Справа № 200/8384/24
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2025-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2025 року Справа№200/8384/24

Суддя Донецького окружного адміністративного суду у складі головуючого судді Шинкарьової І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач), в якому просив:

визнати протизаконною бездіяльність відповідача щодо своєчасного не розгляду заяви позивача від 19.11.2024 щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації;

зобов`язати відповідача розглянути заяву позивача від 19.11.2024 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та прийняти рішення про надання або відмову у наданні відстрочки, з урахуванням висновків суду, викладених в судовому рішенні, у строк, встановлений Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560;

встановити судовий контроль за виконанням Відповідачем рішення по справі, а саме надати відповідачем до суду звіт про розгляд заяви позивача від 19.11.2024 в 14-ти денний строк, а у випадку невиконання обов`язку надання звіту, накласти штраф на керівника відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що позивачем у листопаді 2024 року було надіслано відповідачу поштовим зв`язком заяву про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. 25.11.2024 відповідач у відповідь на заяву позивача було надано лист, зі змісту якого вбачається, що з метою вирішення порушеного питання, позивачу запропоновано особисто прибути до територіального центру комплектування та соціальної підтримки з його військово-обліковим документом та оригіналами (та копіями) усіх підтверджуючих право на відстрочку документів.

Не погодившись із вищевказаною відповіддю відповідача у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом за захистом своїх порушених прав.

Ухвалою суду від 16.12.2024 було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 11.02.2025 вирішено процесуальні питання щодо заявлених клопотань позивача про накладення штрафу на відповідача та про прискорення розгляду справи.

26.12.2024 представником відповідача було надано відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує проти позову та вказує, що документи, подані позивачем 10.06.2024 на вхідній документації ІНФОРМАЦІЯ_2 не обліковуються. Таким чином розглянути його заяву, щодо надання йому відстрочки від призову під час мобілізації не було можливим.

15.07.2024 на нашу адресу через ІНФОРМАЦІЯ_3 надійшов адвокатський запит, від адвоката Харченко І.І. щодо правової допомоги позивачу. Розглянувши адвокатський запит, щодо надання відстрочки від мобілізації позивачу, ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідно до п.4 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-ХІІ на який було направлено відповідь: «За наявності затверджених ст.23 Закону України № 3543-XII від 21.10.1993 «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (зі змінами) визначених підстав для надання відстрочки від призову під час мобілізації, згідно п.58 постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» позивачу необхідно прибути особисто з підтверджуючими документами до ІНФОРМАЦІЯ_1 .»

Вказує, що особиста явка до ІНФОРМАЦІЯ_2 військовозобов`язаного позивача дає можливість вивчення оригіналів наданих документів, з метою визначення законних підстав для надання відстрочки від призову за мобілізацією.

Також зазначає, що відмови щодо надання відстрочки від призову за мобілізацією позивачу не було.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_6 ( ОСОБА_2 ).

Як встановлено судом, позивач звертався до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо нерозгляду заяви від 10.06.2024 щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, зобов`язання розглянути заяву від 10.06.2024 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та прийняти рішення про надання або відмову у наданні відстрочки, у строк, встановлений Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560.

Рішенням суду від 12.11.2024 у справі 200/6521/24, яке набуло законної сили 12.12.2024, позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо не розгляду заяви від 10.06.2024 щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, зобов`язання розглянути заяву від 10.06.2024 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та прийняти рішення про надання або відмову у наданні відстрочки, у строк, встановлений Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 задоволено та визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 від 10.06.2024 про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_7 розглянути заяву позивача від 10.06.2024 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та прийняти рішення про надання або відмову у наданні відстрочки, у строк, встановлений Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою КМУ від 16.05.2024 №560.

З матеріалів справи вбачається, що 22.11.2024 позивачем на адресу відповідача направлено заяву від 19.11.2024 у якій просив розглянути заяву та оформити позивачу, у порядку, визначеному постановою КМУ від 16.05.2024 №560, довідку про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. До заяви було долучено: копію Рішення суду від 07.07.2022 справа №237/1239/22; копія Додаткового рішення суду від 12.01.2023 за справою №237/1239/22; копія ухвали суду від 13.04.2023 по справі №237/1239/22; копія паспорту ОСОБА_1 ; копія ІПН ОСОБА_1 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_3 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_4 ; копія військово-облікового документу з системи Резерв +; копія закордонного паспорту ОСОБА_1 з відмітками про виїзд за період з 14.02.2022, 1.05.2024; копія Рішення суду від 12.11.2024 по справі № 200/6521/24.

Листом від 25.11.2024 №09/9331 «про надання інформації» відповідач повідомив позивача про те, що у випадку наявності затверджених ст.23 Закону України № 3543-ХІІ від 21.10.1993 «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначених підстав для надання відстрочки від призову під час мобілізації, відповідно п.58 постанови КМУ від 16.05.2024 № 560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» позивачу необхідно особисто прибути до ІНФОРМАЦІЯ_1 з підтверджуючими документами, за адресою: АДРЕСА_2 .

Не погодившись із відповіддю у вищевказаному листі відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом за захистом своїх порушених прав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлені Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII (далі - Закон України №3543-XII).

Згідно ст.1 Закону України №3543-XII мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано;

особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ч.4 ст.3 Закону України №3543-XII з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України №2102-IX від 24.02.2022, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Дія указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022, зокрема дія воєнного стану на території України пролонгується станом на теперішній час.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби закріплено у Законі України №2232-XII від 25.03.1992 «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон України №2232-XII) (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно ч.1 ст.1 Закону України №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями (ч.2 ст.1 Закону України №2232-XII).

Згідно ч.5 ст.22 Закону України №3543-XII призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.

Цей порядок визначає, зокрема, порядок надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.

Перелік осіб, яким відповідно до законодавства передбачена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, закріплений у ст.23 Закону України №3543-XII.

Так, за п. 4 ч.1 ст.23 не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий із батьків такої дитини (дітей)…позбавлений батьківських прав.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487 було затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі Порядок №1487) (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), який визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік), зокрема, але не виключно, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.

За п.3 Порядку №1487 військовий облік ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - інші військові формування) особовим складом у мирний час та в особливий період.

Для забезпечення військового обліку громадян України використовується Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який призначений для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до п.п.8 п.1 Додатку №2 «Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» Порядку №1487 закріплено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у ст.7 Закону України Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у ст.23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Згідно п.1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 (далі Положення №154) (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації є територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

За п.11 Положення №154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у п.9 цього Положення оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.

Аналізуючи вищевказане суд доходить висновку, що до повноважень територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки належить оформлення військовозобов`язаним відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час.

Як було встановлено судом під час розгляду даної справи, Рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 07.07.2022 у справі №237/1239/22 задоволений позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , розірваний шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_5 та встановлено місце проживання та подальше самостійне виховання неповнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_9 ; Додатковим Рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 12.01.2023 року у справі №237/1239/22 вирішено відібрати неповнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_9 у матері ОСОБА_5 без позбавлення батьківських прав.; Ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області від 13.04.2023 у справі №237/1239/22 розглянута помилка, в Додатковому рішенні від 12.01.2023 та вирішено відібрати неповнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_9 у матері ОСОБА_5 з позбавленням батьківських прав, внаслідок чого він 22.11.2024 надіслав засобами поштового зв`язку ІНФОРМАЦІЯ_1 заяву про видачу йому довідки про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Разом з тим, у відповідь на вказану заяву відповідач надіслав позивачу лист від 25.11.2024, в якому зазначалось, що для розгляду заяви по суті позивачу необхідно особисто прибути до територіального центру комплектування та соціальної підтримки з підтверджуючими документами.

Аналізуючи вищевказані обставини суд доходить висновку, що відповідачем фактично не було розглянуто по суті заяву позивача від 19.11.2024 про видачу йому довідки про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Так, постановою КМУ від 16.05.2024 №560 було затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі Порядок №560) (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

За п.1 Порядку №560 закріплено, що цей Порядок визначає, зокрема, процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.

Згідно п.56 Порядку №560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених ст.23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відповідно до п.57 Порядку №560 для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:

голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);

члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

За п.58 Порядку №560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.

Відповідно до п.60 Порядку №560 Комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6.

У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

Аналізуючи вищевказані приписи суд доходить висновку, що для розгляду питань надання військовозобов`язаному відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації останнім особисто надається відповідна заява за формою, встановленою у Додатку 4 до Порядку №560, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку. Разом з тим, отримавши відповідну заяву та пакет документів, Комісія при районному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки розглядає отримані матеріали, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, та приймає рішення про надання або відмову у наданні відстрочки.

Разом з тим суд акцентує увагу, що приписами Порядку №560 не передбачені альтернативні варіанти розгляду заяви щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, окрім як ухвалення рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Разом з тим направлення листа щодо необхідності здійснення заявником певних дій, замість розгляду по суті заяви щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та винесення відповідного рішення, приписами Порядку №560 не передбачено.

Суд зазначає, що заява позивача Комісією при РТЦК щодо перевірки законності надання відстрочок по суті не розглядалася, а надана відповідь-роз`яснення про необхідність особистого прибуття позивача для подання відповідної заяви з оригіналом військово-облікового документа. Суд вважає, що вказаний лист відповідача носить інформативний характер та не свідчить про прийняття рішення по суті порушеного у заяві питання. Вказана відповідь також не тягне за собою жодних юридичних наслідків, відповідно, не порушує прав, свобод та інтересів особи, а відтак, не є актом індивідуальної дії, що підлягає оскарженню.

Тобто, враховуючи фактичні обставини у даній справі суд доходить висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого належить вирішення питання щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, після отримання поштою від позивача заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та документів на підтвердження цього права повинен був прийняти рішення за наслідком розгляду цієї заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації або мотивовану відмову в такому.

Разом з цим, відповідач у відповідь на заяву позивача про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та доданих документів у відповідь направив листа про необхідність особисто прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, тобто за місцем перебування на військовому обліку, замість розгляду такої заяви по суті та прийняття відповідного рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч.1 ст. 72 КАС України). При цьому належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 73 КАС України).

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. При цьому достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 76 КАС України).

Враховуючи вищенаведені правові позиції, а також той факт, що відповідачем було допущено протиправну бездіяльність щодо не розгляду по суті заяви позивача від 19.11.2024 та вирішення питання щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення основної позовної вимоги.

Суд також зазначає, що оскільки відповідач належним чином не розглянув заяву позивача про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та не прийняв будь-яке рішення, яке б породжувало для позивача юридичні наслідки, то суд в контексті спірних правовідносин може лише зобов`язати відповідача розглянути по суті заяву позивача, за результатом чого прийняти відповідне рішення.

Враховуючи вищевказане, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача розглянути заяву позивача від 19.11.2024 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та прийняти відповідне рішення.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Щодо клопотання про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, суд зазначає, що відповідно до ст.382 КАС України, якою врегульовано питання судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Суд звертає увагу, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, є правом, а не обов`язком суду.

Враховуючи характер спірних правовідносин та склад учасників справи, беручи до уваги відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження обґрунтованості побоювань позивача щодо невиконання відповідачами даного судового рішення, суд вважає, що підстави встановлення судового контролю за виконанням рішення у даній справі на час його постановлення відсутні, що не виключає право позивача подати відповідну заяву за наявності обґрунтованих підстав для встановлення судового контролю

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з квитанцією від 02.12.2024 позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,22 грн, за одну вимогу немайнового характеру.

Водночас, відповідно ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Отже, оскільки позивач звернувся до суду в електронній формі, то розмір судового збору має складати 968,96 грн. Таким чином, суд, на підставі ч. 8 ст. 139 КАС України, стягує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 968,96 грн. Про інші судові витрати суду не заявлено.

В іншій частині надміру сплачений позивачем судовий збір підлягає поверненню позивачу за правилами установленими ст. 7 Закону України Про судовий збір.

Таким чином, судовий збір у розмірі 968,96 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 263, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не розгляду по суті заяви ОСОБА_1 про видачу довідки про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_7 розглянути по суті заяву ОСОБА_1 від 19.11.2024 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та прийняти відповідне рішення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968,96 грн.

Рішення складене у повному обсязі та підписане 11.02.2025.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Шинкарьова