Справа № 160/30882/24
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2025-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.11.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в обчисленні середньомісячної заробітної плати для призначення щомісячної страхової виплати з урахуванням періоду 12 календарних місяців, починаючи з місяця, що передує настання страхового випадку; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити обрахунок середньої заробітної плати для призначення щомісячної страхової виплати за розрахунковий період 12 календарних місяців з листопада 2022 року по жовтень 2023 року, та здійснити перерахунок щомісячної страхової виплати з дати її призначення.
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що позивач 08.07.2024 року звернувся до відповідача із заявою про перерахунок призначених йому страхових виплат у зв`язку з втратою професійної працездатності по професійному захворюванню, з вимогою врахувати заробітну плату з урахуванням періоду 12 календарних місяців. Однак, 07.08.2024 року відповідач відмовив у перерахунку вищевказаних страхових виплат та зазначив, що розрахунковим періодом для призначення щомісячних страхових виплат є жовтень 2023 року, оскільки страховий випадок стався 05.11.2023 року, під час роботи на посаді машиністом виїмкових машин з повним робочим днем у шахті. Стверджує, що професія та посада з жовтня 2022 року не змінювались, а тому відповідач повинен застосувати розрахунок щомісячних страхових виплат за період 12 календарних місяців.
05.12.2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надало відзив на позовну заяву. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідачем зазначено, що 05.11.2023 року з позивачем стався страховий випадок про що складено Акт розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії від 10.11.2023 форми Н-1/П. Вказує, що відповідно до пункту 13 Порядку № 1266 середня заробітна плата обчислюється за тією професією (посадою, розрядом, роботою) на підприємстві (в цеху, на дільниці, ділянці), за якою застрахована особа працювала до моменту ушкодження здоров`я і за якою медикосоціальною експертною комісією їй встановлено стійку втрату професійної працездатності. Отже для розрахунку щомісячних страхових виплат внаслідок нещасного випадку на виробництві включено один повний місяць (з першого до першого числа), а саме з 01.10.2023 по 31.10.2023.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив та зазначає наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, як отримувач щомісячних страхових виплат внаслідок професійного захворювання відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
ОСОБА_1 працював на посаді машиніста гірничих виїмкових машин 6 розряду з повним робочим днем у шахті ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» та 05.11.2023 року отримав перелом VII, XI І грудних хребтів ІІ грудних хребтів ІІ ступеню», внаслідок нещасного випадку. Вказаний факт засвідчено актом розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, затвердженим 13.11.2023 року форми Н-1/П.
Відповідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ №566603 від 26.02.2024 року позивачу встановлено ІІ групу інвалідності, причина інвалідності - трудове каліцтво.
Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках потреби у додаткових видах допомоги серії 12 ААА №127492 від 26.02.2024 року позивачу встановлено 70 % втрати працездатності.
Не погодившись із обчисленням середньомісячної заробітної плати для призначення щомісячної страхової виплати, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначає
Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV (далі - Закон № 1105-XIV) відповідно до Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючим громадянам щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, у разі нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, охорони їхнього життя та здоров`я.
Статтею 38 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» встановлено, що територіальні органи уповноваженого органу управління розглядають справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи і приймають відповідні рішення протягом 10 календарних днів, не враховуючи дня надходження зазначених документів.
Відповідно до частин 1-3 статті 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», страховими виплатами є грошові суми, які уповноважений орган управління виплачує застрахованій особі чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.
Факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України "Про охорону праці".
Підставою для оплати потерпілому витрат на проведення професійної реабілітації, оплати соціальних послуг, а також для здійснення страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами.
Частиною 7 статті 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» встановлено, що страхові виплати складаються із: 1) щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати (або відповідної її частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата); 2) страхової виплати у встановлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого); 3) страхової виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності; 4) страхових витрат на професійну реабілітацію та соціальну допомогу; 5) допомоги по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.
Статтею 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» встановлені щомісячні страхові виплати та інші витрати на відшкодування шкоди.
Відповідно до частин 1, 8, 9 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячної заробітної плати, яку потерпілий мав до ушкодження здоров`я.
Максимальний розмір щомісячної страхової виплати не може перевищувати чотири мінімальні заробітні плати.
Максимальний розмір щомісячної страхової виплати після проведеного перерахування відповідно до частини другої статті 31 цього Закону не може перевищувати чотири мінімальні заробітні плати.
Мінімальний розмір призначеної щомісячної страхової виплати потерпілому у перерахунку на 100 відсотків втрати професійної працездатності не може бути меншим за мінімальну заробітну плату.
Середньомісячна заробітна плата для обчислення суми страхових виплат потерпілому у зв`язку із втраченою ним заробітною платою (або відповідною її частиною) визначається згідно з порядком обчислення середньої заробітної плати для виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, що затверджується Кабінетом Міністрів України.
Під час обчислення середньомісячної заробітної плати враховуються всі види виплат, на які нараховувалися страхові внески.
Відповідно до частини 1 статті 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» для призначення страхових виплат потерпілий або особи, які мають право на такі виплати у разі смерті потерпілого, подають до уповноваженого органу управління в електронній формі через Єдиний державний вебпортал електронних послуг або веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України заяву про призначення виплати (особисто або через уповноваженого представника) за формою, затвердженою правлінням Пенсійного фонду України.
За малолітніх або неповнолітніх осіб заяву подає один із батьків або інший законний представник.
Заява може бути подана до Пенсійного фонду України у формі паперового документа.
З метою вдосконалення порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат і здійснення управліннями (відділеннями) виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України страхових виплат потерпілим (членам їх сімей) у разі настання нещасного випадку на виробництві та/або професійного захворювання, керуючись статтями 7, 36, 37, 39, 41-48 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», правління Фонду соціального страхування України постановило затвердити Порядок №11.
Пунктом 1.1, 1.2 Порядку №11 встановлено, що дія цього Порядку поширюється на потерпілих від нещасного випадку на виробництві та/або професійного захворювання (далі - потерпілі) та осіб, які мають право на страхові виплати в разі втрати годувальника.
У разі настання страхового випадку управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, або в межах повноважень відділення виконавчої дирекції Фонду в районах і містах обласного значення (далі - управління (відділення) Фонду) зобов`язані своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну потерпілому внаслідок ушкодження його здоров`я або в разі його смерті особам, які мають на це право, виплачуючи, зокрема, одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого.
Зі змісту пунктів 1.3, 1.4 Порядку № 11 випливає, що Управління (відділення) Фонду розглядають справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або осіб, які мають право на страхові виплати, за наявності усіх необхідних документів, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон) та цим Порядком і приймають відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження останнього документа.
Рішення про страхові виплати приймається начальником управління Фонду або за його письмовим дорученням начальником підпорядкованого відділення Фонду та оформляється постановою (у тому числі в разі призначення страхової виплати за рішенням суду), у якій зазначаються дані про потерпілого та осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах.

Пунктом 1.6 Порядку №11 встановлено, що середньомісячний заробіток для обчислення розміру страхових виплат потерпілому та особам, які мають на це право, визначається згідно з пунктами 9, 10, 11, 12, 13, 14 статті 42 Закону та Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 № 1266 (із змінами, далі - постанова Кабінету Міністрів України № 1266).

Порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 р. № 1266.

За положенням пункту 1 Порядку, цей Порядок визначає механізм обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності (далі - страхові виплати), у разі настання страхового випадку, а також оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів підприємства, установи, організації, у тому числі резидента Дія Сіті, або фізичної особи, яка використовує працю найманих працівників (далі - роботодавці).

Відповідно до цього Порядку обчислюється також середня заробітна плата (грошове забезпечення) у разі, коли застрахованим особам згідно із законодавством встановлюються додаткові виплати понад розміри та тривалість виплат за страхуванням на випадок безробіття.

Згідно пункту 3 Порядку № 1266, середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період (12 календарних місяців) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нарахований єдиний внесок та / або страхові внески на відповідні види загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - страхові внески), на кількість календарних днів зайнятості (відповідно до видів страхування - період перебування у трудових відносинах, виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами, проходження служби, провадження підприємницької або іншої діяльності, пов`язаної з отриманням доходу безпосередньо від такої діяльності) у розрахунковому періоді без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин, - тимчасова непрацездатність, відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами, відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком, відпустка без збереження заробітної плати, призупинення дії трудового договору у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, період, протягом якого працівник проходив строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або проходив військову службу за контрактом, зокрема шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення, і за ним не зберігався роботодавцем середній заробіток за такий період (далі - поважні причини). В такому ж порядку обчислюється середньоденна сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка є працівником або гіг-спеціалістом резидента Дія Сіті, з якої фактично сплачено страхові внески.

Згідно пункту 4 Порядку № 1266 середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) не може перевищувати максимальну величину бази нарахування єдиного внеску з розрахунку на один календарний день, яка обчислюється шляхом ділення встановленого її розміру в останньому місяці розрахункового періоду на середньомісячну кількість календарних днів (30, 44).

Відповідно до пункту 5 Порядку № 1266 у разі коли середня заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється відповідно до пунктів 9, 10, 12, 20, 28 і 29 цього Порядку, середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) за один календарний день визначається шляхом ділення тарифної ставки (посадового окладу), мінімальної заробітної плати або їх частини (у разі, коли особа працює у режимі неповного робочого дня чи тижня), двократного розміру мінімальної заробітної плати на середньомісячну кількість календарних днів (30, 44).

Абзацом 1 пункту 6 Порядку № 1266 визначено, що у разі коли страхові виплати призначаються виходячи з розміру середньомісячної заробітної плати (доходу), середньомісячна заробітна плата (дохід) обчислюється шляхом множення середньої заробітної плати (доходу) за один календарний день на середньомісячну кількість календарних днів (30, 44).

За пунктом 7 Порядку № 1266, розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата (дохід, грошове забезпечення), є 12 календарних місяців, що передують місяцю настання страхового випадку (для розрахунку допомоги по безробіттю - реєстрації особи в державній службі зайнятості як безробітної).

Відповідно до пункту 11 Порядку № 1266 розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку.

Якщо застрахована особа перебувала у трудових відносинах менше ніж 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, середня заробітна плата обчислюється за фактично відпрацьовані календарні місяці (з першого до першого числа).

У разі коли застрахована особа перебувала у трудових відносинах менше ніж календарний місяць за місцем роботи, де стався страховий випадок, середня заробітна плата обчислюється за фактично відпрацьований час (календарні дні) перед настанням страхового випадку.

Згідно з пунктом 12 Порядку № 1266 якщо у розрахунковому періоді перед настанням страхового випадку застрахована особа з поважних причин не мала заробітку або страховий випадок настав у перший день роботи, середня заробітна плата визначається виходячи з тарифної ставки (посадового окладу) або її частини, встановленої на день настання права на страхову виплату. У разі коли тарифна ставка (посадовий оклад) не встановлена та відповідні дані відсутні, розрахунок проводиться виходячи з розміру мінімальної заробітної плати (або її частини), встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

Відповідно до пункту 13 Порядку № 1266 середня заробітна плата обчислюється за тією професією (посадою, розрядом, роботою) на підприємстві (в цеху, на дільниці, ділянці), за якою застрахована особа працювала до моменту ушкодження здоров`я і за якою медико-соціальною експертною комісією їй встановлено стійку втрату професійної працездатності.

Суд зазначає, що нормою статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно середньомісячної заробітної плати, яку потерпілий мав саме до ушкодження здоров`я. За загальним правилом розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата для розрахунку виплат за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, є 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку. При цьому, середня заробітна плата обчислюється саме за тією професією (посадою, розрядом, роботою) на підприємстві (в цеху, на дільниці, ділянці), за якою застрахована особа працювала до моменту ушкодження здоров`я і за якою медико-соціальною експертною комісією їй встановлено стійку втрату професійної працездатності.

Позивач вважає, що має право на обчислення щомісячної страхової виплати із середньої заробітної плати за розрахунковий період 12 календарних місяців з листопада 2022 року по жовтень 2023 року.

Матеріали справи свідчать, що позивачу розрахунок розміру щомісячних страхових виплат здійснено із середньої заробітної плати з 01.10.2023 року по 31.10.2023 року.

Згідно відомостей, які містяться в трудовій книжці ОСОБА_1 НОМЕР_1 вбачається наступна інформація про працю позивача у спірний період:

запис №25 від 21.05.2018 року прийнятий учнем гірника підземного з повним робочим днем у шахті ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ВСП «Шахтоуправління Тернівське», розпорядження №90 від 18.05.2018 року;

запис №37 від 28.10.2022 року переведений підземним машиністом гірничих виїмкових машин 5 розряду з повним робочим днем у шахті, наказ №211/13к від 28.10.2022 року;

запис №39 від 13.09.2023 року переведений машиністом гірничих виїмкових машин 6 розряду з повним робочим днем у шахті, наказ від 13.09.2023 року.

У пунткі 1 акта розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії від 10.11.2023 року форми Н-1/П зазначено, що позивач працює за професією (посадою) машиніст гірничих виїмкових машин, 6 розряд; загальний стаж роботи 24 роки, стаж роботи на підприємстві 5 років, стаж роботи з професією (посадою) 1 рік; діагноз який встановлено закладом охорони здоров`я: згідно висновку про ступінь тяжкості виробничої травми від 06.11.2023р. №115 Комунального некомерційного підприємства «Павлоградська лікарня інтенсивного лікування» Павлоградської міської ради встановлено: «Перелом VII, XI І грудних хребтів II ступеню». До числа важких виробничих травм не відноситься.

Причина виникнення хронічного професійного захворювання пил переважно фіброгенної дії та виробничий шум (п. 18 акта розслідування причини виникнення хронічного захворювання (отруєння) (форма П-4)).

Згідно з довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА № 127492 від 26.02.2024 року, за наслідками первинного огляду ОСОБА_1 встановлена інвалідність ІІ групи; ступінь втрати професійної працездатності 70%.

З довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 566603 від 26.02.2024 року вбачається, що причиною інвалідності позивача є трудове каліцтво.

Таким чином, датою встановлення позивачу професійного захворювання та як наслідок, датою виникнення у позивача права на отримання щомісячної страхової виплати є 05 листопада 2023 року.

Станом на 05 листопада 2023 року позивач перебував в трудових відносинах з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» за посадою машиніста гірничих виїмкових машин, 6 розряду з повним робочим днем в шахті.

Отже, професією (посадою, розрядом, роботою) на підприємстві (в цеху, на дільниці, ділянці), за якою застрахована особа працювала до моменту ушкодження здоров`я і за якою медико-соціальною експертною комісією їй встановлено стійку втрату професійної працездатності, є машиніст гірничих виїмкових машин, 6 розряду, з повним робочим днем у шахті.

З дослідженої трудової книжки позивача вбачається що він працював в ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» 12 календарних місяців з листопада 2022 року по жовтень 2023 року на посаді машиніста гірничих виїмкових машин з повним робочим днем у шахті.

При цьому, праця позивача з 13.09.2023 року за тією ж професією (посадою, роботою) на підприємстві (в цеху, на дільниці, ділянці), однак за іншим розрядом не свідчить про те, що це інша посада.

Окрім того, відповідно індивідуальних відомостей по позивачу (довідка ОК-5), зокрема і за період з листопада 2022 року по жовтень 2023 року, наявна інформацію по спеціальному стажу за кодом підстави для обліку спецстажу ЗП3014А2, до якого відносяться працівники провідних професій: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, які безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.

Оскільки, середня заробітна плата обчислюється саме за тією професією (посадою, розрядом, роботою) на підприємстві (в цеху, на дільниці, ділянці), за якою застрахована особа працювала до моменту ушкодження здоров`я і за якою медико-соціальною експертною комісією їй встановлено стійку втрату професійної працездатності, відповідач повинен був здійснювати обчислення щомісячної страхової виплати із середньої заробітної плати за розрахунковий період 12 календарних місяців з листопада 2022 року по жовтень 2023 року.

В свою чергу, відповідачем взято для здійснення розрахунку жовтень 2023 року, в якому позивач з 01.10.2023 року по 30.10.2023 року перебував на лікарняному, а 31.10.2023 року у відпустці без збереження заробітної плати, без врахування вимог пункту 12 Порядку №1266.

Помилкове застосування відповідачем наведених положень законодавства і неправильне визначення середньомісячної заробітної плати позивача призвело до встановлення позивачу щомісячної страхової виплати в меншому розмірі, ніж встановлений законодавством, та до порушення права позивача на належний розмір такої щомісячної страхової виплати.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач в спірних правовідносинах не діяв з дотриманням норм чинного законодавства України, а тому, наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Керуючись статтями 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 в обчисленні середньомісячної заробітної плати для призначення щомісячної страхової виплати з урахуванням періоду 12 календарних місяців, починаючи з місяця, що передує настанню страхового випадку.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити обрахунок середньої заробітної плати для призначення ОСОБА_1 щомісячної страхової виплати за розрахунковий період 12 календарних місяців з листопада 2022 року по жовтень 2023 року, та здійснити перерахунок щомісячної страхової виплати з дати її призначення.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська