Справа № 340/8290/24
Суддя: А.В. САГУН
Дата ухвалення: 2025-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2025 року м. Кропивницький Справа № 340/8290/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сагуна А.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відмову в переведенні з одного виду пенсії на іншій від 11.12.2024 року № 52;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити переведення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, на пенсію державного службовця за віком відповідно до Закону України Про державну службу, перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії з 03 грудня 2024 року, з врахуванням до стажу державної служби періодів роботи в митних органах з 07 вересня 1994 року по 20 травня 2023 року, а також з врахуванням довідок Кропивницької митниці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 03 грудня 2024 року за №7.22-22/27 та №7.22-22/28.

В обґрунтування вимог представник позивача зазначила, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. 03.12.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою про перехід із пенсії за віком на пенсію згідно із Законом України Про державну службу. Рішенням Головного управління пенсійного фонду України в Тернопільській області від 11.12.2024 року № 52 позивачу відмовлено у переході на пенсію згідно із Законом України Про державну службу, посилаючись на статтю 25 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-Х11, пункт 17 статті 3 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-УІІ1 та зазначено, що в ОСОБА_1 недостатньо стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних посад Державних службовців.

Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області ( відповідач 1) подано відзив на позовну заяву відповідно до якого не погоджується із заявленими вимогами (а.с.50-51). Представник відповідача вказує, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 11.12.2024 року №52 відмовлено у переведенні позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу», підставою відмови зазначено те, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії державного службовця після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону - 3723 і розділом XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби. Основним критерієм який визначає підстави для зарахування того чи іншого періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону, є встановлення за займаною посадою, відповідно рангу. Згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 : 07.06.1995 прийняв присягу державного службовця (з посади інспектора Кіровоградської митниці); 01.03.1996 переведений старшим інспектор Кіровоградської митниці. Даний період стажу може бути зарахованим до державної служби. Оскільки у позивача немає достатнього підтвердженого стажу на посадах віднесених до відповідних категорій посад державної служби, відсутні правові підстави для призначення позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України Про державну службу.

Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області ( відповідач 2) подано відзив на позовну заяву відповідно до якого не погоджується із заявленими вимогами (а.с.56-61). Представник відповідача вказує, що у справі, що розглядається, позовні вимоги заявлено до відповідача, який не є суб`єктом владних повноважень по відношенню до позивача, оскільки Головним управлінням не приймалось рішення від 11.12.2024 року № 52 про відмову у переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону №1058 на пенсію за віком відповідно до Закону № 889.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач з 16.11.2022 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV.

03.12.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою про перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", надавши до заяви довідку по складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 року працював та звільнився № 7.22-22/27 від 03.12,2024 року та довідка про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах № 7.22-22/28 від 03.12.2024 року, паспорт, довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області, відповідно до принципу екстериторіальності, прийнято рішення від 11.12.2024 року № 52 про відмову у переведенні та здійснення перерахунку пенсії ( а.с.27-28).

Відмова обґрунтована тим, що згідно ст.588 Митного кодексу України № 4495-VI від 31.03.2012 пенсійне забезпечення посадових осіб митних органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України Про державну службу. При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України Про державну службу, незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого цим Законом.

Пенсійне забезпечення працівників митних органів, які не є посадовими особами, здійснюється на підставах та у порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.90 Закону України Про державну службу від 10.12.2015 р. № 889- VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10.12.2015 р. № 889- VIII Про державну службу на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723-ХІІ Про державну службу (далі-Закон ) мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10.12.2015 р. № 889- VIII Про державну службу:

мають не менш як 20 років стажу на посадах віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України;

займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Основним критерієм який визначає підстави для зарахування того чи іншого періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону, є встановлення за займаною посадою, відповідно рангу.

Згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 працював:

07.06.1995 прийняв присягу державного службовця;

01.03.1996 переведений старшим інспектор Кіровоградської митниці;

Тільки даний період стажу може бути зарахованим до державної служби.

Період з 24.06.1999 (дата присвоєння персонального звання інспектора митної служби 1 рангу) по 01.05.2016 (дата набуття чинності Закону України Про державну службу № 889-VIII від 10.12.2015 року) не може бути зарахованим до державної служби.

Отже, беручи до уваги надані для перерахунку документи ОСОБА_1 встановлено, що у позивача відсутній стаж роботи на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, який необхідний для призначення пенсії відповідно до Закону України Про державну службу № 889-VIII від 10.12.2015 року.

Не погоджуючись з відмовою у переведенні з пенсії за віком, призначеної у відповідності з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком у відповідності з Законом України "Про державну службу", позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

До 01.01.2016 суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу регулювались Законом України від 16.12.1993 №№ 3723-ХІІ "Про державну службу" (далі - Закон № 3723-ХІІ).

З 01.05.2016 набрав чинності Закон України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 (далі - Закон № 889-VIII), в Прикінцевих та Перехідних положеннях якого закріплено, що Закон № 3723-ХІІ (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII втратив чинність.

Так, пунктом 10 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Крім того, пунктом 12 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

За приписами частини 1 статті 37 Закону № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, за наведеного правового регулювання, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону № 3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст.37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 822/524/18, у постановах Верховного Суду від 02.04.2020 у справі № 687/545/17, від 16.12.2021 у справі № 538/804/17.

Суд зауважує, що фактичною підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" є відсутність у позивача необхідного стажу державної служби у зв`язку з не зарахуванням до стажу державної служби періоду його роботи на посадах в органах митної служби, так як позивачу були присвоєні спеціальні звання.

Суд не погоджується із наведеною позицією пенсійного органу, зважаючи на таке.

Із копії трудової книжки від 25.07.1984 серії НОМЕР_2 ( а.с.31-41), суд встановив, що позивач з 16.09.1994 по 20.05.2023 працював на різних посадах в Кіровоградській митниці.

Пунктом 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII визначено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, стаж державної служби за періоди роботи до 01.05.2016 обчислюється відповідно до законодавства, що діяло раніше, та на тих умовах і в порядку, що були ними передбачені.

Стаж державної служби до набрання чинності Законом № 889-VIII обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.051994 № 283 (далі - Порядок № 283), та додатку до нього (були чинними до 01.05.2016).

Пунктом 5 Порядку № 283 визначено, що обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.

Пунктом 1 Порядку № 283 встановлено, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України "Про державну службу", а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком; на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.

За правилами п.4 Порядку № 283 документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Спеціальним законом, що визначає статус посадових осіб митних органів в Україні, є Митний кодекс України від 13.03.2012 № 4495-VI (далі - МК України).

Відповідно до ч.1 ст.569 МК України працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями.

Згідно з ч.1 ст.588 МК України пенсійне забезпечення посадових осіб митних органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Аналогічні положення щодо віднесення посадових осіб органів доходів і зборів до державних службовців та пенсійного забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу", були передбачені і Митними кодексами України від 11.07.2002 та від 12.12.1991.

Виходячи з наведеного, посадові особи митних органів, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в митних органах зараховується до стажу державної служби, який дає право на набуття пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена у рішенні Верховного Суду від 04 квітня 2018 року (зразкова справа № 822/524/18) та постанові Верховного Суду від 10.07.2018 справа №591/6970/16-а.

Таким чином, суд вважає, що період роботи (служби) позивача в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу".

Відтак, позивач дотримав всі умови, які визначені ч.1 ст.37 Закону № 3723-ХІІ, пунктами 10, 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII для призначення йому пенсії за віком на підставі статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління пенсійного фонду України в Тернопільській області від 11.12.2024 року № 52 винесено необґрунтовано та без урахування всіх обставин, що мали значення для прийняття рішення, у зв`язку з чим є передчасним висновок про відсутність у позивача стажу роботи на посадах державної служби та, як наслідок, відсутність права на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу.

Таким чином, позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління пенсійного фонду України в Тернопільській області від 11.12.2024 року № 52, підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити переведення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, на пенсію державного службовця за віком відповідно до Закону України Про державну службу, перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії з 03 грудня 2024 року, з врахуванням до стажу державної служби періодів роботи в митних органах з 07 вересня 1994 року по 20 травня 2023 року, а також з врахуванням довідок Кропивницької митниці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 03 грудня 2024 року за №7.22-22/27 та №7.22-22/28, суд зазначає наступне.

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, як структурний підрозділ органу, що мав розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком, визначено засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності відповідно до п. 4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого постановою ПФУ України від 25.11.2005 № 22-1 (Порядок №22-1).

Викладене свідчить, що у Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області відповідно до приписів Порядку №22-1 відсутні повноваження щодо вирішення питання зарахування періодів роботи позивача до страхового стажу, а відтак вимоги до нього не підлягають задоволенню.

Згідно частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Разом з тим, суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, оскільки рішення про призначення пенсії приймається органом Пенсійного фонду і право на призначення пенсії є його виключними повноваженнями, втручання у які не відповідатиме завданням адміністративного судочинства.

Оскільки Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області безпідставно, внаслідок помилкового тлумачення норм чинного законодавства, встановлено відсутність у позивача стажу державної служби, у зв`язку з чим зроблено передчасний висновок щодо відсутності у позивача права на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу, суд вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву позивача від 03 грудня 2024 року щодо переходу із пенсії за віком на пенсію державного службовця, згідно із Законом України Про державну службу та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

Також, вимоги позивача щодо зобов`язання відповідачів здійснити розрахунок розміру пенсії з врахуванням довідок Кропивницької митниці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 03 грудня 2024 року за №7.22-22/27 та №7.22-22/28, є передчасними, оскільки стосуються розміру пенсійних виплат, який ще не обрахований суб`єктом владних повноважень, що наділений такою дискрецією, наслідки якої можуть бути предметом перевірки судом на відповідність критеріям, визначеним у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 19 грудня 2023 року у справі №600/947/23-а.

В силу викладеного суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч.1, 3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 211,20 грн (а.с.9), а тому суд стягує на користь позивача документально підтверджені судові витрати (судовий збір) пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 605,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, яким прийнято протиправне рішення.

Також, представником позивача подано до суду заяву про розмір судових витрат та про відшкодування зазначених судових витрат ( а.с.10-12), в якій просить стягнути з відповідачів за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Ленінським РВ УМВС України в Кіровоградській області 11 березня 1998 року, РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені у справі витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч грн.) 00 коп.

До заяви додано:

- копія договору про надання правової допомоги б/н від 20,12.2024 року

- копія додатку № 1 від 20.12.2024 року до Договору б/н від 20.12,2024 року.

- детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

- копія акту наданих послуг від 24.12.2024 року.

- копія рахунку на оплату № 14/24 від 24.12.2024 року.

- квитанція до прибуткового касового ордера № 14/24 від 24.12.2024 року.

- копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю ( а.с.13-17).

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області заперечував проти задоволенні заяви вказавши, що враховуючи предмет спору, а також те, що дана справа є справою незначної складності (про що зазначено в ухвалі суду справа незначної складності), яка не потребує від адвоката значного об`єму наданих послуг відповідач вважає вимогу позивача про стягнення витрат на правову допомогу є неспівмірним зі складністю даної справи, а, отже, такі витрати не підлягають задоволенню.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд стягує на користь позивача документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу, пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 2 500 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, яким прийнято протиправне рішення.

Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, 7А, м. Кропивницький, 25009, ) про визнання протиправним та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відмову в переведенні з одного виду пенсії на іншій від 11.12.2024 року № 52.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03 грудня 2024 року про перехід з пенсії за віком відповідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на оплату судового збору в сумі 605,60 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2 500 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду А.В. САГУН