Справа № 144/1658/24
Суддя: Бондарук О. П.
Дата ухвалення: 2025-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 144/1658/24
Провадження № 2-а/144/1/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2025 р. смт. Теплик

Теплицький районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді Бондарук О.П.,

з участю секретаря судового засідання Сторожук О.М.,

представника позивача адвоката Гуцола М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження, в залі суду в смт. Теплик справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Адвокат Гуцол Максим Володимирович, що діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови № 315 від 17 жовтня 2024 року, складеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 000 грн.

Вказану постанову позивач вважає незаконною, необґрунтованою, складеною з порушенням встановленої процедури та такою, що підлягає скасуванню, а справа закриттю, оскільки в його діяннях відсутній склад та подія адміністративного правопорушення. Так, 30.08.2024 року йому було вручено повістку, відповідно до якої він зобов`язаний був 13.09.2024 року з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_1 для уточнення своїх облікових даних, направлення для проходження медичного огляду, визначення призначення на особливий період. Однак на визначену дату до ІНФОРМАЦІЯ_1 не прибув, у семиденний термін не подав документів про поважність причин неявки за викликом, що зафіксовано Актом № 7988 від 20.09.2024 року. Відповідно до Наказу ПП «ЗІС» № 47-в від 10.09.2024 року ОСОБА_1 відряджено у службове відрядження до ТОВ СП «ЕЛІТ АГРО» с. Болган, Тульчинський район Вінницької області. Строк відрядження з 11.09.2024 до 25.09.2024 року. У ОСОБА_1 не було фізичної можливості 13.09.2024 року прибути у ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак, після закінчення службового відрядження 25.09.2024 року ОСОБА_1 зібрав пакет документів та у семиденний строк , а саме 02.10.2024 року подав їх до ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому просить визнати оскаржувану постанову, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити.

Ухвалою судді Теплицького районного суду Вінницької області від 28 листопада 2024 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач, отримавши позовну заяву та ухвалу про відкриття провадження в адміністративній справі, подав до суду відзив, в якому ствержує, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Відтак, на нього, як на військовозобов`язаного, поширюють свою дію вимоги Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Закону України «Про оборону України» в частині виконання військового обов`язку в запасі, що включає обов`язок з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені у повістці, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду. 30.08.2024 року громадянин ОСОБА_1 отримав повістку №7290 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 15 год 00 хв 13.09.2024 року. Такий виклик громадянин ОСОБА_1 проігнорував, по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_4 не з`явився, що зафіксовано актом фіксування неприбуття військовозобов`язаного по повістці за вхідним №7687 від 13.09.2024 року. Крім того, протягом трьох діб від визначеної у повістці дати прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 не повідомив про причини неявки шляхом безпосереднього звернення або в будь-який інший спосіб, що зафіксовано актом фіксування неприбуття військовозобов`язаного для подання підтверджуючих документів про поважність причин неявки за викликом, станом на третю добу за вхідним №7762 від 16.09.2024 року. В подальшому у семиденний термін не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зафіксовано актом фіксування неприбуття військовозобов`язаного для подання підтверджуючих документів про поважність причин неявки за викликом на сьому добу за вихідним №7988 від 20.09.2024 року. Громадянину ОСОБА_1 було повідомлено під особистий підпис, про розгляд справи про адміністративне правопорушення о 13.00 год 17 жовтня 2024 року 17.06.2024 року. В графі пояснення та зауваження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, щодо суті і змісту протоколу ОСОБА_1 власноручно зазначив: «Я ОСОБА_1 не з`явився по повістці, так як перебував у відрядженні», також заявив клопотання про розгляд справи без його участі. Після повного та всебічного розгляду справи про адміністративне правопорушення, аналізу усіх доказів у справі, начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 винесено мотивовану постанову, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 17 000 грн. Заявлені позовні вимоги відповідач вважає безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

В судовому засіданні представник позивача Майборода Б.М. зазначив, що його довіритель дійсно 30.08.2024 року отримав повістку №7290 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 15.00 год 13.09.2024 року для проходження медичного огляду ВЛК. Однак, 13.09.2024 року працівник ІНФОРМАЦІЯ_3 зателефонував йому на особистий телефон запитати, чи має він намір з`явитися до ТЦК, на що ОСОБА_1 повідомив, що перебуває у службовому відрядженні та по прибуттю надасть усі підтверджуючі документи. 25.09.2024 року, після закінчення службового відрядження, зібравши весь пакет документів, 02.10.2024 року подав їх до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 всупереч чинному законодавству, після подання доказів поважності неявки по повістці 17.10.2024 року була винесена незаконна постанова.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_4 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Суд, заслухавши представника позивача, ознайомившись з позовною заявою, відзивом на таку, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, врахувавши позицію сторін, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 30.09.2024 року провідним спеціалістом відділення обліку мобілізованої роботи ІНФОРМАЦІЯ_4 службовцем ЗСУ ОСОБА_3 , на підставі положень ст.ст. 235, 254, 256 КУпАП, було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (за вхідним № 8347 від 30.09.2024 року), згідно якого: громадянин ОСОБА_1 порушив вимоги абз. 3 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч.ч. 1, 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та ст. 17 Закону України «Про оборону України», а саме згідно розписки про отримання повістки 30.08.2024 року отримав повістку № 7290 про явку до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 15 год 00 хв 13.09.2024 року для проходження медичного огляду ВЛК. Проте громадянин ОСОБА_1 проігнорував дані вимоги та не прибув за викликом, що зафіксовано актом фіксування неприбуття військовозобов`язаного по повістці за вхідним № 7687 від 13.09.2024 року. Крім того, протягом трьох діб від визначеної у повістці дати прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 не повідомив про причини неявки шляхом безпосереднього звернення або в будь-який інший спосіб, що зафіксовано актом фіксування неприбуття військовозобов`язаного для подання підтверджуючих документів про поважність причин неявки за викликом, станом на третю добу за вхідним № 7762 від 16.09.2024 року. Також в подальшому у семиденний термін не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 , що зафіксовано актом фіксування неприбуття військовозобов`язаного для подання підтверджуючих документів про поважність причин неявки за викликом станом на сьому добу за вхідним № 7988 від 20.09.2024 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 210-1 КУпАП.

Громадянину ОСОБА_1 роз`яснені його права та обов`язки, визначені ст. 268 КУпАП, доведено зміст ст. 63 Конституції України та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 13 год. 00 хв. 17.10.2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 , каб. 6, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 .

В графі пояснення та зауваження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, щодо суті порушення і змісту протоколу власноручно зазначено: «Я ОСОБА_1 не з`явися по повістці по причині, був у відрядженні». Також заявив клопотання про розгляд справи без його участі.

Постановою № 315 від 17 жовтня 2024 року, складеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 000 грн (а.с. 12-14).

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 порушив вимоги абз. 3 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч.ч. 1, 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та ст. 17 Закону України «Про оборону України», а саме згідно розписки про отримання повістки 30.08.2024 року отримав повістку № 7290 про явку до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 15 год 00 хв 13.09.2024 року для проходження медичного огляду ВЛК. Проте громадянин ОСОБА_1 проігнорував дані вимоги та не прибув за викликом, що зафіксовано актом фіксування неприбуття військовозобов`язаного по повістці за вхідним № 7687 від 13.09.2024 року. Крім того, протягом трьох діб від визначеної у повістці дати прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 не повідомив про причини неявки шляхом безпосереднього звернення або в будь-який інший спосіб, що зафіксовано актом фіксування неприбуття військовозобов`язаного для подання підтверджуючих документів про поважність причин неявки за викликом, станом на третю добу за вхідним № 7762 від 16.09.2024 року. Також в подальшому у семиденний термін не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 , що зафіксовано актом фіксування неприбуття військовозобов`язаного для подання підтверджуючих документів про поважність причин неявки за викликом станом на сьому добу за вхідним № 7988 від 20.09.2024 року.

Вирішуючи питання про наявність в діях позивача ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі -КУпАП) визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 3 статті 210-1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинені в особливий період.

Згідно з ст. 1 Закону України "Про оборону України" особливим періодом є період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від № 2102-ІХ від 24.02.2022, в Україні введений воєнний стан у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Згідно з Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженим Законом України № 2105-ІХ від 24.02.2022, оголошується та проводить загальна мобілізація (в подальшому Указами Президента воєнний стан та строк загальної мобілізації було неодноразово продовжено та вони існували 03.07.2024, тобто станом на дату винесення оскаржуваної постанови).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (ч. 2 ст. 235 КУпАП).

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин.

У відповідності до абз. 3 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Положеннями ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду. Проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Приписами статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Так, згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 ставиться у провину порушення абз. 3 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч.ч. 1, 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та ст. 17 Закону України «Про оборону України», а саме неприбуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 15 год 00 хв 13.09.2024 року для проходження медичного огляду ВЛК по повістці № 7290, яку він отримав 30.08.2024 року.

Окрім того, у постанові вказано, що громадянин ОСОБА_1 не повідомив та не надав підтверджуючих документів про поважність причин неявки за викликом.

З вказаним твердженням суд не погоджується з огляду на наступне.

Факт перебування тракториста-машиніста ОСОБА_1 у службовому відрядженні в с. Болган Тульчинського району Вінницької області з 11.09.2024 до 25.09.2024 підтверджується наказом директора ПП «ЗІС» Зублевича І.С. №47-в від 10.09.2024, посвідченням про відрядження з відмітками про вибуття у відрядження, прибуття в пункти призначень, вибуття з них і прибуття до місця постійної роботи (а.с. а.с. 10, 11).

Як пояснив представник позивача, 13.09.2024 року ОСОБА_1 зателефонував працівник ІНФОРМАЦІЯ_3 , щоб запитати чи прибуде він за викликом, на що той повідомив, що перебуває у службовому відрядженні. Після чого працівник ТЦК повідомив, що йому необхідно у семиденний строк з дня закінчення відрядження подати документи про причину неявки.

Такі документи позивачем надано відповідачу саме у семиденний термін після прибуття з відрядження 02.10.2024 року.

У відзиві відповідачем зазначено, що з протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 за вихідним № 8347 від 30.09.2024 року встановлено та підтверджується матеріалами справи наступне: 3) «… 02.10.2024 року на адресу ІНФОРМАЦІЯ_4 надійшло повідомлення ПП «ЗІС» № 178/2024 від 02.10.2024 року, до якого було долучено копію наказу про відрядження №47-в від 10.09.2024 року та копію посвідчення про відрядження, виписані на ОСОБА_1 ».

Крім того, позивачем до позовної заяви додано копію довідки військово-облікового документу Резерв + відносно ОСОБА_1 , згідно якої останній заброньований до 20.08.2025 року.

Вказане свідчить про те, що ОСОБА_1 не мав наміру ухилятися від прибуття до ТЦК.

ОСОБА_1 особисто прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 через 7 днів після повернення з відрядження, без застосування до нього будь-яких заходів та викликів, що свідчить про відсутність у нього умислу на порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Із зазначеного суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у порушенні законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

Суб`єктами правопорушення можуть бути як посадові особи, так і громадяни.

Суд зазначає, що необхідно мати сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як правопорушення та які є необхідними та достатніми для притягнення до юридичної відповідальності.

Відповідачем, на якого законодавством покладено обов`язок доказування у даній категорії справ, не доведено наявність вини ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні. Відсутність суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, виключає склад адміністративного правопорушення.

Крім того, протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 КУпАП, якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик ТЦК та СП, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у ТЦК та СП підтвердних документів про отримання особою виклику (ч. 5 ст. 258 КУпАП).

Однак в основу оскаржуваної постанови покладено саме протокол про адміністративне правопорушення №315 від 30.09.2024 року.

Згідно вимог п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Відповідачем не надано достатньо доказів на підтвердження законності та обґрунтованості оскаржуваної постанови.

Вирішуючи позов з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Частиною 3 статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на положення статей 132, 139 КАС України, з урахуванням сплати позивачем судового збору за подання даного позову до суду та задоволення позовних вимог позивача, на користь останнього підлягають відшкодуванню понесені ним витрати по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5, 77, 241, 243-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 полковника ОСОБА_2 №315 від 17.10.2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 17000 грн.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, закрити, на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Теплицький районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Представник позивача адвокат Гуцол Максим Володимирович, адреса: вул. Спортивна площа, 1А, Вежа А, офіс 1738 м. Київ, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №11531/10 від 27.05.2024 року.

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_6 , ЄДРПОУ НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено 14 лютого 2025 року.

Суддя