Справа № 640/15045/21
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2025-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

10 лютого 2025 року

м. Київ

справа №640/15045/21

адміністративне провадження № К/990/2631/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Рибачука А.І.

суддів: Бучик А.Ю., Коваленко Н.В.,

перевіривши касаційну скаргу Київського квартирно-експлуатаційного управління на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2022 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2024 у справі № 640/15045/21 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Київського квартирно-експлуатаційного управління, третя особа, яка не заявляє самосійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_2 , про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

УСТАНОВИВ:

20.01.2025 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Київського квартирно-експлуатаційного управління на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2022 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2024 у справі № 640/15045/21.

З касаційної скарги та Єдиного державного реєстру судових рішень видно, що ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Київського квартирно-експлуатаційного управління щодо зменшення ОСОБА_1 розміру грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення у зв`язку з неправомірним застосуванням на час її виплати опосередкованої вартості 1 кв. м загальної площі житла для міста Києва у розмірі 15146,00 грн, визначеної наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 26.06.2020 № 151, який втратив чинність;

- зобов`язати Київське квартирно-експлуатаційне управління провести перерахунок розміру грошової компенсації, виходячи з опосередкованої вартості 1 кв. м загальної площі у розмірі 15465,00 грн. для м. Києва згідно з наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 16.12.2020 № 311 та виплатити недоплачену суму, з урахуванням раніше проведеної виплати;

- визнати протиправними дії Міністерства оборони України в особі Об`єднаної житлової комісії апарату Міністерства оборони України та безпосередньо підпорядкованих структур щодо відмови у включенні матері позивача, ОСОБА_2 , до облікової справи полковника запасу ОСОБА_1 як члена сім`ї, який має право на поліпшення житлових умов, та до списку членів сім`ї на отримання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення;

- зобов`язати Міністерство оборони України в особі Об`єднаної житлової комісії апарату Міністерства оборони України та безпосередньо підпорядкованих структур включити до облікової справи полковника запасу ОСОБА_1 його матір ОСОБА_2 , як члена сім`ї, який має право на поліпшення житлових умов, а також до списку членів сім`ї на отримання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, та подати оформлене належним чином рішення про виплату ОСОБА_1 грошової компенсації замість належних для отримання членом його сім`ї - ОСОБА_2 , 13,65 кв. м. жилої площі для реалізації до Київського квартирно-експлуатаційного управління;

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України в особі Об`єднаної житлової комісії апарату Міністерства оборони України та безпосередньо підпорядкованих структур щодо неврахування полковнику запасу ОСОБА_1 під час прийняття рішення про виплату грошової компенсації за належне для отримання житлове приміщення додаткової жилої площі в розмірі 10 кв. м відповідно до Положення про пільги для військовослужбовців, військовозобов`язаних, осіб, звільнених з військової служби у відставку, та їх сімей, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 17.02.1981 № 193, статті 49 Житлового кодексу України;

- зобов`язати Міністерство оборони України в особі Об`єднаної житлової комісії апарату Міністерства оборони України та безпосередньо підпорядкованих структур подати оформлене належним чином рішення про виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за додаткову жилу площу у розмірі 10 кв. м. відповідно до Положення про пільги для військовослужбовців, військовозобов`язаних, осіб, звільнених з військової служби у відставку, та їх сімей, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 17.02.1981 № 193, а також статті 49 Житлового кодексу України, для реалізації до Київського квартирно-експлуатаційного управління;

- зобов`язати Київське квартирно-експлуатаційне управління здійснити виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за додаткову жилу площу у розмірі 10 кв. м відповідно до Положення про пільги для військовослужбовців, військовозобов`язаних, осіб, звільнених з військової служби у відставку, та їх сімей, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 17.02.1981 № 193, статті 49 Житлового кодексу України, після отримання оформленого належним чином рішення Міністерства оборони України в особі Об`єднаної житлової комісії апарату Міністерства оборони України та безпосередньо підпорядкованих структур з цього питання;

- зобов`язати Київське квартирно-експлуатаційне управління здійснити виплату ОСОБА_1 грошової компенсації замість належних для отримання членом його сім`ї - ОСОБА_2 , 13,65 кв. м жилої площі, після отримання оформленого належним чином рішення Міністерства оборони України в особі Об`єднаної житлової комісії апарату Міністерства оборони України та безпосередньо підпорядкованих структур з цього питання.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2022 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Міністерства оборони України в особі Об`єднаної житлової комісії апарату Міністерства оборони України в частині розгляду питання щодо врахування полковнику запасу ОСОБА_1 під час прийняття рішення про виплату грошової компенсації за належне для отримання житлове приміщення додаткової жилої площі в розмірі 10 кв. м відповідно до Положення про пільги для військовослужбовців, військовозобов`язаних, осіб, звільнених з військової служби у відставку, та їх сімей, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 17.02.1981 № 193, статті 49 Житлового кодексу України.

- зобов`язано Міністерство оборони України в особі Об`єднаної житлової комісії апарату Міністерства оборони України розглянути питання щодо виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за додаткову жилу площу у розмірі 10 кв. м. відповідно до Положення про пільги для військовослужбовців, військовозобов`язаних, осіб, звільнених з військової служби у відставку, та їх сімей, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 17.02.1981 № 193, а також статті 49 Житлового кодексу України, для реалізації до Київського квартирно-експлуатаційного управління.

- в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2024 апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишено без задоволення, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2022 скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання Київського квартирно-експлуатаційного управління провести перерахунок розміру грошової компенсації, виходячи з опосередкованої вартості 1 кв. м загальної площі у розмірі 15465,00 грн для м. Києва згідно з наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 16.12.2020 № 311 й виплатити недоплачену суму, з урахуванням раніше проведеної, та ухвалено в цій частині нове рішення яким:

- визнано протиправними дії Київського квартирно-експлуатаційного управління щодо зменшення ОСОБА_1 розміру грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення у зв`язку з неправомірним застосуванням на час її виплати опосередкованої вартості 1 кв. м загальної площі житла для міста Києва, визначеної наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 26.06.2020 № 151, який втратив чинність;

- зобов`язано Київське квартирно-експлуатаційне управління провести перерахунок розміру грошової компенсації, виходячи з опосередкованої вартості 1 кв. м. загальної площі у розмірі 15465,00 грн для м. Києва згідно з наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 16 грудня 2020 року № 311, та виплатити ОСОБА_1 недоплачену суму з урахуванням раніше проведеної виплати;

- в задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовлено.

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2022 залишено без змін.

Колегія суддів перевірила наведені в касаційній скарзі обґрунтування для реалізації права на касаційне оскарження, дослідила додані до неї матеріали і дійшла висновку про наступне.

Частиною першою статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

За визначенням пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративною справою незначної складності (малозначною справою) є адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо, не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Відповідно до частини четвертої статті 12 КАС України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні, у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує: для юридичних осіб - п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; для фізичних осіб та фізичних осіб - підприємців - вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років"; 6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266 -1 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 10 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

У цій справі суд першої інстанції, врахувавши вимоги частин третьої та четвертої статті 257 КАС України та частини п`ятої статті 262 КАС України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. За предметом спору ця справа не належить до тих, які повинні розглядатися виключно за правилами загального позовного провадження.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

В обґрунтування права на касаційне оскарження скаржник зазначає, що справа становить значний суспільний інтерес.

Однак обґрунтування касаційної скарги не дають підстав вважати, що ця справа становить значний суспільний інтерес, оскільки вжите законодавцем словосполучення "значний суспільний інтерес" необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає питання загальнодержавного значення, як от визначення і зміни конституційного ладу в Україні, виборчого процесу (референдуму), обороноздатності держави, її суверенітету, найвищих соціальних цінностей, визначених Конституцією України тощо.

Скаржник не наводить обґрунтованих доводів, які б свідчили про значний суспільний інтерес саме до цієї конкретної справи й вказували б на те, що предмет цього спору стосується питань, які мають виняткове значення для суспільства в контексті наведених вище критеріїв.

Отже, аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з встановленими в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанції обставинами та наданою їм правовою оцінкою не дають підстав для висновку про наявність в даному випадку обставин, наведених у підпункті "в" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Верховний Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у малозначних справах залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".

Зазначене узгоджується з Рекомендаціями № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумачення закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 257, 328, 333, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Київського квартирно-експлуатаційного управління на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2022 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2024 у справі № 640/15045/21 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Київського квартирно-експлуатаційного управління, третя особа, яка не заявляє самосійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_2 , про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Копію цієї ухвали суду направити особі, яка подала касаційну скаргу, в порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

........................

........................

........................

А.І. Рибачук

А.Ю. Бучик

Н.В. Коваленко,

Судді Верховного Суду