Справа № 520/33524/24
Суддя: Григоров Д.В.
Дата ухвалення: 2025-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

13 лютого 2025 року справа № 520/33524/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Григоров Д.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (в письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті (м-н Свободи, буд. 5, Держпром, 6 під,7 пов.,м. Харків,61022, ) третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "РУШ" (вул. Володимира Антоновича, буд. 6,м. Дніпро,Дніпровський р-н, Дніпропетровська обл.,49101, ) про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила :

- визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №128832 від 17 вересня 2024 року, яку виніс в.о. начальника Відділу державного нагляду ( контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті Радіон Кіштулинець про стягнення з ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000,00 гривень.

В обгрунтування заявленого позову позивачка зазначила, що вважає оскаржувану постанову незаконною та необгрунтованою.

Зокрема, позивачка вказувала, що не є автомобільним перевізником у спірних правовідносинах в розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт», оскільки автомобільним перевізником є той, хто за умовами договору (із замовником) про перевезення вантажу надає відповідну послугу.

З врахуванням викладених доводів позивачка вважала, що не може нести відповідальність за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Ухвалою суду від 13.12.2024р. відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Ухвалою суду від 09.01.2025р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Руш», яке пояснень з приводу справи до суду не надало.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, за яким з позовними вимогами не погодився та просив у їх задоволенні відмовити.

При цьому він вказував, що оскаржувана постанова є цілком обгрунтованою та законною. Згідно з приписами статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Таким чином, як вказував відповідач, автомобільним перевізником у розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт» може бути фізична особа (без статусу суб`єкта господарювання) яка перевозить вантажі за власний кошт (як у даному випадку). Та обставина, що згідно інформації із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань певна особа не є фізичною особою-підприємцем, не позбавляє можливості здійснювати перевезення вантажів.

Тому, на переконання відповідача, відсутність у позивача статусу суб`єкта господарювання на момент перевірки не звільняє його від відповідальності, оскільки під час перевірки було встановлено, що ним здійснювались вантажні перевезення без обов`язкового документа, а ч.1 ст. 60 Закону №2344-ІІІ передбачає застосування адміністративно-господарських штрафів за порушення законодавства про автомобільний транспорт саме до автомобільних перевізників, до яких й належить позивач.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступне.

Керуючись Законом України «Про автомобільний транспорт», Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 (далі Порядок № 1567), на підставі щотижневого графіку проведення рейдових перевірок Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях та направлення на перевірку № НР003136 від 28.06.2024 р. співробітниками Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях проводилась рейдова перевірка на а/д М-29 «Харків Красноград Перещепине», 46 км.

Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 422 від 20.05.2013р. (далі Порядок № 422) був зупинений транспортний засіб марки MERCEDES -BENZ, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який обладнано тахографом.

На момент проведення перевірки було встановлено відсутність протоколу перевірки та адаптації тахографу до транспортного засобу, а саме: тип розміру пневматичних шин транспортного засобу MERCEDES -BENZ, державний номерний знак НОМЕР_2 .

У зв`язку з виявленням вищезазначеного порушення державними інспекторами було складено акт № АР 051815 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 03.07.2024р.

Згідно вказаного акту зазначено про порушення ст., ст. 34, 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», п. 2.6, 3.4 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 р. № 385, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2010 року за № 946/18241, а саме: «не забезпечення водія оформленим (чинним) протоколом перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а саме: тип розміру пневматичних шин транспортного засобу MERCEDES -BENZ, державний номерний знак НОМЕР_2 було змінено без перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, за що передбачено відповідальність ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», абз. 3 перевезення вантажів згідно ПН Sp617 від 03.07.2024р. за відсутності документів на момент перевірки, передбачених ст. 48 цього Закону, а саме : протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, передбаченого п. 3.3 Наказу № 385 від 24.06.2010р.»

Водій зі змістом зазначеного акту № АР 051815 був ознайомлений, копію отримав, про що в акті міститься відповідна відмітка.

Визначаючи особу перевізника, відповідач керувався тим, що при проведенні перевірки водієм ОСОБА_3 було надано товарно-транспортну накладну № P617 або, як вказував відповідач, № Р517 чи № PG17 - точно встановити неможливо через погану якість копії, від 03.07.2024р.

Тим не менш з наданої копії товарно-транспортної накладної, з урахуванням якості її виготовлення, можливо достовірно встановити, що автомобільним перевізником за нею є ТОВ «РУШ», замовником перевезення та вантажовідправником - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПРАЙД-21»; вантажоодержувачем - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ОЛЕКСАНДР».

Відповідач зауважував, що товарно-транспортна накладна не містить відтиску печатки ТОВ «РУШ» та підпису його уповноваженої особи, проте містить відтиск печатки ТОВ «ПРАЙД-21» і підпис, як зазначено, ОСОБА_4 комірника ТОВ «ПРАЙД-21».

Таким чином повідомленням № 61877/623/24-24 від 22.07.2024р. ТОВ «РУШ» було викликано для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на 07.08.2024р. з 10.00 до 15.00.

На адресу Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області (за місцем розгляду) від ТОВ «Руш» надійшло заперечення до акту проведення перевірки АР № 051815 від 03.07.2024р., в якому було зазначено, що 19.09.2023р. водій ОСОБА_2 припинив трудові відносини з ТОВ «РУШ» за власним бажанням, тобто станом на зазначену в акті дату порушення (03.07.2024р.) ОСОБА_2 не працював в ТОВ «РУШ» та не виконував завдання/доручення/замовлення товариства, що підтверджується наказом (розпорядженням) № 178-КУ від 19.09.2023р. про припинення трудового договору (контракту) та заявою ОСОБА_2 про звільнення від 05.09.2023р.

Також, як вказував відповідач, було встановлено, що автомобіль Mercedes-Benz з номерним знаком НОМЕР_3 станом на 03.07.2024 р. не перебував ані у власності, ані в користуванні ТОВ «РУШ» і, відповідно, не використовувався в господарській діяльності, у тому числі для здійснення будь-яких перевезень.

Представник ТОВ «РУШ» стверджував, що останнє не укладало договори перевезення вантажів ані з ТОВ «ПРАЙД-21», ані з ТОВ «ОЛЕКСАНДР», а також не приймало від даних осіб замовлень/доручень на здійснення перевезень вантажів; ТОВ «РУШ» не здійснювало перевезення вантажів, описане в ТТН, не доручало Сейко Віталію Володимировичу здійснювати перевезення, ТОВ «РУШ» не складало зазначену ТТН.

З огляду на викладене представник ТОВ «РУШ» просив відділ державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті не накладати адміністративно-господарський штраф за порушення законодавства про автомобільні перевезення згідно акту № АР 051815 .

За вказаних обставин судом вбачається, що матеріали перевірки було передано на розгляд до Відділу державного нагляду ( контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті, яке Повідомленням № 74503/40/24-24 від 27.08.2024р., направленим засобами поштового зв`язку позивачку ОСОБА_1 було запрошено для розгляду справи на 17.09.2024р. з 9.00 до 11.00.

Вказане повідомлення відповідачем було направлено на адресу реєстрації позивача: АДРЕСА_2 .

Відповідно до даних трекінгу АТ «Укрпошта» , копія якого надана відповідачем до суду, вищевказане повідомлення про розгляд справи було відправлено позивачці 29.08.2024р. та 31.08.2024 р. відправлення прибуло до відділення поштового зв`язку, не було вручено при доставці.

Оскільки позивачка не прибула до Відділу державного нагляду ( контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті справу про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт було розглянуто за її відсутності.

На підставі розгляду зазначеного вище акту перевірки в.о. начальника відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті було прийнято Постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 128832 від 17.09.2024р., відповідно до якої до позивачки застосовано штраф у розмірі 17 000 грн. за порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» (згідно акту проведення перевірки від 03.07.2024р. № АР 051815), відповідальність за яке передбачена абз. 3, ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Притягаючи позивачку до відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт в даній справі, відповідач виходив з того, що саме вона має відповідати за наявне порушення, як особа, яка здійснювала перевезення, оскільки є власником транспортного засобу, яким здійснювалось перевезення.

Суд з такими доводами відповідача не погоджується та зауважує, що, розглядаючи справу в межах доводів позовних вимог, судом встановлено, що позивачка фактично не заперечує проти наявності порушення законодавства про автомобільний транспорт, які було зафіксовано в акті перевірки № АР 051815. Жодних доводів про невідповідність висновків перевірки фактичним обставинам справи позовна заява не містить. Так само вона не заперечує, що є власником транспортного засобу марки MERCEDES -BENZ, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Доводи позовної заяви в решті зведено до того, що позивачка не є перевізником в розумінні законодавства про автомобільний транспорт, не здійснювала жодних перевезень та взагалі не здійснює жодної підприємницької діяльності, а згаданий транспортний засіб вона передала в оренду ТОВ «РУШ».

Вирішуючи справу з урахуванням доводів позовної заяви та заперечень проти них, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 3 Закону України "Про автомобільний транспорт", цей закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 р. затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) (в подальшому Положення № 103).

Відповідно до п. 1 Положення № 103, Державна служба України з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно із пп. 1 п. 4 Положення № 103, основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.

Відповідно до п. 8 Положення № 103 Укртрансбезпека, здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Підпунктами 2, 54, 58, 62 пункту 5 Положення № 103 встановлено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті; проводить перевірки за додержанням суб`єктами господарювання, фізичними особами та юридичними особами вимог законодавства про транспорт; здійснює контроль наявності, видачу дозвільних документів на здійснення перевезень та контроль відповідності виду перевезення, що фактично здійснюється; здійснює інші повноваження, визначені законом.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 р. (в подальшому Порядок - № 1567).

Згідно із пп. 2-4 Порядку № 1567, державному контролю підлягають усі транспортні засоби, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю, в тому числі шляхом проведення рейдових перевірок.

Відповідно до пункту 14 Порядку № 1567, рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Пунктом 15 Порядку № 1567 встановлений вичерпний перелік підстав під час проведення рейдової перевірки, серед яких зазначено наявність, визначених статтями 39, 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання водієм режиму праці та відпочинку; виконання водієм інших вимог Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Оформлення результатів перевірки та застосування адміністративно-господарських штрафів, передбачені пунктами 20-30 цього Порядку.

Виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

У разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис (п. 20-22 Порядку № 1567).

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про автомобільний транспорт", державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Статтею 18 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Згідно із ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Аналіз вищевказаної норми законодавства вказує, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, проте, зазначено на необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством.

Тахограф це обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв.

Порядок використання тахографів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 р. № 385 (далі Інструкція № 385).

Відповідно до пункту 2.5. вищезазначеної Інструкції № 385, тахографи підлягають повірці, яку здійснюють повірочні лабораторії відповідно до вимог Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність». Окрім цього згідно пункту 2.6. Інструкції № 385 тахографи перевіряються та адаптуються до транспортного засобу пунктами сервісу тахографів періодично кожні два роки, а також в разі установлення або заміни тахографа, ремонту тахографа, зміни типу розмірів пневматичних шин автомобільного транспортного засобу, якщо під час технічного обслуговування або ремонту автомобільного транспортного засобу відбулося пошкодження таблички тахографа або пломб, що може вплинути на роботу тахографа.

За результатами перевірки та адаптування тахографа до транспортного засобу пункт сервісу тахографів оформлює у двох примірниках протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу (пункту 2.7. Інструкції № 385). В разі позитивних результатів перевірки та адаптації тахографа пункт сервісу тахографів маркує транспортний засіб та опломбовує тахограф і його складові чітким відбитком тавра.

Відповідно до пункту 3.3. Інструкції № 385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, повинен мати при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Згідно з пункту 3.5. Інструкції, перевізники забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії.

Відповідно до пункту 3.6. Інструкції, перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку: наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа; строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу.

Що стосується питання хто саме повинен нести відповідальність за наведене вище порушення, з огляду на те, що спірним у цій справі є питання чи є позивач автомобільним перевізником у розумінні положень Закону № 2344-III та, відповідно особою, на яку покладається відповідальність за недотримання вимог Закону, суд враховує наступне.

Абзацом 1 частини першої статті 60 Закону № 2344-IIІ визначено, що суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт - є автомобільний перевізник.

В розумінні вимог статті 1 Закону № 2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Відповідно до частини першої статті 34 Закону № 2344-ІІІ автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів та забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Згідно з розділом 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за № 128/2568, перевізник - фізична або юридична особа-суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

Товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу.

Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

Транспортна послуга - перевезення вантажів та комплекс допоміжних операцій, що пов`язані з доставкою вантажів автомобільним транспортом.

Відповідно до пункту 11.1 зазначених Правил № 363, основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7до цих Правил.

Верховний Суд, аналізуючи у постанові від 19.10.2023р. у справі № 640/27759/21 законодавство, що врегульовує спірні правовідносини зазначив, що в контексті належного установлення автомобільного перевізника, щодо якого проводиться перевірка, варто виходити із того, що у кожному такому випадку уповноважений контролюючий орган зобов`язаний встановити, а особа, транспортний засіб якої перевіряється, зобов`язана надати документи, які містять беззаперечну інформацію щодо предмета такої перевірки, зокрема інформацію про автомобільного перевізника.

Верховний Суд зауважив, що основну інформацію для притягнення особи до відповідальності, а також для можливого наступного оскарження особою дій Укртрансбезпеки, несуть саме ті документи, які особа (водій транспортного засобу або інша компетентна особа автомобільного перевізника) подає контролюючому органу в момент виявлення порушення та/або під час безпосереднього розгляду питання про притягнення до адміністративної відповідальності.

Як зазначалося вище, водій повинен мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення, одним із яких є товарно-транспортна накладна у якій, відповідно до Правил № 363 зазначається, зокрема відомості щодо перевізника та/або експедитора.

В даній справі судом встановлено, що під час перевірки транспортного засобу - водієм було надано уповноваженим особам контролюючого органу товарно-транспортну накладну від 03.07.2024р., у якій позивачка ОСОБА_1 не фігурує а ні в якості замовника, а ні в якості вантажовідправника або вантажоодержувача.

Позивачка, обгрунтовуючи позовні вимоги, спиралася на те, що є власником транспортного засобу марки MERCEDES -BENZ, державний номерний знак НОМЕР_2 , який згідно договору найму (оренди) від 13.03.2020р., реєстровий № 1148, посвідченого нотаріусом ХМНО Самощенко О.І., було передано у найм ТОВ «РУШ» строком на два роки, до 12.03.2022р. При цьому, відповідно до п. 2.1. зазначеного договору, при використанні наймачем автомобіля протягом одного місяця після закінчення строку дії договору, за відсутності письмових заперечень сторін, договір є поновленим на строк, встановлений цим договором і таке поновлення строку дії. Зміст вказаного пункту договору не обмежує кількість застосувань правила продовження дії договору, що ним визначено.

Матеріали справи містять копію акту приймання-передачі автомобілю від 13.03.2020р. в адресу ТОВ "РУШ", та не містять доказів розірвання вказаного вище договору найму і повернення автомобіля власнику ОСОБА_1 .

Визначаючи особу перевізника, відповідач не взяв до уваги зазначене вище та керувався тим, що позивачка є власником транспортного засобу, що сторонами у справі не заперечується, проте не зважив на відомості наданої під час перевірки товарно-транспортної накладної, згідно якої позивачка не є замовником перевезення, вантажовідправником або вантажоодержувачем.

Можливі недоліки оформлення товарно-транспортної накладної не свідчать про її фіктивний характер, а посилання на її підроблення не підкріплено вироком суду, який би встановив факт такого підроблення та винних осіб.

Таким чином, визначаючи у спірних правовідносинах особу, яка має нести відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідач дійшов невірного висновку про те, що цією особою є позивачка, керуючись при цьому припущенням.

З огляду на викладене, притягнення позивачки до відповідальності за порушення вимог Закону України "Про автомобільний транспорт" не можна визнати обгрунтованим та законним.

Підсумовуючи, суд вказує, що статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки відповідачем не доведено правомірність оскаржуваної постанови, позовні вимоги про визнання її протиправною та скасування є обґрунтованими, а адміністративний позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 6-11, 139, 242 246, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №128832 від 17 вересня 2024 року, яку виніс в.о. начальника Відділу державного нагляду ( контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті Радіон Кіштулинець про стягнення з ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000,00 гривень.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду ( контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень, 20 коп.)

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.В. Григоров