Справа № 580/6467/24
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2025-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/6467/24 Суддя (судді) першої інстанції: Василь ГАВРИЛЮК
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В.В.,

суддів: Ганечко О.М., Сорочка Є.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 31 липня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті суми пенсії, що підлягали виплаті ОСОБА_2 за період з 01.12.2019 по 01.06.2023 року в розмірі 106824 грн 75 коп на підставі рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 19.01.2022 у справі № 580/8188/21 і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити ОСОБА_1 виплату пенсії в розмірі 106824 грн 75 коп, що підлягала виплаті ОСОБА_2 на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 19.01.2022 у справі № 580/8188/21 і залишилася недоодержаними у зв`язку з його смертю.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 31 липня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо невиплати ОСОБА_1 сум пенсії у розмірі 106824,75 грн, що підлягали виплаті ОСОБА_2 і залишилася недоодержаними у зв`язку з його смертю.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області виплатити ОСОБА_1 суми пенсії у розмірі 106824 грн 75 коп., що підлягали виплаті ОСОБА_2 і залишилася недоодержаними у зв`язку з його смертю.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким скасувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 31.07.2024 та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Доводи апелянта мотивовані тим, що виплата заборгованості, обчисленої на виконання судових рішень, здійснюється органами Пенсійного фонду України в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету та у порядку черговості за датою набрання рішеннями законної сили. Крім того, вказано, що дана пенсія не належала позивачці, а відтак у оскаржуваних правовідносинах він діяв в межах повноважень та згідно норм чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно з положеннями ст. 309 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розгляд справи здійснено у порядку письмового провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, згідно з копією свідоцтва про одруження від 15.02.1981 НОМЕР_1 ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 .

Рішенням від 19.01.2022 у справі № 580/8188/21 Черкаський окружний адміністративний суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області у встановленому чинним законодавством порядку та спосіб перерахувати з 01.12.2019 пенсію ОСОБА_2 на підставі довідки від 02.09.2021 № 33/44/1-К-1603/08-1637 Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Черкаській області" та виплатити з урахуванням вже виплаченої суми коштів.

Листом від 19.07.2022 № 3682-3407/К-02/8-2300/22 відповідач повідомив ОСОБА_2 , що на виконання рішення суду у справі № 580/8188/21 здійснено перерахунок пенсії, з липня 2022 року буде здійснено виплату пенсію у перерахованому розмірі, за період з 01.12.2019 по 30.06.2022, нараховано суму пенсії у розмірі 106824,75 грн, яка буде виплачена у за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Згідно з розрахунком на доплату пенсії, на виконання постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 19.01.2022 у справі № 580/8188/21 відповідач здійснив перерахунок пенсії з 01.12.2019 та нарахував загальну суму доплати пенсії за період із 01.12.2019 до 30.06.2022 у сумі 106824,75 грн.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 15.03.2024 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

25.04.2024 позивачка звернулась до відповідача із заявою про виплату їй заборгованості по виплаті пенсії померлому чоловіку ОСОБА_2 .

Відповідач направив на адресу позивачки лист від 08.05.2024 № 6739-6390/К-05/8-2300/24, в якому зазначив, що через відсутність фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, доплату пенсії, нарахованої за рішенням суду, за життя ОСОБА_2 не виплачено. Оскільки рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 19.01.2022 у справі № 580/8188/21 винесене на користь ОСОБА_2 , виплачувати позивачці нараховану, на виконання рішення суду доплати до пенсії, підстав немає.

Дії Головного управління щодо відмови у виплаті суми пенсії в розмірі 106824 грн 75 коп., що підлягали виплаті померлому чоловіку на підставі рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 19.01.2022 у справі № 580/8188/21 і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю позивачка вважає протиправними, а тому за захистом своїх прав, свобод та інтересів звернулась до суду з цим позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив зокрема з того, що відповідач відмовив позивачці у виплаті нарахованих на виконання рішення суду у справі № 580/8188/21 сум пенсії у загальному розмірі 106824,75 грн з підстав того, що рішення суду винесене на користь ОСОБА_2 , проте такі доводи суперечать приписам ч. 1 ст. 61 Закону № 2262 та не містять жодних правових обґрунтувань.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Нормами статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначає Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII (Закон № 2262-XII).

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 61 Закону № 2262-ХІІ суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Згідно з копією свідоцтва про одруження від 15.02.1981 НОМЕР_1 ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 .

На виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 19.01.2022 у справі № 580/8188/21 відповідач нарахував ОСОБА_2 загальну суму доплати пенсії за період із 01.12.2019 до 30.06.2022 у сумі 106824,75 грн.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 15.03.2024 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а позивачка звернулась до відповідача із заявою про виплату їй заборгованості по виплаті пенсії померлому чоловіку 25.04.2024, тобто у межах 6 місячного строку після смерті чоловіка, у зв`язку із чим суд доходить висновку, що вказана сума коштів належить до виплати позивачці в силу прямої вказівки ч. 1 ст. 61 Закону № 2262-ХІІ.

Натомість відповідач відмовив позивачці у виплаті нарахованих на виконання рішення суду у справі № 580/8188/21 сум пенсії у загальному розмірі 106824,75 грн з підстав того, що рішення суду винесене на користь ОСОБА_2 , що суперечить приписам ч. 1 ст. 61 Закону № 2262.

Вказане, свідчить про протиправність бездіяльності відповідача щодо не здійснення виплати позивачці сум пенсії у розмірі 106824,75 грн, що підлягали виплаті ОСОБА_2 і залишилася недоодержаними у зв`язку з його смертю.

Суд апеляційної інстанції також враховує, що у пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини «Щокін проти України» (№ 23759/03 та № 37943/06) зазначено, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про «закон», стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі «Шпачек s.r.о.» проти Чеської Республіки» (SPACEK, s.r.o. v. THE CZECH REPUBLIC № 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy № 33202/96).

Таким чином, доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують висновки суду першої інстанції. Належних обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга відповідача не містить.

Згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 31 липня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 31 липня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В. В. Кузьменко

Судді: О. М. Ганечко

Є. О. Сорочко