Справа № 303/989/25
Суддя: Кость В. В.
Дата ухвалення: 2025-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 року м. Мукачево Справа №303/989/25

2-а/303/14/25

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді Кость В.В.

секретар судового засідання Івашко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 )

до відповідача громадянина республіки білорусь ОСОБА_1 (САЛАШ АЛЕКСАНДР)

про продовження строку затримання іноземця з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України,

За участю:

представника позивача Соколовської Ю.О.;

відповідача ОСОБА_1 (САЛАШ АЛЕКСАНДР)

представника відповідача Вишневського А.А.

перекладача Кондратенка В.В.

ВСТАНОВИВ:

ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) звернувся до суду з позовом до громадянина республіки білорусь ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , про продовження строку затримання іноземця з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач був затриманий 16.12.2023 року в межах прикордонної смуги, на напрямку 260 прикордонного знаку, на відстані 1100 метрів від державного кордону (територія Косинської об`єднаної територіальної громади Берегівського району Закарпатської області), ділянка відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) НОМЕР_2 прикордонного загону, при спробі незаконного перетину державного кордону з України в Угорщину, поза пунктами пропуску через державний кордон, без документів, що посвідчують особу.

В подальшому, на підставі рішень суду відповідача було затримано з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, а також продовжено строк його затримання (справи №303/12346/23, 303/4957/24, 303/9041/24). Строк затримання ОСОБА_1 закінчується 16 лютого 2025 року. При цьому загальний строк затримання відповідача не перевищує строку визначеного абзацом першим частини четвертої статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та становить 14 місяців. Документи, що посвідчують особу та надають право на виїзд за межі території України у відповідача відсутні. Також з боку останнього відсутня будь-яка співпраця (сприяння) у проведенні заходів щодо його ідентифікації. Водночас, процедура отримання інформації з країни громадянської належності відповідача ускладнена, оскільки дипломатичні та консульські представництва республіки білорусь на території України наразі не функціонують, направлення відповідних запитів щодо ідентифікації та документування відповідача здійснюється через Департамент консульської служби Міністерства закордонних справ України.

За таких обставин, позивач просить суд продовжити строк затримання відповідача на 4 місяці, а саме до 16.06.2025.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.02.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з обов`язковою участю сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 13 год. 00 хв. 10.02.2025. Постановлено проводити судове засідання в режимі відеоконференції, зобов`язавши забезпечити його проведення за участю відповідача Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та особ без громадянства, які незаконно перебувають в Україні Державної міграційної служби України.

У судовому засіданні 10.02.2025 відповідач заявив клопотання про забезпечення його представником (адвокатом).

На підставі ухвали суду від 10.02.2025 року доручено Південному міжрегіональному центру з надання безоплатної правничої допомоги призначити адвоката громадянину республіки білорусь Салашу Олександру Вікторовучу (Салаш Александр), для здійснення представництва його інтересів у суді під час розгляду справи, судове засідання відкладено на 11.02.2025. Постановлено проводити судове засідання в режимі відеоконференції, зобов`язавши забезпечити його провеення за участю відповідача Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та особ без громадянства, які незаконно перебувають в Україні Державної міграційної служби України.

11 лютого 2025 року від представника відповідача через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, однак такий подано з порушенням строку встановленого судом в ухвалі від 10.02.2025. Клопотання про продовження строку для подання відзиву від сторони відповідача не надходило.

Ухвалою суду від 11.02.2025 року задоволено клопотання представника відповідача про участь в засіданні в режимі відеоконференції.

За клопотанням представника відповідача 11.02.2025 року суд оголосив перерву в засіданні до 11 год. 40 хв. 13.02.2025 року.

Представник позивача, прийнявши участь у судовому розгляді справи, просила позов задоволити, посилаючись на його обґрунтованість поданими суду доказами.

Відповідач проти задоволення позову заперечив та зазначив, що наміру незаконно перетинати кордон він не мав, оскільки на пункті пропуску, неподалік якого його повторно було затримано, мав бажання дізнатися, які саме документи йому необхідні для законного перетину кордону.

Представник відповідача також просив у задоволені позову відмовити, додатково повідомив, що його довірителю не був зрозумілий зміст заяви про видачу свідоцтва для повернення в республіку білорусь.

Заслухавши доводи та заперечення учасників сторін, дослідивши матеріали справи, суд констатує наступне.

16.12.2023 року відповідач був затриманий в межах прикордонної смуги, на напрямку 260 прикордонного знаку, на відстані 1100 метрів від державного кордону (територія Косинської об`єднаної територіальної громади Берегівського району Закарпатської області), ділянка відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) НОМЕР_2 прикордонного загону, при спробі незаконного перетину державного кордону з України в Угорщину, поза пунктами пропуску через державний кордон, без документів, що посвідчують особу.

19.12.2023 виконуючим обов`язки начальника НОМЕР_2 прикордонного загону полковником ОСОБА_3 було прийнято рішення про примусове видворення відповідача за межі території України (а.с.16).

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.12.2023 ухвалено затримати відповідача з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на шість місяців, до 16.06.2024 (справа № 303/12346/23, провадження 2-а/303/113/23) (а.с. 19-29).

28.12.2023 відповідача було поміщено до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, Державної міграційної служби України, розташованого за адресою: вул. Європейська, 1, с. Мартинівське, Вознесенський р-н, Миколаївська обл, 56525, де особа наразі й утримується.

В подальшому, на підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.06.2024 (справа № 303/4957/24, провадження 2-а/303/41/24) продовжено строк затримання відповідача до прийняття рішення за заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні строком на п`ять місяців, а саме до 16.11.2024 (а.с. 30-37).

Як вбачається зі змісту листа-відповіді ГУ ДМСУ в Одеській області від 24.10.2024 року №5100.5.1-11834/51.1-24, адресованому начальнику ІНФОРМАЦІЯ_4 , на обліку управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції ГУ ДМС в Одеській області перебуває особова справа відповідача.

20.03.2024 року особа письмово звернулась із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, клопотання було зареєстровано та прийнято до розгляду.

Особова справа шукача захисту була направлена до центрального апарату ДМС для прийняття остаточного рішення за заявою. За результатами розгляду заяви та сформованих матеріалів особової справи центральним апаратом ДМС прийнято рішення від 03.09.2024 року №144-24 про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Повідомлення про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту направлено на адресу шукача захисту 11.09.2024 року, наручне отримання відбулося 08.10.2024 року (а.с. 52). Позивач зазначає у змісті позову, що інформації щодо оскарження відповідачем прийнятого центральним апаратом ДМС рішення не надходило.

Поряд з цим, позивач посилається також на те, що протягом строку розгляду уповноваженим органом ДМС України заяви відповідача про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні та до прийняття остаточного рішення за заявою, запити до дипломатичних представництв та консульських установ держави походження іноземця щодо його ідентифікації та документвання позивачем не надсилались.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.11.2024 (справа №303/9041/24, провадження 2-а/303/85/24) продовжено строк затримання ОСОБА_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземця за межі території України строком на три місяці, а саме до 16.02.2025 року (а.с. 38-41).

Таким чином, строк тримання відповідача у Миколаївському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, Державної міграційної служби України, закінчується 16.02.2025.

В свою чергу, за доводами позивача, відповідач відмовляється заповнювати визначений консульською установою взірець анкети з метою подальшого її направлення до дипломатичного представництва держави його громадянської належності для його ідентифікації та документування, що свідчить про те, що він свідомо перешкоджає заходам щодо його ідентифікації.

Наведене підтверджується наявними в матеріалах справи листами Державної установи «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС» від 20.03.2024 №4877.5-96/4877.1-24, від 19.11.2024 №4877.5-365/4877.1-24, від 10.01.2025 №4877.5-4/4877.1-25, зі змісту яких вбачається, що відповідачу було запропоновано заповнити анкету для ідентифікації особи та виготовлення свідоцтва про повернення в країну походження, однак він відмовився, так як не бажає повертатись в країну походження (а.с.56, 58-59, 62).

При цьому, позивач зазначає, що в рамках вжиття заходів щодо ідентифікації відповідача ІНФОРМАЦІЯ_5 було направлено запити до ГУ ДМС України в Одеській області (лист від 13.01.2025 № 02.1/745-25-Вих), ГУ ДМС України у Львівській області (лист від 14.01.2025 №02.1/767-25-Вих), УДМСУ у Волинській області (лист від 14.01.2025 №02.1/768-25-Вих) з проханням надати наявну інформацію, копії документів, на підставі яких можна було б ідентифікувати (встановити особу) відповідача (а.с. 63-65).

Як вбачається з відповіді ГУ ДМС України у Львівській області від 20.01.2025 №4601.03-691/46.2-25 «Про надання інформації щодо ОСОБА_4 », під час профілактичних заходів 30.06.2022 року було виявлено особу без документів, яка в ході бесіди назвалась громадянином республіки білорусь ОСОБА_1 . З метою ідентифікації, вказаного громадянина було поміщено до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства. У зв`язку з припиненням дипломатичних відносин із республікою білорусь, не можливо було ідентифікувати та документувати вказаного громадянина. В особовій справі документи, які посвідчують особу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - відсутні (а.с. 66).

Також 17.01.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_5 надіслав Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ України лист від 17.01.2025 №02.1/1108-25-вих, з проханням у сприянні в межах компетенції у вжитті заходів щодо ідентифікації та документування відповідача.

В свою чергу, Департамент консульської служби Міністерства закордонних справ України у своєму листі від 21.01.2025 року № 71/17-556-7303, повідомив про готовність передати за призначенням компетентному органу республіки білорусь запит Державної прикордонної служби України (а.с.73).

31.01.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_5 повторно надіслав Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ України лист від 31.01.2025 №02.1/1961-25-Вих, додатком до якого долучено адресований посольству республіки білорусь в Рспубліці Польща запит позивача від 30.01.2025 №02.1/1876-25-вих білоруською мовою разом з додатками та фотокартки особи (а.с. 74).

Також позивач звертає увагу на той факт, що відповідач свідомо порушив законодавство України та здійснив спробу незаконного перетину державного кордону 16.12.2023, оскільки вчинив такі дії незадовго після звільнення з Волинського ПТПІ. При цьому, на момент затримання відповідача, на розгляді суду перебувала апеляційна скарга УДМС України у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14.09.2023 по справі №140/13891/23 за позовом відповідача до УДМС України у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання повторно розглянути заяву про надання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту в Україні, що в свою чергу свідчить про відсутність дійсного наміру особи залишатись в Україні, шляхом реалізації наданих йому прав та можливостей узаконення підстав свого перебування на території України.

По відношенню до фактичних обставин справи суд передусім виходить з того, що відповідно до частини першої ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Аналогічні приписи містяться в частині першій та другій ст. 29 Конституції України, які регламентують, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі Chahal v. The U.K . Арр. 22414/93, 15 November 1996 будь-яке позбавлення волі відповідно до статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод буде виправданим доти, доки триває процедура депортації. Якщо така процедура не провадиться з належною ретельністю, затримання перестає бути допустимим.

Європейський Суд з прав людини у справі «Amuur v. France», Арр. 19776/92, 25 June 1996 та у справі «Dougoz v Greece», App. no. 40907/98, 6 March 2001 вказав, що у разі, якщо національне законодавство передбачає можливість позбавлення волі - особливо стосовно іноземного громадянина - шукача притулку - таке законодавство повинно бути максимально чітким і доступним для того, щоб уникнути ризику свавілля.

Відповідно до пункту 30 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» при вирішенні справ про примусове видворення суди повинні враховувати положення статей 9, 29 Загальної декларації прав людини 1948 року та статті 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно для забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту

З огляду на це, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в Законі.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які проживають або тимчасово перебувають в Україні, їх основні права, свободи та обов`язки, порядок вирішення питань, пов`язаних з їх в`їздом в Україну або виїздом з України, регламентується Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (надалі Закон).

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства визначені у статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до абзацу першого частини другої ст. 14 Закону, іноземці та особи без громадянства в разі незаконного перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України затримуються та в разі, якщо порушення ними законодавства України не передбачає кримінальної відповідальності, повертаються до країни попереднього перебування у встановленому порядку.

Згідно з частиною четвертою ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів, зокрема, як затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України;

Згідно з частиною одинадцятою статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але загальний строк затримання не повинен перевищувати вісімнадцять місяців.

Відповідно до частини дванадцятої статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення чи реадмісію або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Приписами частини тринадцятої ст. 289 Кодексу адміністративного судочинства України регламентовано, що умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його (її) ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Отже, спеціальною нормою, яка визначає підстави для продовження строку затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні є саме частина одинадцята ст. 289 Кодексу адміністративного судочинства України, зміст якої розкривається частиною 13 вказаної статті.

З системного аналізу зазначених правових норм вбачається, що під час вирішення адміністративного позову про продовження строку затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, обов`язковому дослідженню судом підлягає, зокрема, неможливість ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію).

Схожі висновки наведені у постановах Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.04.2023 по справі № 461/6904/22, від 16.05.2023 по справі №№ 461/6671/22, постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 23.10. 2023 по справі № 216/5861/23.

Відповідно до правової позиції висловленої Верховним Судом у постановах від 28.01.2021 по справі №743/1046/20 та від 28.02.2023 по справі №522/17369/21, наявність хоча б однієї з двох умов визначених частиною 13 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України (відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи), надає підстави для прийняття адміністративним судом рішення про продовження затримання такої особи в межах максимально можливого строку (18 місяців).

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з даним позовом в межах строку визначеного частиною дванадцятою статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України 10.02.2025, при цьому строк затримання відповідача закінчується 16.02.2025.

На даний час відповідач перебуває на території України незаконно, оскільки у нього відсутні будь-які документи, які надають йому право на перетин державного кордону, що в свою чергу робить неможливим для відповідача самостійно залишити територію України. Поряд з цим, в матеріалах справи відсутні відомості щодо оскарження ОСОБА_1 рішення ДМС України від 03.09.2024 року №144-24 про відмову у визнанні його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Слід констатувати, що з боку відповідача відсутня співпраця з метою його ідентифікації, що підтверджується наявними в матеріалах справи листами Державної установи «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС» від 20.03.2024 №4877.5-96/4877.1-24, від 19.11.2024 №4877.5-365/4877.1-24, від 10.01.2025 №4877.5-4/4877.1-25, зі змісту яких вбачається, що відповідачу було запропоновано заповнити анкету для ідентифікації особи та виготовлення свідоцтва про повернення в країну походження, однак він відмовився, так як не бажає повертатись в країну походження (а.с.56, 58-59, 62).

Водночас, саме відсутність співпраці з боку іноземця під час процедури його ідентифікації є обставиною за якої неможливо ідентифікувати іноземця, що є підставою для продовження строку затримання відповідно до частини одинадцятої ст. 289 Кодексу адміністративного судочинства України (схожі висновки наведено у постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2025 року по справі № 211/6890/24).

Суд відхиляє доводи сторони відповідача відносно того, що його довірителю не був зрозумілий зміст заяви про видачу свідоцтва для повернення в республіку білорусь (а.с. 78), оскільки ОСОБА_5 є носієм білоруської мови, а текст заяви викладено саме цією мовою. Таким чином, зміст заяви він мав об`єктивну можливість зрозуміти.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем вживались заходи щодо ідентифікації відповідача та ІНФОРМАЦІЯ_5 було направлено відповідні запити до ГУ ДМС України в Одеській області (лист від 13.01.2025 № 02.1/745-25-Вих), ГУ ДМС України у Львівській області (лист від 14.01.2025 №02.1/767-25-Вих), УДМСУ у Волинській області (лист від 14.01.2025 №02.1/768-25-Вих) з проханням надати наявну інформацію, копії документів на підставі яких можна було б ідентифікувати (встановити особу) відповідача (а.с. 63-65).

Як вбачається з відповіді ГУ ДМС України у Львівській області від 20.01.2025 №4601.03-691/46.2-25 «Про надання інформації щодо ОСОБА_4 », під час профілактичних заходів 30.06.2022 року було виявлено особу без документів, яка в ході бесіди назвалась громадянином республіки білорусь ОСОБА_1 . З метою ідентифікації, вказаного громадянина було поміщено до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства. У зв`язку з припиненням дипломатичних відносин із республікою білорусь, не можливо було ідентифікувати та документувати вказаного громадянина. В особовій справі документи, які посвідчують особу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - відсутні (а.с. 66).

Також 17.01.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_5 надіслав Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ України лист від 17.01.2025 №02.1/1108-25-вих, з проханням у сприянні в межах компетенції у вжитті заходів щодо ідентифікації та документування відповідача.

В свою чергу, Департамент консульської служби Міністерства закордонних справ України у своєму листі від 21.01.2025 року № 71/17-556-7303, повідомив про готовність передати за призначенням компетентному органу республіки білорусь запит Державної прикордонної служби України (а.с.73).

31.01.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_5 повторно надіслав Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ України лист від 31.01.2025 №02.1/1961-25-Вих, додатком до якого долучено адресований посольству республіки білорусь в Рспубліці Польща запит позивача від 30.01.2025 №02.1/1876-25-вих білоруською мовою разом з додатками та фотокартки особи (а.с. 74).

Позивачем з країни походження відповідача станом на час розгляду справи не отримано інформації чи документів, необхідних для ідентифікації відповідача.

Таким чином, аналізуючи фактичні обставини по справі на предмет їх відповідності вищенаведеним положенням законодавства, суд приходить до висновку про наявність підстав для продовження строку затримання відповідача з метою забезпечення завершення процедури його ідентифікації та примусового видворення за межі території України.

За таких обставин, позов слід задоволити.

Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує у порядку, визначеному ст. 139 та ч. 19 ст. 289 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому такі слід віднести на рахунок держави.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 2, 5, 9, 19, 72-77, 246, 250, 271, 272, 289, Кодексу адміністративного судочинства України Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області,

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Продовжити строк затримання громадянина республіки білорусь ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземця за межі території України строком на 4 (чотири) місяці, а саме до 15.06.2025 (включно).

3. Копію рішення невідкладно видати учасникам справи.

4. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Позивач: ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Представник позивача: Соколовська Юлія Олегівна, АДРЕСА_2 .

Відповідач: громадянин республіки білорусь ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце перебування: Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, Державної міграційної служби України, 56525, с.Мартинівське Вознесеньского району, вул.Європейська 1, Миколаївська область.

Представник відповідача: Вишневський Андрій Анатолійович, м.Вознесенськ, Миколаївська область.

Суддя В. В. Кость