено. Отже, за відсутності достатніх доказів про вчинення позивачем правопорушення, постанову, серії ЕНА №3766662 від 01.01.2025, необхідно скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Що стосується позовних вимог в частині визнання постанови незаконною, то суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні таких у зв`язку з їх безпідставністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Щодо розподілу судових витрат

Згідно із ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області.

На підставі наведеного та керуючись статтями 19, 62 Конституції України, статтями 9, 251, 280 КУпАП та статтями 9, 72 - 74, 77, 120 - 122, 139, 229, 242, 244 - 250, 286 КАС України, суд,

ухвалив:

задовольнити частково позов ОСОБА_1 .

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №3766662 від 01.01.2025.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати щодо сплати судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Строк і порядок набрання рішенням законної сили та його оскарження

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники процесу

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Представник позивача адвокат Мидзка Роман Володимирович, адреса: а/с 23, місто Кам`янка-Бузька, Львівський район, Львівська область, 80400.

Відповідач Відділення поліції №1 Шептицького РВП ГУНП у Львівській області, адреса місцезнаходження: вулиця Львівська, 9, місто Радехів, Шептицький район, Львівська область, 80200.

Відповідач Головне управління Національної поліції у Львівській області, , адреса місцезнаходження: площа Генерала Григоренка, 3, місто Львів, 79007.

Головуючий суддяСеменишин О. З.

Рішення виготовлено 12 лютого 2024 року.