Справа № 160/5232/21
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2025-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 лютого 2025 року м. Дніпросправа № 160/5232/21

Головуючий суддя І інстанції Савченко А.В.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Іванова С.М. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Шальєвої В.А.,

за участю секретаря судового засідання Ретинської В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу виконавчого комітету Дніпровської міської ради на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.08.2024 року в адміністративній справі №160/5232/21 за позовом ОСОБА_1 до Спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у м.Дніпро Дніпровської міської ради, Дніпровської міської ради, виконавчого комітету Дніпровської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у м.Дніпро Дніпровської міської ради, Дніпровської міської ради, виконавчого комітету Дніпровської міської ради, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у м. Дніпрі Дніпровської міської ради від 22.03.2021 р., протокол №30, а саме, п. 4 «Встановити обмеження щодо пільгових перевезень пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, на міських маршрутках загального користування, авто та електротранспорту і метро, і встановити час для здійснення таких перевезень щоденно з 10.00 до 15.00, в інший час пільга не діє»;

- стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 9 000 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.07.2021 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

В подальшому, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 15.12.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено та скасовано рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.07.2021 р. в адміністративній справі №160/17461/20 і ухвалено у справі нове рішення, в якому: визнано протиправним та скасовано пункт 4 рішення Спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у м. Дніпрі від 22.03.2021 р., оформленого протоколом № 30 та стягнуто з Спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у м. Дніпрі на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 9 000 грн.

Вказане судове рішення було оскаржено в касаційному порядку.

Постановою Верховного Суду від 10.08.2023 р. рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.07.2021 р. та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 15.12.2021 р. було скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду. В наведеному судовому рішенні судом касаційної інстанції було зазначено, що спеціальну комісію з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у місті Дніпро створено виконавчим комітетом Дніпровської міської ради.

Проте, як відповідача виконавчий комітет Дніпровської міської ради позивач у позові не зазначив.

Водночас чи має Спеціальна комісія з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у м. Дніпрі адміністративну процесуальну дієздатність у контексті зазначених норм положення та чи входить вона в склад Дніпровської міської ради, як органу місцевого самоврядування як її структурний підрозділ суди попередніх інстанцій також не з`ясовували.

З положень 48 КАС України випливає, що встановлення особи, якій належить право вимоги за позовом та особи, яка з урахуванням його предмету, має відповідати за позовом, є процесуальним обов`язком суду.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції особливостей правового статусу Спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у м. Дніпрі, якої стосуються вимоги позивача, не досліджував, у зв`язку з чим помилково розглянув справу за відсутності у ній особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом.

За результатом нового розгляду справи, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.08.2024 року адміністративний позов було задоволено частково.

Визнано протиправним пункт 4 рішення Спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у м. Дніпрі від 22.03.2021 р., оформленого протоколом № 30.

Стягнуто з Спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у м. Дніпрі на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 9 000 грн.

В решті позовних вимог було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, виконавчий комітет Дніпровської міської ради звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що спірний пункт протоколу від 22.03.2021 року №30 був прийнятий у відповідності з приписами законодавства, що свідчить про відсутність правових підстав для його скасування. Зауважено, що наведений пункт протоколу вичерпав свою дію 20.05.2021 року, що підтверджує відсутність порушених прав позивача станом на час розгляду справи. Вказано, що діяльність Спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у м.Дніпро Дніпровської міської ради було припинено, що свідчить про безпідставність стягнення з останньої моральної шкоди.

Представник відповідача - виконавчого комітету Дніпровської міської ради в судовому засіданні просив задовольнити вимоги апеляційної скарги на підставах, що в ній зазначені, та скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач в судовому засіданні заперечував відносно задоволення апеляційної скарги, зазначаючи, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Інші учасники справи, в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи за відсутності останніх.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як було встановлено судом першої інстанції, відповідно посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 21.04.2015 р. ОСОБА_1 , він має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

Як вбачається з довідки військової частини НОМЕР_2 від 25.01.2016 р. № 104 про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захист незалежності, суверинітету та територіальної цілісності України, свідчить про те, що ОСОБА_1 дійсно з 3.11.2014 р. по 01.01.20125 р., з 10.01.2015 р. по 10.02.2015 р., з 21.02.2015 р. по 06.03.2015 р., з 17.03.2015 р. по 22.05.2015 р. безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Луганської області.

Згідно листа Штабу антитерористичного центру при Службі безпеки України № 33/8-М-383/138 від 11.03.2020 р., за даними Об`єднаного центру з координації пошуку, звільнення незаконно позбавлених волі осіб, у районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсіч і стримування збройної агресії РФ у Донецькій та Луганській областях, ОСОБА_1 , 31.08.2014 р. потрапив у заручники до незаконних збройних формувань в районі проведення антитерористичної операції та був визволений 20.09.2014 р.

27 березня 2020 року виконавчий комітет Дніпровської міської ради прийняв рішення № 412 «Про введення режиму надзвичайної ситуації у м. Дніпрі», яким уведено режим надзвичайної ситуації у місті Дніпрі для Дніпровської міської ланки територіальної підсистеми єдиної надзвичайної системи цивільного захисту Дніпропетровської області тимчасово, з 15.00 год. 27.03.2020 року.

Згідно з п. 2 вказаного рішення створено спеціальну комісію з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у місті Дніпрі у складі визначеному в додатку до рішення.

Відповідно до п. 3 рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради, спеціальній комісії визначено у своїй діяльності керуватись Загальним положенням про спеціальну комісію з ліквідації надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру регіонального, місцевого та об`єктного рівня, затвердженим Постановою КМУ від 14.06.2002 року №843.

22 березня 2021 року відбулося засідання спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня Дніпровської міської ради.

За результатами засідання, у зв`язку із ускладненням епідемічної ситуації рішенням Дніпропетровської регіональної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій (протокол позачергового засідання від 20.03.2021 р. № 8) на території Дніпропетровської області установлено помаранчевий рівень епідемічної небезпеки; з метою запобігання поширенню на території міста Дніпра гострої респіраторної хвороби COVID-19 та ускладнення епідемічної ситуації, керуючись Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 р. №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами) протоколом позачергового засідання Дніпропетровської регіональної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій від 20.03.2021 р. № 8, складено Протокол від 22.03.2021 р. № 30 засідання спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня.

Відповідно до п. 4 Протоколу № 30 від 22.03.2021 року комісія вирішила встановити обмеження щодо пільгових перевезень пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, на міських маршрутах загального користування авто та електротранспорту і метро та встановити час для здійснення таких перевезень щоденно з 10 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв. В інший час пільга не діє. Термін: з 24 березня 2021 року до 13 квітня 2021 року.

07 травня 2021 р. рішенням засідання спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня, оформленого Протоколом № 34, було внесено зміни до Протоколу № 30, засідання спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня від 22.03.2021 р., якими продовжено термін дії заходів визначених пунктами 3.3, 4, 18 з 11.05.2021 р. по 20.05.2021 р. включно.

Згідно з висновком експерта Громадської організації «Форпост» психолога ОСОБА_2 від 22.05.2021 р. щодо оцінки психологічного стану ОСОБА_1 на підставі його звернення щодо безпорадного психологічного впливу на нього дій відповідача, пов`язаних із звуженням його законних прав як учасника АТО на пільговий проїзд в м. Дніпро встановлено, що 15.04.2021 р. ОСОБА_1 під час пересування до місця служби у маршрутному таксі №86 на категоричну вимогу водія вийти з таксі, вимушений був вийти, в результаті чого не прибув за місцем служби вчасно. За словами безпосереднього командира старшини ОСОБА_3 , ОСОБА_1 в цей день з`явився на службі не вчасно, виглядав дуже знервований, голосно розповідав про подію. Під час виходу на вогневий рубіж для тренувань зі стрільби, не міг повною мірою зосередитись на виконанні завдань, жалівся на те, що не бачить чіткого зображення мішені, в наслідок чого був відсторонений від участі в стрільбах.

Експерт дійшов таких висновків: Аналіз психоемоційного стану ОСОБА_1 , ситуації, що призвела до змін у психоемоційному стані, його можливості повною мірою та з належною якістю виконувати свої службові та родинно-подружні обов`язки, виявив ознаки масованого травматичного впливу ситуації інциденту в маршрутному таксі № 86 (Протокол № 30 Дніпровської міської ради від 22.03.2021 р., п. 4) на психоемоційний стан. Тобто мала місце ретравматизація, у зв`язку з чим ситуація зайняла в психічній реальності ОСОБА_1 домінуюче місце, постійно діючого і непереборного психотравмуючого чинника, який викликає хронічний стрес.

Також у висновку експерта зазначено, що на теперішній час ОСОБА_1 перебуває у програмі комплексного супроводу ГО «Форпост», регулярно працює з психологом.

Вважаючи п. 4 Протоколу №30 засідання спеціальної комісії протиправним та заподіяння у зв`язку з його застосуванням моральної шкоди позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та частково задовольняючи позові вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення (п. 4 протоколу) комісії суперечить Конституції України, та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оскільки при прийнятті цього рішення неправомірно обмежено право громадян на користування пільгами. Вказано, що належним способом захисту прав позивача є, саме визнання протиправним пункту 4 рішення Спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у м. Дніпрі від 22.03.2021 р., оформленого протоколом № 30. Вказано, що обґрунтованою є вимога позивача стягнути з Спеціальної комісії з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у м. Дніпрі на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 9000 грн. у зв`язку з застосуванням протиправного пункту оскаржуваного протоколу.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 353 КАС України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи

27 березня 2020 року виконавчим комітетом Дніпровської міської ради прийнято рішення №412 «Про введення режиму надзвичайної ситуації», яким введено режим надзвичайної ситуації у місті Дніпрі для Дніпровської міської ланки територіальної підсистеми єдиної надзвичайної системи цивільного захисту Дніпропетровської області тимчасово, 15.00 27.03.2020 року.

Другим пунктом означеного рішення створено спеціальну комісію з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у місті Дніпрі у складі визначеному в додатку до рішення.

Тобто, з викладеного вбачається, що спеціальну комісію з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у місті Дніпрі створено рішенням виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 27.03.2020 року №412 «Про введення режиму надзвичайної ситуації».

Відповідно до п. 3 рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради, спеціальній комісії визначено у своїй діяльності керуватись Загальним положенням про спеціальну комісію з ліквідації надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру регіонального, місцевого та об`єктного рівня, затвердженим Постановою КМУ від 14.06.2002 року №843 (далі Положення №843).

Так, відповідно до приписів вказаного Положення №843, спеціальна комісія з ліквідації надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру регіонального, місцевого та об`єктового рівня (далі - комісія) є координаційним органом, який утворюється рішенням місцевого органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, керівника підприємства, установи та організації у разі виникнення надзвичайної ситуації відповідно регіонального, місцевого або об`єктового рівня.

Основними завданнями комісії є: організація виконання плану заходів щодо ліквідації надзвичайної ситуації техногенного та природного характеру; формування плану заходів щодо захисту населення і територій від наслідків надзвичайної ситуації; безпосередня організація та координація діяльності структурних підрозділів місцевого органу виконавчої влади, підприємств, установ та організацій, пов`язаної з виконанням плану заходів щодо ліквідації наслідків надзвичайної ситуації; забезпечення життєдіяльності постраждалого населення (пункт 3 Положення №843).

Комісія відповідно до покладених на неї завдань: координує діяльність центральних і місцевих органів виконавчої влади, пов`язану з виконанням комплексу робіт з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації, забезпечення життєдіяльності постраждалого населення, функціонування об`єктів соціальної, комунально-побутової, промислової та аграрної сфери, проведення пошуково-рятувальних та відбудовних робіт; визначає першочергові заходи щодо проведення рятувальних та інших невідкладних робіт у зоні надзвичайної ситуації; організовує роботу з ліквідації надзвичайної ситуації та визначає комплекс відповідних заходів щодо ліквідації її наслідків; залучає до проведення робіт з ліквідації надзвичайної ситуації та відбудовних робіт відповідні аварійно-рятувальні, транспортні, будівельні, медичні та інші формування; вносить до Кабінету Міністрів України пропозиції стосовно виділення додаткових коштів для здійснення першочергових заходів щодо ліквідації надзвичайної ситуації; вивчає ситуацію, що склалася, та готує інформацію Президентові України і Кабінетові Міністрів України про заходи реагування на надзвичайну ситуацію, причини її виникнення, хід відбудовних робіт; взаємодіє з відповідними організаціями країн, територія яких зазнала негативного впливу надзвичайної ситуації, що виникла в Україні, або надзвичайної ситуації, що може поширитись на територію України; організовує роботу, пов`язану з визначенням розміру збитків унаслідок надзвичайної ситуації, та затверджує відповідні акти; організовує інформування населення про стан справ у зоні надзвичайної ситуації, її наслідки, хід ліквідації та правила поведінки в цій зоні; організовує проведення моніторингу стану довкілля на території, що зазнала впливу надзвичайної ситуації; здійснює прогноз розвитку надзвичайної ситуації; вносить пропозиції про заохочення осіб, які брали участь у здійсненні заходів щодо ліквідації наслідків надзвичайної ситуації та проведенні відбудовних робіт; організовує надання допомоги потерпілим та сім`ям загиблих унаслідок надзвичайної ситуації; виконує інші необхідні функції з ліквідації надзвичайної ситуації у межах своїх повноважень» (пункт 4 Положення).

Згідно з пунктом 7 Положення №843, рішення комісії, прийняті у межах її повноважень, є обов`язковими для виконання місцевим органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування, підприємством, установою та організацією.

Відповідно до пунктів 1-4 Загального Положення № 843 Спеціальна Урядова комісія з ліквідації надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (далі - Комісія) є координаційним органом, який утворюється рішенням Кабінету Міністрів України у разі виникнення надзвичайної ситуації техногенного та природного характеру загальнодержавного рівня.

Комісія у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, цим Положенням та іншими нормативно-правовими актами.

Основними завданнями Комісії є:

організація виконання комплексу заходів щодо ліквідації надзвичайної ситуації техногенного та природного характеру;

визначення комплексу заходів щодо захисту населення і територій від наслідків надзвичайної ситуації;

безпосередня організація та координація діяльності центральних і місцевих органів виконавчої влади, пов`язаної з виконанням комплексу заходів щодо ліквідації наслідків надзвичайної ситуації;

забезпечення життєдіяльності постраждалого населення.

Комісія відповідно до покладених на неї завдань:

координує діяльність центральних і місцевих органів виконавчої влади, пов`язану з виконанням комплексу робіт з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації, забезпечення життєдіяльності постраждалого населення, функціонування об`єктів соціальної, комунально-побутової, промислової та аграрної сфери, проведення пошуково-рятувальних та відбудовних робіт;

визначає першочергові заходи щодо проведення рятувальних та інших невідкладних робіт у зоні надзвичайної ситуації;

організовує роботу з ліквідації надзвичайної ситуації та визначає комплекс відповідних заходів щодо ліквідації її наслідків;

залучає до проведення робіт з ліквідації надзвичайної ситуації та відбудовних робіт відповідні аварійно-рятувальні, транспортні, будівельні, медичні та інші формування;

вносить до Кабінету Міністрів України пропозиції стосовно виділення додаткових коштів для здійснення першочергових заходів щодо ліквідації надзвичайної ситуації;

вивчає ситуацію, що склалася, та готує інформацію Президентові України і Кабінетові Міністрів України про заходи реагування на надзвичайну ситуацію, причини її виникнення, хід відбудовних робіт;

взаємодіє з відповідними організаціями країн, територія яких зазнала негативного впливу надзвичайної ситуації, що виникла в Україні, або надзвичайної ситуації, що може поширитись на територію України;

організовує роботу, пов`язану з визначенням розміру збитків унаслідок надзвичайної ситуації, та затверджує відповідні акти;

організовує інформування населення про стан справ у зоні надзвичайної ситуації, її наслідки, хід ліквідації та правила поведінки в цій зоні;

організовує проведення моніторингу стану довкілля на території, що зазнала впливу надзвичайної ситуації;

здійснює прогноз розвитку надзвичайної ситуації;

вносить пропозиції про заохочення осіб, які брали участь у здійсненні заходів щодо ліквідації наслідків надзвичайної ситуації та проведенні відбудовних робіт;

організовує надання допомоги потерпілим та сім`ям загиблих унаслідок надзвичайної ситуації;

виконує інші необхідні функції з ліквідації надзвичайної ситуації у межах своїх повноважень.

Відповідно Положення про єдину державну систему цивільного захисту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 11 від 09.01.2014 р. (далі Положення № 11) це Положення регулює питання здійснення заходів цивільного захисту в державі, визначає склад органів управління та сил цивільного захисту, планування діяльності єдиної державної системи цивільного захисту, порядок виконання нею завдань та організації взаємодії.

Пунктом 10 Положення № 11 координаційними органами є, зокрема, на місцевому рівні - комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій районів, міст, районів у містах, селищ.

Зі змісту наведених норм можна зробити висновок, що Спеціальна комісія з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у м. Дніпро не є структурним підрозділом виконкому, чи міськради, оскільки це не передбачено законодавчо, натомість, відповідно до приписів вказаного Загального Положення № 843, спеціальна комісія з ліквідації надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру регіонального, місцевого та об`єктового рівня є лише координаційним органом, який утворюється рішенням органу місцевого самоврядування.

Положення про те, що комісія структурно належить до виконкому, чи міськради відсутні.

З матеріалів справи видно, що ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду, на виконання вимог постанови Верховного Суду від 10.08.2023 року, залучено у якості відповідача - виконавчий комітет Дніпровської міської ради.

Щодо належного відповідача по даній справі, то колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 46 КАС України, відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Пункт 7 частини першої статті 4 КАС України передбачає, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, відповідачем може бути суб`єкт владних повноважень, як зі статусом юридичної особи, так і без такого статусу, а тому Спеціальна комісія з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у м. Дніпро, яка не має статусу юридичної особи, однак наділена правом здійснювати управлінські функції, є суб`єктом владних повноважень та може виступати відповідачем за позовною вимогою щодо оскарження пункту 4 Протоколу № 30.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що відсутні нормативні підстави для визначення виконкому чи міськради належним відповідачем, оскільки вони не приймали оскаржуваний нормативний акт та, відповідно, не можуть бути суб`єктом відповідальності при вирішенні спору щодо завдання моральної шкоди.

При цьому, створення спеціальної комісії, саме виконкомом не змінює вказаного вище висновку, оскільки у законодавстві відсутні норми, які б покладали можливість визнання належним відповідачем не самого суб`єкта, що допустив протиправну діяльність, а іншого суб`єкта, який його створив.

Відносно правомірності спірного пункту рішення (протоколу), то колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Правові, організаційні та фінансові засади діяльності органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, спрямованої на запобігання виникненню і поширенню інфекційних хвороб людини, локалізацію та ліквідацію їх спалахів та епідемій, встановлює права, обов`язки та відповідальність юридичних і фізичних осіб у сфері захисту населення від інфекційних хвороб визначає Закон України "Про захист населення від інфекційних хвороб" від 06.04.2000 №1645-III (далі - Закон №1645-III).

Згідно з вимогами статті 5 Закону №1645-III органи місцевого самоврядування у сфері захисту населення від інфекційних хвороб забезпечують проведення профілактичних і протиепідемічних заходів на територіях населених пунктів, у місцях масового відпочинку населення та рекреаційних зонах, а також робіт по ліквідації епідемій та спалахів інфекційних хвороб і вирішують питання фінансового та матеріально-технічного забезпечення цих заходів і робіт; здійснюють комплексні заходи, спрямовані на ліквідацію епідемій, спалахів інфекційних хвороб та їх наслідків.

Положеннями статті 29 Закону №1645-III визначено, що карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Повноваження місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в умовах карантину визначено статтею 30 Закону №1645-III, відповідно до якої на територіях, де встановлено карантин, місцевим органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування надається право: залучати підприємства, установи, організації незалежно від форм власності до виконання заходів з локалізації та ліквідації епідемії чи спалаху інфекційної хвороби; залучати для тимчасового використання транспортні засоби, будівлі, споруди, обладнання, інше майно підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, необхідне для здійснення профілактичних і протиепідемічних заходів, із наступним повним відшкодуванням у встановленому законом порядку його вартості або витрат, пов`язаних з його використанням; установлювати особливий режим в`їзду, виїзду на території карантину та окремих адміністративно-територіальних одиниць громадян і транспортних засобів, а у разі необхідності - проводити санітарний огляд речей, багажу, транспортних засобів та вантажів; запроваджувати більш жорсткі, ніж встановлені нормативно-правовими актами, вимоги щодо якості, умов виробництва, виготовлення та реалізації продуктів харчування, режиму обробки та якості питної води; установлювати особливий порядок проведення профілактичних і протиепідемічних, у тому числі дезінфекційних, та інших заходів; створювати на в`їздах, виїздах на території карантину та окремих адміністративно-територіальних одиниць, що знаходяться на території карантину, контрольно-пропускні пункти, залучати в установленому порядку для роботи в цих пунктах військовослужбовців, працівників, матеріально-технічні та транспортні засоби підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, частин та підрозділів центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах оборони і військового будівництва, охорони громадського порядку.

Відповідно до пункту а) статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі - Закон №280) до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема: 1) управління об`єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв`язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню; 10) затвердження маршрутів і графіків руху, правил користування міським пасажирським транспортом незалежно від форм власності, узгодження цих питань стосовно транзитного пасажирського транспорту у випадках, передбачених законодавством; 10-1) прийняття рішення про впровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду в міському пасажирському транспорті незалежно від форм власності та визначення особи, уповноваженої здійснювати справляння плати за транспортні послуги в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду; 10-2) встановлення порядку функціонування та вимог до автоматизованої системи обліку оплати проїзду в міському пасажирському транспорті незалежно від форм власності, а також видів, форм носіїв, порядку обігу та реєстрації проїзних документів; 12) залучення на договірних засадах підприємств, установ та організацій, що не належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, до участі в обслуговуванні населення засобами транспорту і зв`язку.

11.03.2020 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", якою, відповідно до статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 року з 12 березня до 3 квітня 2020 року на усій території України установлено карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2020 року № 215 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211" заборонено, зокрема: 4) з 12 год. 00 хв. 18 березня 2020 року до 03 квітня 2020 року: регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом у приміському, міжміському внутрішньообласному і міжобласному сполученні (крім перевезення легковими автомобілями); перевезення понад 10 пасажирів одночасно в одному транспортному засобі у міському електричному (трамвай, тролейбус) та автомобільному транспорті, що здійснює регулярні пасажирські перевезення на міських маршрутах у звичайному режимі руху; перевезення понад 10 пасажирів одночасно в автобусах, які виконують регулярні пасажирські перевезення на міських автобусних маршрутах в режимі маршрутного таксі; заїзд на територію автостанцій автобусів, які здійснюють перевезення пасажирів у приміському, міжміському внутрішньообласному і міжобласному сполученні, та реалізацію власниками автостанцій квитків автомобільним перевізникам, які виконують такі перевезення.

Пунктом 7 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 № 3551-XII (далі - Закон №3551) учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги: безплатний проїзд усіма видами міського пасажирського транспорту, автомобільним транспортом загального користування в сільській місцевості, а також залізничним і водним транспортом приміського сполучення та автобусами приміських і міжміських маршрутів, у тому числі внутрірайонних, внутрі- та міжобласних незалежно від відстані та місця проживання за наявності посвідчення встановленого зразка, а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - також електронного квитка, який видається на безоплатній основі.

Як свідчать встановлені обставини справи, спірним п. 4 Протоколу № 30 від 22 березня 2021 року встановлено обмеження щодо пільгових перевезень пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, на міських маршрутах загального користування авто та електротранспорту і метро та встановити час для здійснення таких перевезень щоденно з 10 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв. В інший час пільга не діє.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що в силу вищенаведених правових приписів, повноваження щодо встановлення спеціальною комісією обмежень щодо пільгових перевезень пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами в міських маршрутах загального користування авто та електротранспорту і метро, не передбачено законодавством.

Крім того, встановлення таких обмежень суперечить приписам п. 7 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", яким за учасниками бойових дій закріплюється право, зокрема на безплатний проїзд усіма видами міського пасажирського транспорту незалежно від періоду доби.

При цьому, положення чинного законодавства не закріплюють норми, яка б обумовлювала можливість обмеження наведеного права в період воєнного або надзвичайного стану.

Отже, з огляду на вказані обставини справи та приписи законодавства, колегія суддів апеляційного суду вважає правомірним висновок суду першої інстанції щодо протиправності спірного рішення відповідача.

Що стосується способу захисту прав позивача, то колегія суддів апеляційного суду зазначає, що пунктами 1, 2 частини 1 статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Частиною 2 статті 265 КАС України передбачено, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що спірний пункт 4 протоколу відповідача від 22.03.2021 року №30 має нормативний характер, а тому при вирішенні спору щодо його правомірності підлягають застосуванню приписи ст. 265 КАС України.

В свою чергу, з матеріалів справи видно, що наведене рішення відповідача вичерпало свою дію 21.05.2021 року, що свідчить про відсутність правових підстав для визнання його нечинним.

Разом з тим, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що наведене не позбавляє позивача права на визнання оскаржуваного нормативно-правового акту протиправним, у зв`язку з чим суд надає оцінку його правомірності у період, коли цей нормативно-правовий акт був чинним, в тому числі на момент звернення до суду з відповідним позовом, що і було зроблено в межах даної справи.

Що стосується правомірності стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 9000.00 грн., то колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до статті 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Вирішуючи вимоги про відшкодування моральної шкоди судам слід надавати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, чи існує причинний зв`язок, чи обґрунтовано грошовий вираз заявленої шкоди та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині. Ці обставини входять до предмету доказування у справі.

Згідно з висновком експерта Громадської організації «Форпост» психолога ОСОБА_2 від 22.05.2021 р. щодо оцінки психологічного стану ОСОБА_1 на підставі його звернення щодо безпорадного психологічного впливу на нього дій відповідача, пов`язаних із звуженням його законних прав як учасника АТО на пільговий проїзд в м. Дніпро, який оцінюється судом апеляційної інстанції, як письмовий доказ в розумінні ст.ст. 72, 94 КАС України, останній дійшов таких висновків: Аналіз психоемоційного стану ОСОБА_1 , ситуації, що призвела до змін у психоемоційному стані, його можливості повною мірою та з належною якістю виконувати свої службові та родинно-подружні обов`язки, виявив ознаки масованого травматичного впливу ситуації інциденту в маршрутному таксі № НОМЕР_3 (Протокол № 30 Дніпровської міської ради від 22.03.2021 р., п. 4) на психоемоційний стан. Тобто мала місце ретравматизація, у зв`язку з чим ситуація зайняла в психічній реальності ОСОБА_1 домінуюче місце, постійно діючого і непереборного психотравмуючого чинника, який викликає хронічний стрес. Також у висновку експерта зазначено, що на теперішній час ОСОБА_1 перебуває у програмі комплексного супроводу ГО «Форпост», регулярно працює з психологом.

Отже, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач, як учасник бойових дій, діючий військовослужбовець, та особа, яка побувала в полоні збройних сил РФ, а потім у бойовиків незаконних збройних формувань ДНР, користуючись правами на встановлені чинним законодавством пільги на безкоштовний проїзд в міському транспорті, щодня під час дії п.4 рішення Спеціальною комісією з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації природного характеру місцевого рівня у м. Дніпрі, оформленого протоколом від 22.03.2021 р. № 30, по дорозі на службу у військову частину АДРЕСА_1 та повертаючись зі служби в час, протягом якого згідно вказаного протоколу, пільги не діяли, був обмежений в користуванні своїм правом на пільговий проїзд в міському транспорті, що завдало моральної шкоди, у зв`язку з чим заявлена позивачем моральна шкода в розмірі 9 000.00 грн. є повністю обґрунтованою та співмірною до завданих страждань.

При цьому, що стосується посилань апелянта на те, що у ситуації, пов`язаної з маршрутним таксі, позивача травмувала, саме поведінка водія, яка супроводжувалась демонстративною неповагою до останнього, то колегія суддів апеляційного суду вважає їх безпідставними, оскільки травмуючим фактором став, зокрема факт висадки позивача з маршрутного таксі на вимогу водія, який в свою чергу керувався спірним рішенням, що свідчить про безпосередній вплив останнього на понесені позивачем моральні страждання.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції щодо часткового задоволення адміністративного позову.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Дніпровської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.08.2024 року в адміністративній справі №160/5232/21- залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко

суддя В.А. Шальєва