Справа № 320/47655/23
Суддя: Жук Р.В.
Дата ухвалення: 2025-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2025 року м. Київ справа №320/47655/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жука Р.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

І. Зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач), в якому просить суд

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо зарахування ОСОБА_1 до загального страхового стажу періодів роботи з січня 2004 року по серпень 2004 року, з листопада 2004 року по грудень 2004 року, з квітня 2005 року по липень 2005 року, з вересня 2005 року по грудень 2005 року та заробітної плати для обчислення пенсії за періоди роботи з січня 2004 року по серпень 2004 року, з листопада 2004 року по грудень 2004 року, з квітня 2005 року по липень 2005 року, з вересня 2005 року по грудень 2005 року, з січня 2012 року по квітень 2012 року, з липня 2012 року по жовтень 2013 року, з грудня 2013 року по вересень 2014 року, з листопада 2014 року по липень 2015 року, з вересня 2015 року по липень 2016 року з врахуванням північної надбавки 50% та районного коефіцієнта 70% за роботу в місцевостях, прирівняних до районі Крайньої Півночі;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити ОСОБА_1 з 31 жовтня 2022 року перерахунок та виплату пенсії за віком, зарахувавши до загального страхового стажу періоди роботи з січня 2004 року по серпень 2004 року, з листопада 2004 року по грудень 2004 року, з квітня 2005 року по липень 2005 року, з вересня 2005 року по грудень 2005 року та заробітної плати для обчислення пенсії за періоди роботи з січня 2004 року по серпень 2004 року, з листопада 2004 року по грудень 2004 року, з квітня 2005 року по липень 2005 року, з вересня 2005 року по грудень 2005 року, з січня 2012 року по квітень 2012 року, з липня 2012 року по жовтень 2013 року, з грудня 2013 року по вересень 2014 року, з листопада 2014 року по липень 2015 року, з вересня 2015 року по липень 2016 року з врахуванням північної надбавки 50% та районного коефіцієнта 70% за роботу в місцевостях, прирівняних до районі Крайньої Півночі, згідно Довідок № 88, 89, 90, 91, 92 від 09 вересня 2022 року, довідок № 430, 431 від 14 вересня 2022 року, які видані Товариством з обмеженою відповідальністю «Самотлортранс».

ІІ. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає, що він перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та з 31 березня 2022 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка була призначена на підставі рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 березня 2023 року у справі № 320/3092/23.

Разом із заявою про призначення пенсії від 31 жовтня 2022 року, як вказує позивач, ним було подано до відповідача довідки, видані Товариством з обмеженою відповідальністю «Самотлортранс» від 09 вересня 2022 року №№ 88, 89, 90, 91, 92 про періоди роботи в місцевостях, прирівняних до районі Крайньої Півночі, на території яких встановлених коефіцієнт до заробітної плати 1,5 (північна надбавка) та застосовувався для обчислення заробітної плати коефіцієнт 1,7, а також довідки того ж товариства від 14 вересня 2022 року №№ 430, 431 про заробітну плату для обчислення пенсії.

Проте, як вказує позивач, при обчисленні йому пенсії з 31 жовтня 2022 року, відповідачем не було зараховано до страхового стажу спірні періоди роботи та не взята для обчислення пенсії за віком заробітна плата за спірні періоди з врахуванням північної надбавки 50% та районного коефіцієнта 70% за роботу в місцевостях, прирівняних до районі Крайньої Півночі, у зв`язку з чим позивач через свого представника звернувся до відповідача з відповідним адвокатським запитом, у відповідь на який, листом від 08 листопада 2023 року позивача повідомлено, що оскільки 02 грудня 2022 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України № 1328 від 29 листопада 2022 року «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення», підстави для зарахування вказаних періодів трудової діяльності до страхового стажу та заробітку для обчислення пенсії відсутні.

Позивач не погоджується з бездіяльністю відповідача, вважає, що він має право на зарахування до страхового стажу періодів роботи з січня 2004 року по серпень 2004 року, з листопада 2004 року по грудень 2004 року, з квітня 2005 року по липень 2005 року, з вересня 2005 року по грудень 2005 року та заробітної плати для обчислення пенсії за періоди роботи з січня 2004 року по серпень 2004 року, з листопада 2004 року по грудень 2004 року, з квітня 2005 року по липень 2005 року, з вересня 2005 року по грудень 2005 року, з січня 2012 року по квітень 2012 року, з липня 2012 року по жовтень 2013 року, з грудня 2013 року по вересень 2014 року, з листопада 2014 року по липень 2015 року, з вересня 2015 року по липень 2016 року з врахуванням північної надбавки 50% та районного коефіцієнта 70% за роботу в місцевостях, прирівняних до районі Крайньої Півночі, що стало підставою для звернення до суду з вказаною позовною заявою.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник відповідача у відзиві на позовну заяву послався на те, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 31 жовтня 2022 року.

Оскільки в наданих документах позивача про стаж відсутня інформація про укладені трудові договори в період з 12 лютого 1987 року по 31 грудня 1991 року, представник відповідача, посилаючись на правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду, зазначив, що підстав для врахування зазначених позивачем періодів роботи в кратному обчисленні не має.

Також, представник відповідача послався й на те, що 02 грудня 2022 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України № 1328 від 29 листопада 2022 року «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення», а тому страховий стаж позивача враховується за нормами статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16 січня 2024 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Копія ухвали суду від 16 січня 2024 року разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами отримані уповноваженою особою відповідача безпосередньо в приміщенні суду 22 січня 2024 року, про що свідчить наявна в матеріалах справи відповідна розписка.

Крім того, 13 лютого 2024 року на адресу суду від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві надійшли належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 .

Пунктом 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Враховуючи вимоги статті 263 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Згідно з частиною другою статті 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Статтею 258 КАС України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

ІV. Обставини встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що з 31 жовтня 2022 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка призначена йому на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 березня 2023 року у справі № 320/3092/23.

Згідно наявної в матеріалах справи копії службової записки від 10 жовтня 2023 року № 31152/03-16 розпорядженням від 26 вересня 2023 року позивачу з 31 жовтня 2022 року призначено пенсію за віком відповідно до вимог частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з зарахуванням періодів навчання та роботи з 27 липня 1982 року по 30 червня 1987 року (4 роки 11 місяців), з 30 грудня 2011 року по 29 жовтня 2013 року (1 рік 10 місяців), з 12 грудня 2013 року по 17 вересня 2014 року (9 місяців 5 днів), з 01 листопада 2014 року по 23 серпня 2015 року (9 місяців 12 днів), з 25 вересня 2015 року по 02 липня 2016 року (9 місяців 27 днів) до страхового стажу.

При цьому, періоди роботи з січня 2004 року по серпень 2004 року, з листопада 2004 року по грудень 2004 року, з квітня 2005 року по липень 2005 року, з вересня 2005 року по грудень 2005 року до загального страхового стажу зараховані не були.

Також, при обчисленні пенсії за віком Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві не були враховані відомості про заробітну плату з урахуванням північної надбавки 50% та районного коефіцієнта 70% за роботу в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі згідно наданих позивачем довідок № 430 та № 431 від 14 вересня 2022 року, виданих Товариством з обмеженою відповідальністю «Самотлортранс».

У зв`язку з чим позивач через свого представника звернувся до відповідача з відповідним адвокатським запитом щодо врахування страхового стажу, набутого на території росі йської федерації.

Листом від 08 листопада 2023 року № 2600-0202-8/218696 надано відповідь на адвоктаський запит, в якій зазначено, що період роботи на території держав учасниць Співдружності Незалежних Держав зараховувався до страхового стажу по 31 грудня 1991 року, тому, посилаючись у тому числі на положення постанови Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 року № 1328, представника позивача повідомлено про те, що при обчисленні страхового стажу норми Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року не застосовуються, страховий стаж враховується за нормами статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а тому підстави для врахування страхового стажу набутого на території російської федерації та, відповідно, і заробітної плати, після 31 грудня 1991 року відсутні.

Не погоджуючись з протиправною бездіяльністю відповідача позивач звернувся до суду з даним позовом.

V. Оцінка суду.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості аргументам, наведеними учасниками справи, суд дійшов таких висновків.

Згідно пункту 3 частини першої статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд, при вирішенні даної справи, керується нормами законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІV (далі - Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

У частині першій статті 9 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV зазначено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною першої статті 26 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Частина п`ята статті 45 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV визначає, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійною фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Статтею 44 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого заява про призначення (перерахунок) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженим постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1 ).

Порядок підтвердження стажу роботи регламентований статтею 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ).

Так, статтею 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Згідно пункту Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Судом встановлено, що відповідно до записів № 28-29 трудової книжки НОМЕР_1 позивач у період з 01 вересня 2002 року по 30 червня 2006 року перебував у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Самотлортранс».

Варто зауважити, що зазначений у записах №№ 28 - 29 трудової книжки період роботи позивача охоплює період з січня 2004 року по серпень 2004 року, з листопада 2004 року по грудень 2004 року, з квітня 2005 року по липень 2005 року, з вересня 2005 року по грудень 2005 року, також зазначений період роботи позивача підтверджуються наданою довідкою, яка уточнює особливий характер чи умови праці, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Самотлортранс» від 09 вересня 2022 року № 88.

Суд враховує, що станом на момент виникнення спірних відносин відповідачем не встановлено відсутності трудової книжки позивача або відповідних записів у ній щодо спірних періодів, наявності неправильних чи неточних записів про періоди роботи, які б унеможливлювали зарахування спірних періодів до страхового стажу.

Щодо незарахування відповідачем до страхового стажу відповідно до записів №№ 28-29 у трудовій книжці періодів роботи на Товаристві з обмеженою відповідальністю «Самотлортранс» з січня 2004 року по серпень 2004 року, з листопада 2004 року по грудень 2004 року, з квітня 2005 року по липень 2005 року, з вересня 2005 року по грудень 2005 року, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про міжнародні договори України» 29 червня 2004 року № 1906-IV укладені й належним чином ратифіковані міжнародні договори України є невід`ємною частиною національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, укладання якого відбулось у формі закону, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України.

За приписами чинного пенсійного законодавства до питання призначення пенсії застосовуються правила, передбачені договорами (угодами) між Україною та іншими державами.

13 березня 1992 року в місті Москві підписано Азербайджаном, Російською Федерацією, Білоруссю, Таджикистаном, Вірменією, Туркменістаном, Казахстаном, Узбекистаном, Киргизстаном, Україною та Молдовою Угоду про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка базується на територіальному принципі.

Статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року визначено, що пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 5 Угоди від 13 березня 1992 року, встановлено, що вона розповсюджує свою дію на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держави-учасниць угод.

Згідно зі статтею 6 зазначеної Угоди призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди здійснюється за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільговій основі і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, отриманий на території будь-якої із цих країн, а також на територіях колишнього СССР за час до вступу в силу даної Угоди (пункти 1, 2 статті 6).

Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу. У разі, якщо в державах-учасницях Угоди введена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії (пункт 3 статті 6 вказаної Угоди).

Крім того, відповідно до положень Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14 січня 1993 року (далі - Угода), а саме статті 6 Угоди, працівники Сторони виїзду, які працюють на території Сторони працевлаштування, користуються правами та виконують обов`язки, що встановлені трудовим законодавством Сторони працевлаштування (включаючи питання трудових відносин, колективних договорів, оплати праці, режиму робочого часу та часу відпочинку, охорони та умов праці та інші). Трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав №01-1/2-07 від 26 березня 2008 року визначено, що норма пункту 3 статті 6 Угоди від 13 березня 1992 роки встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди. Конкретні періоди роботи для визначення середнього заробітку (доходу) при призначенні пенсії передбачаються пенсійним законодавством кожної держави-учасниці цієї Угоди.

Наведене свідчить, що наведені положення Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, гарантуючи захист прав громадян у сфері пенсійного забезпечення, стосуються призначення пенсії та передбачають, що пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. Стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються лише при призначенні пенсії.

Вказана вище правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №459/955/15-а, від 27 лютого 2018 року у справі № 361/4899/17, від 12 червня 2018 року у справі №686/4998/15, а також в постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року у справі №21-457а14.

При цьому, судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивачу на виконання рішення суду вже призначена пенсія за віком, в межах розгляду цієї справи, позивач звернувся до суду з позовом щодо зарахування до страхового стажу періодів роботи та заробітної плати з врахуванням північної надбавки 50% та районного коефіцієнта 70% за роботу в місцевостях, прирівняних до районі Крайньої Півночі.

З цього приводу суд зазначає таке.

Як встановлено судом та не заперечується відповідачем, позивач разом із заявою про призначення пенсії надав до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві довідки про заробітну плату для обчислення пенсії, № 430 та № 431 від 14 вересня 2022 року за період його роботи з січня 2004 року по серпень 2004 року, з листопада 2004 року по грудень 2004 року, з квітня 2005 року по липень 2005 року, з вересня 2005 року по грудень 2005 року, з січня 2012 року по квітень 2012 року, з липня 2012 року по жовтень 2013 року, з грудня 2013 року по вересень 2014 року, з листопада 2014 року по липень 2015 року, з вересня 2015 року по липень 2016 року на Товаристві з обмеженою відповідальністю «Самотлортранс».

Відповідно до підпункту 3 пункту 2.1 Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу. За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам. Якщо страховий стаж, починаючи з 01 липня 2000 року, становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року (додаток 5).

Відповідно до статті 66 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII, який введений в дію з 01 січня 1992 року, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV право на отримання пенсій із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно з цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Порядок обчислення розміру пенсії за віком визначено статтею 27 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV.

Даною нормою Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV передбачено, що до формули для розрахунку розміру пенсії включаються коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону, а також заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях.

Згідно зі статтею 40 Закону України від 09 липня 2003 року 1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Пунктом 2 статті 41 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV, визначено, що до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), зокрема, отримувані особою до набрання чинності цим Законом (до 01 квітня 2004 року), у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), (до 01 липня 1998 року) - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Районний коефіцієнт - показник відносного збільшення заробітної плати з метою компенсації додаткових витрат і підвищених витрат праці, пов`язаних з виконанням роботи і проживанням в регіонах з важкими кліматичними умовами. В даний час районні коефіцієнти, розмір яких від 1,1 до 2,0, застосовуються до заробітної плати працівників, зайнятих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до них, районах Сибіру, Далекого Сходу, Уралу, північних регіонах європейської частини рф.

Тобто, такий коефіцієнт пов`язаний саме із проживанням та роботою особи на території, в тому числі, районів Крайньої Півночі.

При цьому суд звертає увагу, що Законом України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII та Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-IV, не врегульовано питання включення до заробітної плати для обчислення пенсії північної надбавки та районного коефіцієнта.

Крім того, наведеними Законами регулюються питання включення заробітку за період страхового стажу, що є відмінним від трудового. Спірний період роботи позивача не є страховим в розумінні Закону України від 09 липня 2003 року № 1058, оскільки набутий не на території України і внески сплачувалися не до системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування України, у зв`язку з чим правила щодо обчислення пенсії з урахуванням такого заробітку застосовуються з урахуванням двосторонньої міжнародної угоди, якою є Тимчасова Угода між Урядом України та Урядом російської федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі, та в місцевостях, які прирівняні до даних районів, в галузі пенсійного забезпечення від 15 січня 1993 року.

Також суд враховує те, що питання неврахування при розрахунку пенсії північної надбавки було предметом розгляду Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, яка в постанові від 09 жовтня 2019 року у справі № 489/5283/16-а дійшла висновку, що законодавством не передбачено право осіб на врахування до заробітку, з якого обчислюється пенсія, північної надбавки, яку отримували особи під час роботи в районах Крайньої Півночі. Факт сплати роботодавцем позивача страхових внесків з вказаних сум виплаченої надбавки в даному випадку жодного значення для вирішення спору не має.

Таким чином, при обчисленні пенсії не враховується заробіток до якого входить північна надбавка, яку отримували особи під час роботи в районах Крайньої Півночі.

Аналогічна правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду від 22 лютого 2021 року у справі № 266/258/16-а, від 08 липня 2021 року у справі № 459/2778/16-а.

Наведене в сукупності свідчить, що для розрахунку розміру пенсії позивач має право на врахування заробітної плати на підставі довідок про заробітну плату, однак, без врахування районного коефіцієнта і надбавки за роботу в районах Крайньої Півночі, проте, виходячи з підстав та предмета позову, спірним в даному випадку є саме врахування районного коефіцієнта та надбавки за роботу в районах Крайньої Півночі, а тому, на переконання суду, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно частини другої статті 2 КАС України справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

VI. Судові витрати.

Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат та компенсації судових витрат за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, відсутні.

Керуючись статтями 132, 139, 143, 242-246, 255, 260-263, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Жук Р.В.