Справа № 400/8677/24
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2025-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

12 лютого 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/8677/24
Перша інстанція: суддя Бульба Н.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого-судді Градовського Ю.М., суддів: Турецької І.О., Шеметенко Л.П., розглянувши питання про відкриття провадження за апеляційною скаргою Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2024р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправними та скасування постанов,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024р. ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Центрального відділу ДВС у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), у якому просила:

- визнати протиправними та скасувати постанови від 10.05.2024р., від 19.08.2024р. ВП №74970863.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2024р. адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано постанову головного державного виконавця Центрального відділу ДВС у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 10.05.2024р. ВП №74970863 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, постанову від 19.08.2024р. ВП №74970863 про стягнення виконавчого збору.

Не погодившись із даним судовим рішенням, Центральний відділ ДВС у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2025р. апеляційну скаргу Центрального відділу ДВС у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) залишено без руху, у зв`язку із необхідністю подачі клопотання про поновлення строку, доказів про сплату судового збору.

29.01.2025р. до суду надійшла заява Центрального відділу ДВС у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про поновлення строку на апеляційне оскарження, до якої також додано платіжну інструкцію за №28 від 24.01.2024р. про сплату судового збору у розмірі 2 906,88грн..

31.01.2025р. до суду надійшли заперечення ОСОБА_1 на клопотання (заяву) апелянта.

Розглянувши подану скаржником заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, судова колегія виходить з наступного.

Пункт 8 ч.2 ст.129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи. Цим конституційним положенням кореспондують норми ст.14 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» і ст.13 КАС України.

Частиною 6 ст.287 КАС України визначено, що апеляційні скарги на судові рішення у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Судова колегія зауважує, що ст.287 КАС України не обмежено повноваження суду апеляційної інстанції щодо поновлення строку на апеляційне оскарження в порядку частини третьої статті 295 цього Кодексу. Також на відміну від правил, установлених статтею 270 КАС України, передбачений статтею 287 цього Кодексу строк на апеляційне оскарження не є преклюзивним.

Отже, причини пропуску строку на апеляційне оскарження у справах цієї категорії підлягають оцінці на предмет їхньої поважності в загальному порядку, передбаченому КАС України, і суд апеляційної інстанції не обмежений у повноваженні щодо поновлення цього строку за наявності відповідних підстав.

У справах цієї категорії, які є терміновими, у розумінні КАС України, надзвичайно важливим, в аспекті реалізації учасником справи права на апеляційне оскарження, є дотримання судом першої інстанції порядку проголошення та вручення (надсилання) копій судових рішень, визначеного частиною другою статті 271 КАС України. Недотримання судом першої інстанції цього порядку може бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження з урахуванням інших фактичних обставин.

Інше тлумачення зазначених норм процесуального права нівелює доцільність застосування частини третьої статті 298 КАС України з метою належної оцінки причин пропуску строку на апеляційне оскарження у відповідних категоріях справ, а також створює передумови для безпідставного обмеження права особи на апеляційне оскарження, що є неприпустимим.

Аналогічний висновок щодо застосування означеної норми процесуального права неодноразово викладався Верховним Судом, зокрема, у постановах Верховного Суду, зокрема від 17 квітня 2019р. у справі №212/2354/18, від 19 червня 2019р. у справі №175/4952/18, від 2 жовтня 2019р. у справі №404/7875/18, від 4 березня 2021р. у справі №199/7454/17(6а/199/13/18), від 15 червня 2021р. у справі №160/13864/20, від 24 червня 2021р. у справі №380/7669/20, від 8 вересня 2021р. у справі №640/18091/20, від 29 жовтня 2021р. у справі №280/5014/20, від 23 грудня 2021р. у справі №640/26945/20.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду проголошене 10 жовтня 2024р..

Згідно довідки про доставку електронного листа рішення від 10.10.2024р. доставлено до електронного кабінету Центрального відділу ДВС у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 16.10.2024р. о 04:49.

Апеляційна скарга направлена до суду 14.01.2025р., тобто з пропуском строку, визначеного ст.287 КАС України.

В обґрунтування пропуску строку на апеляційне оскарження представник апелянта зазначає, що на виконанні у Відділі перебуває велика кількість проваджень, що впливає на своєчасність прийняття процесуальних рішень державними виконавцями. Оскільки з початком військового стану державна виконавча служба не здійснювала свої функції в повному обсязі, відбулося накопичення виконавчих проваджень, що впливає на роботу Відділу в цілому, а отже є поважними причинами у пропуску строків для подання апеляційної скарги.

Відповідно до наказу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) №7106/12 від 4.09.2024р. державний виконавець Ткаченко М.П. перебував у відпустці у період з 16.09.2024р. по 30.09.2024р.. Тобто, на час звернення представника Симаненкової Р.В. до Миколаївського окружного адміністративного суду державний виконавець, дії якого оскаржуються у рамках ВП74970863, перебував у відпустці та не мав можливості вчасно подати відзив на позовну заяву представника позивачки.

6.01.2025р. представник позивачки звернулася до Відділу із заявою про долучення до матеріалів ВП74970863 рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10.10.2024р. по справі №400/8677/24 та повернення грошових коштів. Отже, фактично державному виконавцю тільки 6.01.2025р. стало відомо про рішення суду від 10.10.2024р. по справі №400/8677/24.

Окрім того, скаржник вказує, що в рішенні суду першої інстанції зазначалося, що рішення суду першої набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст.255 КАС України, і що апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, що призвело до неправильного обчислення строків подання апеляційної скарги державним виконавцем, а не відповідно до ч.6 ст. 287 КАС України.

Надаючи оцінку вказаному, колегія суддів зазначає наступне.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До їх числа відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, та після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути піддане обмеженням, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав, або фінансовим обмеженням (справа Стаббігс на інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії, справа Креуз проти Польщі).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Апелянт, як суб`єкт владних повноважень, повинен бути обізнаний з порядком та строками апеляційного оскарження, встановленими процесуальним законодавством, а також вчиняти всі залежні від нього дії з метою дотримання відповідних вимог КАС України.

Органи державної влади, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, мають діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених в тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їх порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтерміновувати виконання своїх процесуальних обов`язків.

Щодо посилань апелянта як на підставу для визнання поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження перебування представника у відпустці на підставі наказу від 4.09.2024р. №7106/12 у період з 16 вересня по 30 вересня 2024 року, колегія суддів зазначає, що ця обставина не може вважатися об`єктивно непереборною і такою, що унеможливлювала своєчасне звернення відповідача до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою.

Окрім того, оскаржуване рішення суду першої інстанції проголошене 10.10.2024р., тобто дата оскаржуваного рішення та початок відліку строку на апеляційне оскаржуване не охоплює період перебування представника відповідача у відпустці.

Щодо посилання на те, що державний виконавець фактично ознайомилась із рішенням від 10.10.2024р. після надходження заяви представника позивачки до відповідача, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки матеріалами справи №400/8677/24 підтверджено доставлення рішення суду першої інстанції до електронного кабінету Центрального відділу ДВС у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 16.10.2024р..

Також колегія суддів вказує, що внутрішня організація роботи щодо підготовки апеляційної скарги (належна або неналежна) не може вважатись поважною причиною пропуску процесуального строку апеляційного оскарження та, відповідно, не є доказом того, що скаржник з об`єктивних причин був позбавлений можливості подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з моменту отримання її копії, а навпаки, свідчить про неналежну організацію роботи.

Отже, доводи заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження в цій частині судова колегія вважає необґрунтованими.

Оцінюючи доводи скаржника щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження у зв`язку із зазначенням судом першої інстанції в рішенні від 10.10.2024р. інформації щодо строку апеляційного оскарження тридцять днів, що призвело до неправильного обчислення строків подання апеляційної скарги державним виконавцем, колегія суддів вказує про їх безпідставність, оскільки Миколаївським окружним адміністративним судом було правильно зазначено про десятиденний строк на оскарження судового рішення з дня складення повного судового рішення.

Апеляційний суд зауважує, що приведення апеляційної скарги у відповідність з вимогами КАС України, є процесуальним обов`язком сторони, яка не погоджується з судовими рішеннями, і для його виконання процесуальний закон встановлює достатній строк - десять днів з дня складення повного тексту оскаржуваного судового рішення (з дня отримання копії судового рішення).

Отже, доводи скаржника щодо неможливості своєчасного подання апеляційної скарги з огляду на проаналізовані обставини, колегія суддів вважає необґрунтованими і вважає, що скаржником не доведено поважності причин пропуску строку на звернення до апеляційного суду.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів констатує, що дійсно, введений в країні воєнний стан суттєво ускладнив (подекуди унеможливило) повноцінне функціонування, зокрема, і роботи державних виконавців. Між тим, сама по собі ця обставина, без належного її обґрунтування крізь призму неможливості ситуативного (в конкретних умовах) виконання процесуальних прав і обов`язків учасника справи, й підтвердження її належними й допустимими доказами, не може слугувати підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 2 серпня 2023р. у справі №620/830/23.

У свою чергу, праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії».

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції.

Сукупність цих обставин свідчить про допущення скаржником необґрунтованих зволікань щодо реалізації свого права на апеляційне оскарження судового рішення з дотриманням вимог КАС України.

Отже, враховуючи обставини справи, відсутні підстави вважати, що скаржником пропущено строк з поважних причин, оскільки такі не пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Враховуючи зазначене вище, колегія суддів, з урахуванням правової позиції Європейського суду з прав людини та Верховного Суду, дійшла висновку, що оскільки зазначені скаржником доводи для поновлення строку на апеляційне оскарження не свідчать про наявність обставин, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, підстави наведені апелянтом для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції не можуть бути визнані поважними, а пропущений строк таким, що підлягає поновленню.

За правилами п.4 ч.1 ст.299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Приписами ч.3 ст.299 КАС України визначено, що питання про відмову у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів після надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.295,299 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовити.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2024р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправними та скасування постанов.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий-суддя Ю.М. Градовський

Судді І.О. Турецька

Л.П. Шеметенко