Справа № 160/21316/24
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2025-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),
суддів: Чередниченка В.Є., Шальєвої В.А.,
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2025 року апеляційну скаргу залишено без руху та запропоновано скаржнику протягом десяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків вказавши інші поважні підстави для поновлення строку апеляційного оскарження.
Ухвала суду мотивована тим, що скаржником пропущено встановлений законом тридцятиденний строк для звернення до суду з апеляційною скаргою, оскільки копію оскаржуваного рішення суду першої інстанції Військовою частиною НОМЕР_1 отримано 18 листопада 2024 року, про що зазначено самим скаржником у поданій ним апеляційній скарзі, а з апеляційною скаргою відповідач звернувся до суду 21 січня 2025 року. Суд апеляційної інстанції зауважив, що факт попереднього звернення до суду з апеляційною скаргою у встановлений законом строк не є підставою для поновлення строку звернення до суду з апеляційною скаргою, оскільки надання особі, яка бере участь у справі права на повторне звернення до суду з апеляційною скаргою, не звільняє таку особу від дотримання встановленого законом строку на подання апеляційної скарги та не передбачає зупинення строку на апеляційне оскарження для нього та можливості у зв`язку з цим у подальшому свавільно розпоряджатися часом на апеляційне оскарження. Первинноподана апеляційна скарга була повернута скаржнику ухвалою суду від 16.01.2025 року, яка набрала статусу остаточної та оскаржена не була, як наслідок до повторних апеляційних скарг застосовуються вимоги КАС України як до нової апеляційної скарги. При цьому, суд апеляційної інстанції зробив висновок про те, що не є підставою для поновлення скаржнику строку звернення до суду з апеляційною скаргою у цій справі посилання скаржника на те, що "Своєчасне невиконання зазначеної ухвали суду сталося внаслідок пошкодження/знищення місця розташування юридичної групи та фінансово-економічної служби ВЧ НОМЕР_1 зв`язку з нанесенням балістичного ракетного удару по місцю розташування Відповідача, що вивело з ладу електричну мережу військового містечка, внаслідок чого Відповідач по справі не мав фактичної можливості вчасно виконати зазначену ухвалу суду, оскільки ані підготувати, ані роздрукувати документи за відсутності електричної енергії було не можливо", оскільки зазначені обставини є формальними так як скаржником не зазначається в який період мали місце ці обставини, як і не надано доказів в підтвердження таких обставин, зокрема акти інвентаризації про які пише скаржник у своєму клопотанні. Можливість усунення недоліків першої апеляційної скарги залежала виключно від волевиявлення скаржника.

Ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2025 року скаржник отримав 24 січня 2025 року, що підтверджується довідкою про доставку зазначеної ухвали суду до електронного кабінету скаржника через підсистему Електронний суд.

04 лютого 2025 року до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання про поновлення строку звернення до суду з апеляційною скаргою, в якому відповідач як на підставу для поновлення йому такого строку посилається на відключення електроенергії та Інтернету, відсутність технічної можливості своєчасного усунення недоліків апеляційної скарги.

Однак, суд апеляційної інстанції не може визнати зазначені обставини поважними підставами пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення, зважаючи на наступне.

Процесуальні строки роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав сторін - учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

У пункті 74 рішення Європейського Суду з прав людини Лелас проти Хорватії суд звернув увагу на те, що держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу.

У справі Рисовський проти України Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу належного урядування. Він передбачає, що …у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб….

Тобто, виходячи з принципу належного урядування, державні органи загалом зобов`язані діяти в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді відкриття провадження у справах, строк звернення до суду в яких не дотримано.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що неналежна організація процесу із оскарження судового рішення з боку відповідальних осіб, виникнення організаційних складнощів у суб`єкта владних повноважень для своєчасного подання апеляційної скарги є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.

Відповідач, що діє від імені держави, як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від організаційних складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо вчасного подання апеляційної скарги.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідач, маючи на меті усунути недоліки попередньоподаної апеляційної скарги не був позбавлений можливості скористатися засобами поштового зв`язку у разі відсутності електроенергії і доступу до мережі Інтернет.

Суд апеляційної інстанції враховує і те, що 03.01.2025 року скаржником було використано електронний кабінет в системі «Електронний суд» під час направлення до суду документу про сплачу судового збору за подання первинноподаної апеляційної скарги, а тому суд апеляційної інстанції вважає безпідставними посилання скаржника на відсутність технічної можливості для реалізації наданих процесуальним законодавством прав.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження в разі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Приймаючи до уваги те, що підстави наведені скаржником для поновлення строку апеляційного оскарження є неповажними, суд вважає необхідне відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись пунктом 4 частини 1 статті 299 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2024 року у справі №160/21316/24 - відмовити.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2024 року у справі №160/21316/24.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено та підписано 12 лютого 2025 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя В.Є. Чередниченко

суддя В.А. Шальєва