Справа № 200/9000/24
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2025-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2025 року Справа№200/9000/24

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Троянова О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії з 77% до 70% сум грошового забезпечення при перерахунку з 01.02.2021,01.02.2022,01.02.2023 на підставі довідок виданих Головним управлінням Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях №15/108, №15/109, №15/110 від 17.06.2024 року, щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром та не виплаті виниклої заборгованості після проведення перерахунку пенсії позивача за даними довідками; зобов`язання здійснити перерахунки з 01.02.2021, з 01.02.2022 та з 01.02.2023, виплати та в подальшому з 01.02.2023 виплачувати пенсію з урахуванням основного розміру пенсії 77% від відповідних сум грошового забезпечення, без обмежень граничного розміру пенсії, із урахуванням встановленої індексації, розміру посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах на підставі довідок виданих Головним управлінням Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях №15/108, №15/109, №15/110 від 17.06.2024 року, з виплатою виниклої заборгованості з 01.02.2021 та по теперішній час, судового збору після проведення перерахунку пенсії позивача за даними довідками, в найближчий виплатний період з урахуванням раніше проведених виплат.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи. Задоволено клопотання позивача про відкриття спрощеного провадження по даній справі. Витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в строк подання відзиву на позовну заяву протоколи перерахунку пенсії на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/5235/24 від 09.10.2024 року на підставі довідок Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях №15/108 від 17.06.2024 року, №15/109 від 17.06.2024 року, №15/110 від 17.06.2024 року.

За правилами частини 1 статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином за допомогою програмного забезпечення «Електронний суд».

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що перебуває на обліку відповідача як пенсіонер за вислугу років по лінії Служби безпеки України, та є особою з інвалідністю внаслідок війни 3 групи. Зазначив, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09.10.2024 по справі №200/5235/24 відповідачем здійснено перерахунок його пенсії з 01.02.2021, з 01.02.2022, з 01.02.2023 та по теперішній час, на підставі довідок виданих Головним управлінням Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях №15/108, №15/109, №15/110 від 17.06.2024 року, проте зменшено розмір пенсії за вислугу років з 77% до 70% та із встановленням граничного розміру пенсії. Дії відповідача щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії з 77% до 70% сум грошового забезпечення при перерахунку з 01.02.2021,01.02.2022,01.02.2023 на підставі довідок виданих Головним управлінням Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях №15/108, №15/109, №15/110 від 17.06.2024 року, щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром та не виплаті виниклої заборгованості після проведення перерахунку пенсії позивача за даними довідками, вважає протиправними, просив задовольнити позов.

У строк, встановлений судом, через відділ документообігу та архівної роботи суду від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач заперечив проти задоволення заявлених вимог позивача. Свою позицію відповідач вмотивовував тим, що пенсії індексуються до тих пір доки не відбудеться підвищення грошового забезпечення, при цьому законодавець не уточнює на підставі чого саме здійснюється перерахунок (внесення відповідних змін до законодавчих актів, рішення суду, зміна прожиткового мінімуму від якого залежить розмір пенсійних виплат тощо). Виплата індексації пенсії за 2022 - 2023 роки припинена з 01 січня 2025 року у зв`язку з здійсненням перерахунку пенсії на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09.10.2024 по справі №200/5235/24, яким зобов`язано Головне управління здійснити перерахунок основного розміру пенсії з 01.01.2021, 01.02.2022 та 01.02.2023 згідно довідок ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях за №№ 15/108, 15/109 та 15/110 від 17.06.2024. Індексація за 2022 та 2023 рік не нараховується та не виплачується Позивачу оскільки в результаті перерахунку пенсії на виконання рішення суду відбулося підвищення грошового забезпечення. Основний розмір пенсії позивача на момент призначення пенсії був визначений, виходячи з грошового забезпечення на рівні 77%. Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року № 1166-VII внесено зміни до статті 13 Закону № 2262, згідно яких максимальний розмір пенсії за вислугу років, не повинен перевищувати 70 % сум грошового забезпечення за будь-якою із підстав зазначеною в статті 63 Закону № 2262. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21 лютого 2018 року №103 та постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704 позивачу здійснено перерахунок пенсії з 01 січня 2018 року виходячи з розміру 70% грошового забезпечення. Стосовно виплати пенсії без обмеження граничного розміру зазначив, що частиною сьомою статті 43 Закону № 2262 встановлено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-VIII від 06 грудня 2016 року внесено зміни до статті 43 Закону №2262 та зазначено, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №1774-VIII від 06 грудня 2016 року передбачено, що вказані обмеження застосовуються до осіб не залежно від дати призначення пенсії. Отже, на даний час розмір пенсії із урахуванням надбавок, […], індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Крім того, зазначив, що на даний час не вирішено питання щодо перерахунку пенсії, а Позивачем не наведено підстав, які б свідчили, що Головним управлінням буде встановлений інший порядок виплати пенсії, ніж передбачений чинним законодавством.

Крім того, позивачем подано до суду відповідь на відзив, зміст якої аналогічний викладеному у позовній заяві.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Новоазовським РВ УМВС України в Донецькій області від 18 вересня 1997 року, РНОКПП НОМЕР_2 ), є особою з інвалідністю 3 групи внаслідок війни (посвідчення серії НОМЕР_3 від 26.01.2012 року) та отримувачем пенсії за вислугу років, що не є спірною обставиною між сторонами.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () є суб`єктом владних повноважень органом виконавчої влади, основним завданням якого, згідно вимог чинного законодавства, зокрема, є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення.

Судом встановлено на підставі протоколу перерахунку пенсії за пенсійною справою №1920 від 01.04.2019 року, що ОСОБА_1 проведено з 01.04.2019 року перерахунок пенсії за вислугу років, виходячи з 77% сум грошового забезпечення (вислуга років 29).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2024 року у справі №200/5235/24 задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови ОСОБА_1 перерахувати та виплатити пенсію на підставі довідки, виданої Головним управлінням Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях №15/108 від 17.06.2024 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01.02.2021 року пенсію на підставі довідки, виданої Головним управлінням Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях №15/108 від 17.06.2024 року. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови ОСОБА_1 перерахувати та виплатити пенсію на підставі довідки, виданої Головним управлінням Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях №15/109 від 17.06.2024 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01.02.2022 року пенсію на підставі довідки, виданої Головним управлінням Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях №15/109 від 17.06.2024 року. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови ОСОБА_1 перерахувати та виплатити пенсію на підставі довідки, виданої Головним управлінням Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях №15/110 від 17.06.2024 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01.02.2023 року пенсію на підставі довідки, виданої Головним управлінням Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях №15/110 від 17.06.2024 року. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2024 року у справі №200/5235/24 набрало законної сили на підставі постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2024 року.

Відповідно до протоколу за пенсійною справою №1920 від 01.01.2025 року ОСОБА_1 здійснено з 01.02.2021 року перерахунок пенсії згідно довідки, виданої Головним управлінням Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях №15/108 від 17.06.2024 року, на підставі рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2024 року у справі №200/5235/24, у розмірі 70% грошового забезпечення та обмежено її розмір максимальним розміром у десять прожиткових мінімумів, без врахування індексації за 2022 рік.

Крім того, згідно протоколу за пенсійною справою №1920 від 01.01.2025 року ОСОБА_1 здійснено з 01.02.2022 року перерахунок пенсії згідно довідки, виданої Головним управлінням Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях №15/109 від 17.06.2024 року, на підставі рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2024 року у справі №200/5235/24, у розмірі 70% грошового забезпечення та обмежено її розмір максимальним розміром у десять прожиткових мінімумів, без врахування індексації за 2023 рік.

Окрім того, згідно протоколу за пенсійною справою №1920 від 01.01.2025 року ОСОБА_1 здійснено з 01.02.2023 року перерахунок пенсії згідно довідки, виданої Головним управлінням Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях №15/110 від 17.06.2024 року, на підставі рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2024 року у справі №200/5235/24, у розмірі 70% грошового забезпечення та обмежено її розмір максимальним розміром у десять прожиткових мінімумів, з урахуванням індексації за 2024 рік.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII (в редакції чинній на час призначення позивачу пенсії) передбачено, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам,

військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Відповідно до частини 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції Закону що діяла на час призначення позивачу пенсії), максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї

статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Судом встановлено вище, що позивачу було призначено пенсію за вислугою років у 2006 році довічно, вислуга років - 77 (календ. 29).

Пунктом 23 розділу II Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» (далі - Закон №1166-VII), який набрав чинності з 1 травня 2014 року, до частини 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» було внесено зміни та цифри «80» замінено цифрами «70».

Таким чином, зміна встановленого Законом максимального розміру пенсії відбулася вже після призначення позивачу пенсії.

Статтею 22 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Отже, при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Внесені Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» зміни до частини другої статті 13 Закону щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70 % від сум грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедура призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Суд звертає увагу, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.99 №8-рп/99 у справі щодо права на пільги, від 20.03.2002 №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 24.04.2018 року у справі №686/12623/17 (К/9901/849/17).

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, внесені Законом № 1166-VII зміни до частини 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70% грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, а мають застосовуватися лише виключно при призначенні нових пенсій.

Отже, зменшення відповідачем основного розміру пенсії з 77% на 70% грошового забезпечення є протиправним.

Стосовно обмеження пенсії максимальним розміром у десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-XII (в редакції Закону України від 08.07.2011 року №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 01.10.2011 року) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Згідно частини 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 08.07.2011 року №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», якщо внаслідок прийняття цього Закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини 7 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

Згідно пункту 2 резолютивної частини цього рішення №7-рп/2016 положення частини 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до статті 1-1 Закону № 2262-XII зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Частиною 7 статті 43 Закону № 2262-XII (у редакції Закону України від 06.12.2016 року №1774-VIII, який набрав чинності з 01.01.2017 року) знову ж таки передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Водночас, суд враховує, що частина 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», якою було передбачено обмеження пенсій максимальним розміром, втратила чинність з часу проголошення рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016.

А тому, внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774 від 06.12.2016 року до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Отже, внесені Законом №1774-VIII до частини 7 статті 43 Закону № 2262-XII, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії) є повторним запровадженням регулювання, яке Конституційний Суд визнав неконституційним, а тому, ці зміни самі по собі не створюють підстав для обмеження максимального розміру пенсії. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 09.11.2020 року у справі № 813/678/18, від 09.02.2021 року у справі №1640/2500/18, від 21.12.2021 року у справі № 120/3552/21-а.

Верховний суд не знайшов підстав для відступу від цього правового висновку і в постанові від 07.10.2022 року у справі № 640/7973/21, оскільки Законом № 3668, внесено зміни у статті 43 Закону № 2262-ХІІ, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668.

Крім того, Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян які під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення № 5-рп/2002).

Суд зазначає, що положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.

Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI.

Згідно положень статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Зазначений Закон містить посилання на Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який є спеціальним законом щодо призначення та виплати пенсії військовослужбовців. Норма щодо обмеження максимального розміру пенсії військовослужбовців у вказаному спеціальному законі визнана неконституційною, тобто Конституційний Суд України визнав неконституційним обмеження пенсій військовослужбовців максимальним розміром, а тому відповідач не може застосовувати положення статті 2 Закону України №3668 від 08.07.2011 року при призначенні/перерахунку пенсії позивача.

Таким чином, суд не приймає посилання відповідача на правові висновки, викладені в постановах Верховного суду від 3 липня 2018 року у справі №554/8998/16-а та від 28 березня 2019 року у справі № 553/3616/16-а.

Відтак, застосування відповідачем при виплаті пенсії ОСОБА_1 обмеження її максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, право на пенсійне забезпечення якого в повному обсязі встановлене Законом № 2262-ХІІ, є протиправним.

Стосовно не нарахування індексації за 2022 рік на підставі постанови КМУ №118 та за 2023 рік на підставі постанови КМУ №168, суд звертає увагу, що зазначене не є предметом спору у даній справі, оскільки позивач, виходячи з розрахунку, наведеного останнім у позовній заяві, просить здійснити перерахунок пенсії з 01.02.2021 року з урахуванням основного розміру пенсії 77% від відповідних сум грошового забезпечення, без обмежень граничного розміру пенсії, із урахуванням встановленої індексації за 2024 рік на підставі постанови КМУ від 23 лютого 2024 року №185.

Стосовно позовних вимог позивача щодо зобов`язання відповідача в подальшому з 01.02.2023 року виплачувати пенсію з урахуванням основного розміру пенсії 77% від відповідних сум грошового забезпечення, без обмежень граничного розміру пенсії, із урахуванням встановленої індексації, розміру посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах на підставі довідок виданих Головним управлінням Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях №15/108, №15/109, №15/110 від 17.06.2024 року, суд зазначає наступне.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Судовим розглядом встановлено та не заперечувалось сторонами по справі, що відповідачем при перерахунку пенсії позивача на підставі вищезазначених довідок було зменшено розмір пенсії з 77% до 70% відповідних сум грошового забезпечення, а також обмежено її максимальним розміром у десять прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність.

Суд звертає увагу, що відповідачем будь-якого рішення щодо неврахування будь-яких відомостей довідок №15/108, №15/109, №15/110 від 17.06.2024 року, а також щодо неврахування встановленої індексації за 2024 рік відповідач не приймав.

Крім того, на стадії ухвалення рішення щодо спірних правовідносин у цій справі у суду відсутні підстави вважати, що права позивача у цій частині будуть порушенні у майбутньому.

Враховуючи положення статті 2 КАС України, судовому захисту підлягають тільки порушені права.

Таким чином, права позивача в цій частині не порушені, отже вимоги позивача є передчасними, та задоволенню не підлягають.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити виплату виниклої заборгованості з 01.02.2021 та по теперішній час в найближчий виплатний період, суд зазначає, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, оскільки це стосується порядку виконання судового рішення.

Суд звертає увагу, що належним виконанням рішення суду буде як перерахування заборгованості, що утворилась, одним платежем, так і кількома платежами, а повним виконанням рішення суду буде сплата відповідачем всієї заборгованості, що утворилась починаючи з 01.02.2021 року.

Стосовно зобов`язання відповідача виплатити судовий збір після проведення пенсії за рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09.10.2024 по справі №200/5235/24, суд зазначає наступне.

Так, частиною 1 статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» № 4901-VI від 05.06.2012 року виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Аналогічні за змістом положення містяться у частині другій статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року.

Крім того, відповідно до пункту 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Отже, суд звертає увагу, що стягнення з відповідача судового збору на підставі рішення від 09.10.2024 по справі №200/5235/24 виконується виключно органами Казначейства на підставі виконавчого документа шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до пункту 10 частини 2 статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За таких обставин, з метою ефективного захисту прав позивача, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, шляхом визнання протиправними дій Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 з 77 до 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення при проведенні її перерахунку з 01.02.2021 року, та обмеження її максимальним розміром у десять прожиткових мінімумів; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити з 01.02.2021 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років у розмірі 77 відсотків відповідних сум грошового забезпечення, без обмеження її максимального розміру, з урахуванням виплачених сум.

У відповідності до положень статті 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється, оскільки позивач, ОСОБА_1 є звільненим від сплати судового збору на підставі підпункту 8 пункту 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 253-262, 293-295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 з 77 до 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення при проведенні її перерахунку з 01.02.2021 року, та обмеження її максимальним розміром у десять прожиткових мінімумів.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, адреса: 84116, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3) здійснити з 01.02.2021 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) пенсії за вислугу років у розмірі 77 відсотків відповідних сум грошового забезпечення без обмеження її максимального розміру, з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку письмового провадження 12 лютого 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Суддя О.В. Троянова