Справа № 380/14647/24
Суддя: Морська Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2025 рокусправа № 380/14647/24

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Морської Галини Михайлівни, розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ» до Житомирської митниці про скасування рішення, -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ» (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Житомирської митниці (далі - відповідач), в якому просить

- визнати протиправним та скасувати рішення Житомирської митниці про коригування митної вартості товарів №UA101000/2024/000111/1 від 12.04.2024 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA101020/2024/006628 від 12.04.2024;

- визнати протиправним та скасувати рішення Житомирської митниці про коригування митної вартості товарів №UA101020/2024/000022/1 від 26.04.2024 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA101020/2024/006702 від 26.04.2024.

Товариство з обмеженою відповідальністю СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Житомирська митниця (далі - відповідач), в якому просить

- визнати протиправним та скасувати рішення Житомирської митниці про коригування митної вартості товарів №UA101000/2024/000111/1 від 12.04.2024 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA101020/2024/006628 від 12.04.2024;

- визнати протиправним та скасувати рішення Житомирської митниці про коригування митної вартості товарів №UA101020/2024/000022/1 від 26.04.2024 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA101020/2024/006702 від 26.04.2024;

Ухвалою від 15.07.2024 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків. Позивач вимоги ухвали виконав.

Ухвалою від 24.07.2024 відкрите провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.10.2017 між позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ» та компанією «TING MAI INTERNATIONAL CORPRATION (SHANGHAI) CO Ltd, Китай укладено Контракт купівлі-продажу №20-10-17 (далі - Контракт) предметом якого є плівка полівінілбутиральна.

Відповідно до істотних умов Контракту продавець зобов`язується продати Товар Покупцеві на умовах Контракту, а Покупець зобов`язується прийняти замовлений Товар і сплатити Продавцю узгоджену ціну. Умови доставки Товару підпадають під дію Інкотермс 2010 та встановлюються в інвойсі на кожну партію. Інвойс на кожну окрему доставку виставляється окремо. Оплата здійснюється за 30% передплати згідно проформи. На виконання вище вказаного договору Позивач придбав в компанії «TING MAI INTERNATIONAL CORPRATION (SHANGHAI) CO Ltd, Китай дві партії товару, які були доставлені Продавцем на умовах СРТ (м.Бердичів).

Так, для митного оформлення випуску чи пропуску товарів, до Житомирської митниці Державної митної служби України, уповноваженою особою подано: митну декларацію від 12.04.2024 24UA86U1 та митну декларацію від 26.04.2024 24UA59U7. Позивач стверджує, що у поданих митних деклараціях митна вартість товару була визначена за ціною Контракту, щодо товару, який імпортується (основний метод). Разом з тим, Відповідач безпідставно витребував додаткові документи для підтвердження митної вартості імпортованого товару. У відповідь на запит щодо митних декларацій надіслано листи до Тернопільської митниці документи, з поясненням щодо відсутності додаткових документів, що можуть підтвердити митну вартість товару, та що всі наявні документи вже подані

Проте, Житомирською митницею по митним було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA101000/2024/000111/1 від 12.04.2024, №UA101020/2024/000022/1 від 26.04.2024 та складені картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA101020/2024/0028 від 12.04.2024 та №UA101020/2024/006702 від 26.04.2024.

Позивач вважає протиправними спірні рішення відповідача, посилаючись на те, що митним органом не обґрунтовано свої сумніви щодо достовірності поданих декларантом відомостей. Окрім цього, вказує, що оскаржуване рішення відповідача не містить передбачених ст.55 Митного кодексу України відомостей про підстави невизнання заявленої митної вартості, конкретних обставин, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтування необхідності перевірки спірних відомостей із зазначенням документів, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Наголошує, що обставини на які вказує відповідач в оскаржуваному рішенні, жодним чином не спростовують митної вартості, яка була зазначена позивачем у поданій митній декларації і не є підставою для здійснення коригування такої митної вартості. Позивач вважає спірне рішення про коригування митної вартості товарів протиправними та просить суд задовольнити позов.

Відповідач у відзиві від 07.08.2024 зазначає, що посадові особи Львівської митниці перевірили всі документи, що подавались разом із митною декларацією, і на підставі цього встановили розбіжності та відсутність всіх необхідних документів, що стали законною підставою для витребування додаткових документів. Витребування додаткових документів у позивача було обумовлене необхідністю оцінки наявних ризиків щодо можливого заниження митої вартості, необхідністю у зв`язку з цим перевірки даних щодо правильності формування ціни на задекларований товар, а також підтвердження того, наскільки обґрунтованим є декларування митної вартості товару за ціною, нижчою аніж та, що вже наявна в митного органу, а також законодавчо закріплене право митного органу упевнитись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку поданих для цілей визначення митної вартості, яке кореспондується з обов`язком декларанта надавати відомості для підтвердження митної вартості, які повинні базуватися на підтверджених документально об`єктивних даних, та піддаватися обчисленню. Однак позивач не надав жодних витребуваних документів, не спростував сумнівів митниці щодо заявленої митної вартості та не довів, що ним правильно здійснено розрахунки митної вартості, в тому числі обрано метод визначення митної вартості товарів, що не дало можливості митниці перевірити декларування всіх складових митної вартості у повному обсязі та стало підставою для визначення митної вартості не за першим методом, а інакше таку вартість визначити не було можливості.

Відповідач звертає увагу на те, що обов`язок доведення ціни товару лежить на декларанті, і саме декларант має довести, що ним правильно здійснено розрахунки митної вартості, в тому числі обрано метод визначення митної вартості товарів. Натомість митний орган має довести обґрунтованість сумнівів. У цій спірній ситуації митниця послідовно застосовувала методи визначення митної вартості імпортованих товарів.

Зважаючи на викладене, відповідач уважає, що в документах, які підтверджують заявлений рівень митної вартості, поданих ТОВ «Сейф Гласс Факторі» виявлено розбіжності, складові митної вартості не можна вважати такими, що є документально підтверджені та піддаються обчисленню, тож оскаржуване рішення є правомірним, з огляду на що підстави для визнання їх протиправними та скасування відсутні.

У зв`язку з наведеним у задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі.

09.08.2024 представник позивача подав відповідь на відзив на позовну заяву, у якій вказує, що подані до митних декларацій документи, виходячи зі змісту ч.2 ст.53 МКУ є достатніми для підтвердження заявленою митної вартості, а сама вимога відповідача надавати додаткові документи відповідно до ч.3 ст.53 МКУ є безпідставною та необґрунтованою, а відтак наступні дії та рішення протиправними. Стверджує, що саме ж по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товару, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу її визначення.

Розглянувши наявні у справі документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд зазначає наступне.

20.10.2017 між ТОВ «Сейф Гласс Факторі» (Покупець) та Ting Mai Internationall Corporation (Shanghai) Co, LTD (Продавець) був укладений зовнішньоекономічний контракт №20-10-17, відповідно до якого Продавець зобов`язується передати у власність (продати), а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити (купити) Плівку полівінілбутиральну (Плівка ПВБ), загальна кількість, ціна, загальна вартість, умови поставки та інші властивості і характеристики якого зазначаються в рахунках-фактурах або специфікаціях, що є невід`ємною частиною цього Договору і підлягають узгодженню Сторонами окремо по кожній партії Товару, що поставляється.

Інвойси або специфікації до цього Контракту на кожну партію Товару, що поставляється, повинні бути складені у письмовій формі та підписані уповноваженими на це особами (п.1.2 Контракту).

Поставка Товару здійснюється окремими партіями у кількості згідно з кожним рахунком-фактурою після здійснення відповідного авансового платежу згідно з рахунком-проформою. Товар повинен бути готовий до відвантаження не пізніше, ніж з 10 робочих днів після отримання 30% авансового платежу (п.3.1 Контракту).

Відповідно до п.4.1, 4.2 Контракту Покупець здійснює 30% авансового платежу та 70% залишку від загальної вартості проформи-інвойсу.

Продавець інформує Покупця електронною поштою про готовність Товару до завантаження або заздалегідь, коли стане відома точна дата готовності Товару до завантаження.

1) На виконання вимог зовнішньоекономічного контракту від 20.10.2017 №20-10-17 Покупцем придбаний товар згідно Рахунку-фактури (інвойсу) від 12.10.2023 №ТМ-SG20.

Позивач з метою митного оформлення вказаного товару 12.04.2024 подав до Житомирської митниці електронну митну декларацію №23UA86U1, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначеними у графі 31 митної декларації.

Одночасно, декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією №23UA86U1 в якості підстави для застосування основного методу було надано наступні документи, які містять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її: - сертифікат відповідності від 29.07.2016 №ВКС-160810255; - сертифікат якості від 12.10.2023 №б/н; - рахунок-фактура від 12.10.2023 №ТМ-SG020; - домашня транспортна накладна від 22.12.2023 №273806981; - коносамент від 22.12.2023 №ВW23120194; - накладна УМВС від 09.03.2024 №06733; - автотранспортна накладна від 08.04.2024 №00002005; - супровідний документ від 23.02.2024 №24PL322080NS6HJ8PO; сертифікат про проходження товару від 04.01.2024 №С90001; - банківський платіжний документ про оплату товару від 01.12.2023 №1021JBKLNC; - банківський платіжний документ про оплату товару від 23.10.2023 №984JBKLNА; - прейскурант від 02.01.2023 б/н; - висновки про вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованою експертною організацією від 10.04.2024 №3-2/154; - калькуляція від 12.10.2023; - зовнішньоекономічний договір (контракт) від 20.10.2017 №20-10-17; - доповнення до зовнішньоекономічного договору від 10.01.2022 №4; - копію митної декларації країни відправлення від 13.12.2023 №01152511.

12.04.2024 Житомирською митницею прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UА101000/2024/000111/1, в графі 33 якого було вказано:

«…Документи, подані до митного оформлення містять розбіжності та не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар. Відповідно до п.1.1 Контракту №20-10-17 від 20.10.2017 продавець зобов`язується поставити, а покупець оплатити плівку, загальна кількість, ціна, загальна вартість, умови поставки якої вказуються у інвойсах або специфікаціях, які є невід`ємною частиною даного контракту та погоджуються сторонами окремо на кожну партію товару. Пунктом 1.2 Контракту №20-10-17 від 20.10.2017 передбачено, що інвойси або специфікації до контракту на кожну партію товару повинні бути виконані в письмовій формі та підписані уповноваженими на то особами. Вищевказані умови зовнішньоекономічного контракту свідчать про те, що документ (інвойс або специфікація), в якому визначені найменування, перелік, кількість, ціна і загальна вартість товару повинні бути погоджений обома сторонами. До митної декларації долучено інвойс №TM-SG020 від 12.10.2023, який не містить підпису уповноваженої особи покупця або інших відміток, які б свідчили про те, що даний документ є узгоджений сторонами. Відповідно до п.4.1 контракту №20-10-17 від 20.10.2017 покупець здійснює передоплату за товар у розмірі 30% та 70% - післяоплату від загальної суми проформи-інвойсу. Проформа інвойс до митної декларації не долучена. Для підтвердження фактично сплаченої ціни за товар до митної декларації долучені платіжні доручення від 23.10.2023 на суму 22334,40 доларів США та від 01.12.2023 на суму 14889,60 доларів США. Дані документи, всупереч умов контракту, свідчать про оплату не проформи-інвойсу, а інвойсу. Крім того, платіж, здійснений першим 23.10.2023 на суму 22334,40 доларів США не є 30% передоплатою вартості товару, та перевищує відсоткове значення узгодженої сторонами оплати та суперечать умовам контракту. Таким чином, вищевказані обставини та розбіжності можуть свідчити про те, що надані платіжні документи не стосуються оплати за оцінюваний товар та не можуть підтвердити ціну, що була фактично сплачена за нього. Прайс-лист містить інформацію про товари, які за описом відрізняються від опису товарів, наведеного у інвойсі, проформі-інвойсі та 31 графі митної декларації.

До митної декларації долучені калькуляції вартості товару ПВБ (переробленого) за ціною 1,24 доларів США та 1,32 доларів США, які не могли бути використані як належні та допустимі докази ціни, що підлягає сплаті за товар оскільки: 1)складена не виробником товару, а продавцем, який не може володіти точними відомостями про собівартість виготовлення товару, у зв`язку із тим, що не займається його виробництвом; 2) не містить відомостей про витрати пов`язані із навантаженням/розвантаженням товару, які обумовлені логістичним шляхом слідування товару та повинні включатися (витрати на навантаження) в ціну товару згідно із умовами п. 2.4 Контракту №20-10-17 від 20.10.2017 з урахуванням змін, внесених до нього Доповненням від 10.01.2022; 3) в калькуляціях не зазначена одиниця виміру товару, за якою обрахована його ціна; 4) калькуляції стосуються вартості відновленого товару, однак такі відомості про товар не зазначені у графі 31 митної декларації та не відображені у листі ДП «Держзовнішінформ» від 10.04.2024 №3-2/154. 5) до митного оформлення пред`явлено товар у асортиментному переліку, що складає 37 позицій; з наведених у калькуляції відомостей неможливо встановити вартість якого саме товару (позиці) обрахована. Додатково наданий переклад копії митної декларації країни відправлення №01152511 від 13.12.2023 не містить відомостей про місце поставки товару, яке сторони узгодили на умовах СРТ. В документі зазначено, що торговельною країною у даній зовнішньоекономічній операції є Польща. Вона також є країною доставки та кінцевою Країною. Виявлені відомості свідчать про те, що товар відправлено і задекларовано відправником з митної території Китаю за ціною, що включає витрати по доставці товару тільки до Польщі. За таких умов покупець поніс витрати по навантаженню товару в порту призначення на автомобільний транспорт та витрати на транспортування товару автомобільним транспортом по території Польщі до залізничної станції Хробушів, витрати по транспортування товару залізницею до митного кордону України. Такі витрати, згідно із вимогами ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України є складовими митної вартості товару і повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена за товар. Слід зазначити, що копія митної декларації країни відправлення №01152511 від 13.12.2023 містить відомості про експорт товару без бренду (торговельної марки), тоді як оцінюваний товар задекларований під торговельною маркою Interlayer..».

2) На виконання вимог зовнішньоекономічного контракту від 20.10.2017 №20-10-17 Покупцем придбаний товар згідно Рахунку-фактури (інвойсу) від 11.01.2024 №ТМ-SG21.

Позивач з метою митного оформлення вказаного товару 26.04.2024 подав до Житомирської митниці електронну митну декларацію №23UA59U7, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначеними у графі 31 митної декларації.

Одночасно, декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією №23UA59U7 в якості підстави для застосування основного методу було надано наступні документи, які містять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її: - сертифікат відповідності від 29.07.2016 №ВКС-160810255; - пакувальний лист від 11.01.2024 №б/н; - рахунок-проформа від 15.12.2023 №ТМ-SG021; - рахунок-фактура від 11.01.2024 №ТМ-SG021; - домашня транспортна накладна від 23.01.2024 №278106261; - коносамент від 23.01.2024 №CAL240101904; - автотранспортна накладна від 19.04.2024 №Р012610/1; - супровідний документ від 19.04.2024 №24PL322010NS6LT1BO; сертифікат про проходження товару від 01.02.2024 №С90005; - прейскурант від 15.12.2023 б/н; - зовнішньоекономічний договір (контракт) від 20.10.2017 №20-10-17; - доповнення до зовнішньоекономічного договору від 10.01.2022 №4; - копію митної декларації країни відправлення від 21.01.2023 №00075032.

26.04.2024 Житомирською митницею прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UА101020/2024/000022/1, в графі 33 якого було вказано:

«…Документи, подані до митного оформлення містять розбіжності та не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар. Відповідно до п.1.1 Контракту №20-10-17 від 20.10.2017 продавець зобов`язується поставити, а покупець оплатити плівку, загальна кількість, ціна, загальна вартість, умови поставки якої вказуються у інвойсах або специфікаціях, які є невід`ємною частиною даного контракту та погоджуються сторонами окремо на кожну партію товару. Пунктом 1.2 Контракту №20-10-17 від 20.10.2017 передбачено, що інвойси або специфікації до контракту на кожну партію товару повинні бути виконані в письмовій формі та підписані уповноваженими на то особами. Вищевказані умови зовнішньоекономічного контракту свідчать про те, що документ (інвойс або специфікація), в якому визначені найменування, перелік, кількість, ціна і загальна вартість товару повинні бути погоджений обома сторонами. До митної декларації долучено інвойс №TM-SG021 від 11.01.2024, який не містить підпису уповноваженої особи покупця або інших відміток, які б свідчили про те, що даний документ є узгоджений сторонами.

Додатково наданий експертний висновок ДП ДЕРЖЗОВНІШІНФОРМ від 10.04.2024 №3-2/154 стосується іншої партії товару…».

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач з спірним рішенням про коригування митної вартості товарів не погоджується, вважає його протиправними та таким, що суперечить поданим декларантом документам та нормам чинного законодавства, а тому звернувся до суду з даним позовом про його скасування.

Надаючи оцінку позиціям сторін у справі, суд застосовує наступні правові норми.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Указана норма основного закону означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Митний кодекс України (далі МК України) визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Частиною 1 ст. 246 МК України визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (ч. 1 ст. 248 МК України).

Згідно з ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом подання за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до ч. 6 ст. 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (ч. 5 ст. 58 Митного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Таким чином, методи визначення митної вартості товарів можуть бути підрозділені на: а) основний; б) другорядні.

Слід зауважити, що митним законодавством передбачена ціла система другорядних методів. Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів - основний метод або ж конкретний другорядний метод. Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.

Пріоритетним до застосування є саме основний метод, що обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду у постанові по справі №826/17509/16 від 09.02.2021.

Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу, повинні застосовуватися методи, закріплені приписами п. 2 ч. 1 ст. 57 МК України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів.

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.58 МК України, основний метод визначення митної вартості товарів застосовується у випадку дотримання наступних умов: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Основний метод, не застосовується в конкретних випадках: а) якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні; б) відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (відповідно до ч. 2 МК України). Кожен із вище означених випадків може бути як самостійною підставою для незастосування основного методу, так й розглядатися в їх сукупності.

Згідно з ч. 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу.

За правилами ч. 3 ст. 58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 57 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Тобто, документальне підтвердження в аспекті відповідних митних процедур має своїм завданням підтвердити: а) заявлену митну вартість товарів; б) обраний суб`єктом господарювання метод визначення такої вартості.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч. 2 ст. 53 МК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

За змістом ст. 53 МК України законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Вказане узгоджується з положеннями ч. 3 ст. 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Судом встановлено, що при митному оформленні товару позивач надав наявні у нього документи, що визначені ч. 2 ст. 53 МК України, та зазначені судом вище.

Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також, згідно з частиною 6 вищевказаної статті, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Необхідно зазначити, що витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 22.04.2021 у справі № 810/3397/16 та від 18.08.2021 у справі №821/1050/17.

Суд зазначає, що витребувані додаткові документи, проте жодних зазначень про наявність обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, відповідний протокол не містить.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Як встановлено судом, позивачем при митному оформленні товару та на вимогу митного органу надано пакет документів, які містили числові показники ціни товару.

Згідно з положеннями статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм згаданого Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 згаданого Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 згаданого Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 згаданого Кодексу.

Частиною другою статті 55 МК України встановлено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити 1)обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2)наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 згаданого Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд бере до уваги висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 08.10.2019 у справі №803/776/17, згідно з яким декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 МК України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

Щодо зазначених відповідачем в рішенні про коригування митної вартості №UA101000/2024/000111/1 порушень, необхідно відмітити наступне.

У спірному рішенні митний орган зазначає про невідповідність проведеної оплати умовам Контракту, зокрема перший платіж не є 30% передоплатою вартості товару, тому надані платіжні документи не стосуються оплати за оцінюваний товар та не можуть підтвердити ціну.

Суд зауважує, що відповідно до п.4.1. Контракту №20-10-17 від 20.10.2017 покупець здійснює 30% авансового платежу та 70% залишку від загальної вартості проформи-інвойсу.

На підтвердження оплати за інвойсом від 12.10.2023 №ТМ-SG020 позивач надав платіжну інструкцію від 23.10.2023 на суму 22334,40 USD, у призначенні платежу зазначено «Переказ за плівку ПВБ відповідно до Контракту №20-1-0-17 від 20.10.2017, комерційний інвойс №ТМ-SG020 від 12.10.2023».

При цьому, суд зауважує, що в постанові від 17 квітня 2018 року по справі № 815/329/17, Верховний Суд зазначив, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) не впливають на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 01 березня 2023 року по справі № 420/18880/21.

В постанові від 11 червня 2019 року по справі № 813/1755/17 Верховний Суд зазначив, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Суд зазначає, що у поданій позивачем митній декларації №24UA86U1 позивачем визначено митну вартість товару 37224,00 USD, що повністю відповідає ціні товару за комерційним інвойсом від 12.10.2023 №ТМ-SG020.

Таким чином, суд не бере до уваги вищезазначене посилання відповідача як на підставу для коригування митної вартості, оскільки порядок оплати жодним чином не впливають на числові значення митної вартості товару.

Також суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що прайс-лист містить інформацію про товари, які за описом відрізняються від опису товарів, наведеного у інвойсі, проформі-інвойсі та 31 графі митної декларації, оскільки прайс-лист виробника товару не є документом обов`язковість надання якого передбачено частиною третьою ст. 53 МК України.

Крім того, у рішенні про коригування митної вартості митний орган стверджує, що копія митної декларації країни відправлення №01152511 від 13.12.2023 містить відомості про експорт товару без бренду (торговельної марки), тоді як оцінюваний товар задекларований під торговельною маркою Interlayer. Проте, варто наголосити, що експортна декларація - це митний документ, що підтверджує експорт товарів з країн Європейського Союзу законність вивезення продукції з країни-експортера і ввезення в країну- імпортер. Декларантом було надано митну декларацію країни відправлення яка давала змогу ідентифікувати імпортований товар та підтвердити факт постачання товару. При цьому, покупець не несе відповідальності за правильність внесення відомостей в декларацію країни відправлення.

Щодо твердження митного органу про те, що до митної декларації долучено інвойс №TM-SG020 від 12.10.2023, який не містить підпису уповноваженої особи покупця або інших відміток, які б свідчили про те, що даний документ є узгоджений сторонами.

Суд зауважує, що Продавцем 12.10.2023 виставлено комерційний інвойс №TM-SG020 у якому зазначена кількість, найменування товару, ціна та загальна вартість товару що постачається. Як зазначалось судом вище, на підтвердження оплати за вказаним інвойсом позивач надав платіжну інструкцію від 23.10.2023 на суму 22334,40 USD, у призначенні платежу зазначено «Переказ за плівку ПВБ відповідно до Контракту №20-1-0-17 від 20.10.2017, комерційний інвойс №ТМ-SG020 від 12.10.2023». Тобто, здійснюючи оплату за Товар, покупець фактично погодив загальну кількість, вартість та ціни на товар що постачається за вказаним інвойсом.

Відтак, відсутність додаткового погодження Покупцем комерційного інвойсу шляхом проставляння підпису та відтиску печатки, за умови фактичної оплати такого інвойсу, не свідчить про невідповідність цифрових значень ціни товару, за якою визначається митна вартість.

Також суд критично оцінює доводи митного органу про не взяття до ваги поданої калькуляції вартості товару, оскільки ч.2 ст.53 МК України містить вичерпний перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, та серед яких відсутній такий документ як «калькуляція вартості товару».

Щодо не включення позивачем до митної вартості товару витрат на транспортування (зокрема витрат по навантаженню товару в порту призначення на автомобільний транспорт та витрати на транспортування товару автомобільним транспортом по території Польщі до залізничної станції Хробушів), суд зазначає таке.

Відповідно до п.3.3 Контракт 20-10-17 умовами поставки є CIF Одеса відповідно до ІНКОТЕРМС 2010.

Додатком №4 до Контракту №20-10-17 встановлено, що умови поставки указуються в комерційному інвойсі.

Згідно із п.п.2.4, 2.5 Контракту №20-10-17 вартість навантаження Товару включається до ціни Товару. Пакувальні та обгорткові матеріали є одноразовими, витратними і їх вартість включена в ціну Товару.

З дослідженого комерційного інвойсу від 12.10.2023 №ТМ-SG020 судом встановлено, що поставка Товару відбувалась на умовах СРТ Бердичів, Україна.

Згідно з «ІНКОТЕРМС 2010» термін - (Carriage Paid To (... named place of destination) Фрахт/перевезення оплачені до (... назва місця призначення) означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення. Це означає, що покупець приймає на себе всі ризики та будь-які інші витрати, що можуть виникнути після здійснення поставки товару у вищезазначений спосіб.

Таким чином, згідно із узгодженими сторонами умовами, обов`язки продавця (постачальника) вважаються виконаними після надання товару Покупцю у місці призначення «Бердичів, Україна».

Щодо зазначених відповідачем в рішенні про коригування митної вартості №UA101020/2024/000022/1 порушень, суд зауважує, що подання до митного оформлення декларантом висновку ДП ДЕРЖЗОВНІШІНФОРМ від 10.04.2024 №3-2/154 не є безумовною підставою для коригування митної вартості товару, оскільки подання такого документу не передбачено ч. 2 ст. 53 МК України як основного документа, на підставі якого визначається митна вартість товару, враховуючи подання декларантом інших обов`язкових документів, що підтверджують заявлену митну вартість та не містять розбіжностей.

Іншим підстава для коригування митної вартості, зазначеним митним органом у спірному рішенні суд надав оцінку вище та не потребує повторення.

З урахуванням наведеного, а також відсутність будь-яких належних доказів на підтвердження позиції митного органу, суд вважає, що позивачем для митного оформлення було надано всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованих товарів, які містили необхідні числові показники митної вартості.

Частиною 2 стаття 55 МК України встановлено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1)обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 згаданого Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Так, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Зазначені висновки випливають, зокрема, з приписів пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, за яким у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 МК України) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, відображеною у постанові від 18.08.2021 у справі № 160/4944/19 та у постанові від 04.11.2021 у справі №120/2634/19-а.

Як вбачається зі змісту граф 33 рішень про коригування митної вартості № UA101020/2024/000022/1 NF № UA101000/2024/000111/1, то за результатами проведеної консультації, митну вартість товару №1 скориговано та визначено за резервним методом на підставі митної декларації від 15.12.2023 №23UA11U8, однак товар в наведеній декларації не є аналогічним товару №1, різні характеристики товару, різні розміри. Крім того, відповідач бере за джерело товар, який імпортувався на умовах поставки FOB. Натомість позивач товар №1 імпортував на умовах поставки CPT.

Верховний Суд у постанові від 05.02.2019 у справі № 816/1199/15, висловив позицію, згідно з якою у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 Митного кодексу України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

При цьому, сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.

Таким чином суд вважає, що позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованих товарів всі документи, які передбачені ч. 2 ст. 53 МК України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною Контракту згідно з вимогами ч. ч. 4, 5 ст. 58 Митного кодексу України.

Висновки відповідача про заниження позивачем митної вартості товарів та надання митному органу недостовірних даних не підтверджуються наявними матеріалами справи, а виявлені невідповідності у поданих позивачем документах не впливають на ціну товарів.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач належними доказами не спростував доводи позивача про правильність визначення ним митної вартості за основним методом та не довів наявність у митного органу належних підстав для коригування митної вартості товару.

Зважаючи на викладене вище, суд вважає, що оскаржуване рішення митний орган прийняв за відсутності обґрунтованих підстав вважати, що декларантом заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі без обґрунтування причин того, що позивач неправильно визначив митну вартість товарів.

Суд зауважує, що позовні вимоги про скасування картки відмови є похідними від позовних вимог про скасування рішення про коригування митної вартості і є способом захисту одного і того ж порушеного права позивача на розмитнення товару з визначенням митної вартості товару за першим методом.

Картка відмови в прийнятті митних декларацій не має самостійних юридичних підстав прийняття, і прийнята виключно у зв`язку з прийняттям відповідачем рішень про коригування митної вартості.

Як наслідок, підлягає скасуванню і спірна картка відмови в митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, прийнята відповідачем на підставі рішення про коригування митної вартості.

За таких обставин суд задовольняє вимоги позивача у повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Житомирської митниці про коригування митної вартості від 12.04.2024 №UA101000/2024/000111/1.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Житомирської митниці №UA101020/2024/006628.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Житомирської митниці про коригування митної вартості від 26.04.2024 №UA101020/2024/000022/1.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Житомирської митниці №UA101020/2024/006702.

Стягнути з Житомирської митниці (, 10003, м.Житомир, вул.Перемоги, 25) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ» (, 79007, м.Львів, вул.Джерельна, буд.38) сплачений судовий збір у сумі 7914 (сім тисяч дев`ятсот чотирнадцять) грн 50 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяМорська Галина Михайлівна