Справа № 420/2721/23
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2025-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/2721/23

Перша інстанція: суддя Василяка Д.К.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№10)» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№10)» про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

09 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив:

- визнати протиправною бездіяльність державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№ 10)» щодо невиплати ОСОБА_1 в день звільнення одноразової грошової допомоги у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за 04 календарних років служби;

- зобов`язати державну установу «Дар`ївська виправна колонія (№ 10)» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за 04 календарних років служби.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що з 25 серпня 1998 року проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, яка неодноразово зазнавала реорганізаційних змін, на посаді чергового помічника начальника установи відділу нагляду і безпеки державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№ 10). Відповідно до наказу державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№ 10)» від 23 травня 2022 року № 48/ОС позивач з 25 травня 2022 року звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України згідно із п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» (за власним бажанням). Цим же наказом визначено, що вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становить 25 років 00 місяців 04 днів. Вислуга років для виплати одноразової грошової допомоги визначена 04 роки 04 місяці 23 дні, проте, всупереч вимогам діючого законодавства відповідач не здійснив виплату одноразової грошової допомоги при звільненні.

Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що для нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за 04 календарних років служби, відсутні правові підстави через відсутність первинної документації та будь-якої документації взагалі. В свою чергу відповідач наголосив, що тільки наявність оригіналів, або належним чином завірених копій документів, є підставою для нарахування та виплати усіх видів грошової допомоги.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Зокрема, апелянт зазначив, що судом першої інстанції не взято до уваги, факт відсутності первинної, фінансової документації, особових справ співробітників та іншої документації після відновлення доступу до адміністративних будівель після де окупації села Дар`ївка, Херсонського району, Херсонської області.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, у зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційних скарг, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлені та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини.

ОСОБА_1 проходив військову службу у Державній установі «Дар`ївська виправна колонія (№10)», з якої звільнений наказом № 48/ОС від 23 травня 2022 з 25 травня 2022 року.

Відповідно до наказу № 48/ОС від 23 травня 2022 року вислуга років ОСОБА_1 на дату звільнення склала: 25 років 00 місяців 4 дні (у календарному обчислені), та 32 роки 10 місяців 19 днів (у пільговому обчислені). Вислуга років для виплати одноразової грошової допомоги на день звільнення складає: 4 (чотири) роки 04 (чотири) місяці 23 (двадцять три) дні.

Станом на час звернення до суду одноразова грошова допомога ОСОБА_1 не виплачена.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо не виплати в день звільнення одноразової грошової допомоги у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за 04 календарних років служби, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» від 23.06.2005 року №2713-IV на Державну кримінально-виконавчу службу України покладається завдання щодо здійснення державної політики у сфері виконання кримінальних покарань.

Згідно із ч. 5 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 102 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Спірні правовідносини регламентовані, зокрема, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон України №2011-ХІІ).

Дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей (п. 1 ч.1 ст. 3 Закону).

Відповідно до абз.2 п.2 ст.15 Закону №2011-XII військовослужбовцям при звільненні з військової служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 (далі Порядок №260).

Цей Порядок розроблено відповідно до Законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і «Про донорство крові та її компонентів» та постанов Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей», від 15 червня 1994 року №414 «Про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці», від 11 серпня 1995 року №648 «Про умови оплати праці осіб, які працюють в гірських районах», від 22 грудня 1995 року №1037 «Про надбавки до посадових окладів осіб, зайнятих на шифрувальній роботі», від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Відповідно до п. 2 Порядку №260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; премія. До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди; допомоги.

Положеннями п.1 розділу XXXII Порядку №260 врегульовано, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до п. 3 розділу XXXII Порядку №260, особам офіцерського складу, які проходять кадрову військову службу та звільняються зі служби за власним бажанням, іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, визначених Переліком сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 року №413, та мають вислугу десять календарних років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби (п. 3).

Так, з матеріалів справи, а саме з витягу наказу про звільнення та з розрахунку вислуги років для призначення пенсії, проведених відповідачем, вбачається, що календарна вислуга років позивача у календарному обчисленні становить 25 років 00 місяців 04 дні, у пільговому 32 роки 1- місяців 19 днів.

Вислуга років для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні 4 роки 04 місяці 23 дні.

З викладеного вбачається, що право позивача на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні не є спірним та встановлено наказом відповідача від 25.05.2022 року № 42/ос.

З грошового атестату позивача вбачається, що одноразова грошова допомога при звільненні у 2022 році йому не виплачувалась (а.с.83).

Відповідач, відмовляючи позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні посилається на те, після де окупації частини Херсонської області та відновлення доступу до адміністративних будівель установи встановлено факт викрадення основних матеріальних цінностей та відсутність первинної документації установи, відкрите кримінальне провадження №00006029 за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 438 КК України, за фактом вільного доступу до установи, відсутності засуджених та ув`язнених, викрадення майна установи та ін., а також своєчасно повідомлено Податкову службу України. Враховуючи вищевикладене, перевірити достовірність підстав розрахунку та виплат одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби при звільненні на даний момент не можливо.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що 05.09.2023 року представником позивача надані до суду докази того, що ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку в ГУ ПФУ в Херсонській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 01.01.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". В матеріалах пенсійної справи позивача наявні, серед іншого, довідка про додаткові види грошового забезпечення позивача з травня 2020 по квітень 2022 року та копія грошового атестату позивача № 000089, які видані ДУ «Дар`ївська виправна колонія (№10)».

Наведене спростовує доводи відповідача/апелянта щодо не здійснення розрахунків з позивачем через відсутність первинної документації та знаходження установи в тимчасовій окупації, оголошення в установі простою в роботі тощо, оскільки станом на дату розгляду даної справи відповідачем не надано жодних доказів щодо вжитих ним заходів по виплаті позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні.

Колегія суддів також відхиляє посилання апелянта на знищення (викрадення) документації, оскільки, як вже зазначалось вище, право позивача на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні встановлено наказом № 48/ос від 25.05.2022 року, копія якого наявна у матеріалах справи.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 15 березня 2024 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України. Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№10)» залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко