Справа № 208/14920/24
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2025-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 лютого 2025 року м. Дніпросправа № 208/14920/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Відділу № 14 у місті Кам`янському Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області

на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 19 грудня 2024 року (суддя Кузнєцова А.С., повний текст рішення складено 23.12.2024) в адміністративній справі

за позовом Відділу № 14 у місті Кам`янському Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області

до ОСОБА_1

про продовження строку затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні,

в с т а н о в и в :

Відділу № 14 у місті Кам`янському Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області звернувся до суду з позовом, в якому просить продовжити строк затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянки Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном на шість місяців з 19 грудня 2024 року по 19 червня 2025 року. Вирішити питання щодо негайного виконання рішення.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 19 грудня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Зазначає, що суд під час розгляду справи № 208/5539/24 дійшов висновку, що відповідач незаконно перебуває на території України та потребує затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування для забезпечення примусового видворення. Отже, відповідач як до поміщення до ПТПІ, так і після цього ухиляється від виїзду за межі України, а тому строк перебування у ПТПІ підлягає продовженню з метою належного виконання рішення щодо примусового повернення в країну походження або третю країну.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався. Натомість представник відповідача подав до суду клопотання про долучення додаткових доказів для їх врахування при апеляційному розгляді справи. Також адвокат заявив клопотання про розгляд справи з викликом сторін.

Вирішуючи заявлене клопотання, суд зазначає, що адвокатом не наведено жодну обґрунтовану обставину, яка свідчить про неможливість апеляційного розгляду справи без участі сторін, на підставі зібраних судом першої інстанції доказів. Отже, враховуючи особливості розгляду даної категорії справ, а саме скорочений строк розгляду, а також численні повітряні тривоги у м. Дніпро, під час яких розгляд справ в судовому засіданні не здійснюється, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для задоволення клопотання адвоката.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом першої інстанції встановлено, матеріалами справи підтверджено, відповідачем не спростовується, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою Грузії, яка у 2001 році в`їхала на територію України.

Під час здійснення перевірки щодо законності перебування ОСОБА_1 на території України посадовими особами Відділу № 14 у місті Кам`янському Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області встановлено, що відповідач з 2022 року на території України перебуває незаконне, адже дія паспортного документу № НОМЕР_1 , виданого 24.09.2012 Посольством Республіки Грузії в Україні, закінчилася 24.09.2022, для легалізації свого перебування на території України до повноважних органів не зверталася.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що під час розгляду справи № 208/5539/24 було встановлено, що за фактом порушення строку перебування в Україні посадовою особою Відділу № 14 у місті Кам`янському ГУ ДМС у Дніпропетровській області відносно громадянки Республіки Грузії ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МДН № 006340 від 19.06.2024, яким зафіксовано порушення міграційного законодавства, відповідальність за яке передбачена ч. 2ст. 203 КУпАП, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення винесено постанову про накладання адміністративного стягнення серії ПН МДН № 006331 від 19.06.2024, відповідно до якої на вищезазначену громадянку Республіки Грузії накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) грн. 00 коп. Також, реалізуючи положення ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» № 3773-VI, уповноваженою службовою особою ГУ ДМС у Дніпропетровській області відносно відповідача було прийнято рішення про примусове видворення з України № 1 від 19.06.2024.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 червня 2024 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 15.10.2024, ухвалено затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянку Республіки Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шість місяців, з метою ідентифікації та забезпечення видворення.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач перебуває на території України без законних підстав, його дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, у нього відсутній документ, що дає право на виїзд з України, відсутні законні джерела надходження коштів на покриття витрат, пов`язаних з перебуванням останньої на території України, відсутні законні підстави для працевлаштування в Україні.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, під час розгляду справи суд першої інстанції не міг давати оцінку законності перебування ОСОБА_1 на території України та законності її поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Також, враховуючи приписи ч. 4 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції не приймає до розгляду додатково подані представником відповідача докази, адже останні не стосуються предмета доказування і адвокатом не наведено обґрунтовані причини неможливості їх подання до суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції повторно звертає увагу, що спірним в даній справі є виключно наявність правових підстав для продовження строк затримання та перебування відповідача в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Матеріалами справи підтверджується, що протягом періоду перебування в ПТПІ відповідач відмовилась від вчинення належних дій з метою повернення в країну походження (лист Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні від 09.07.2024 за № 4877.5/863-24 про відмову ОСОБА_1 заповнювати заяву-анкету для виготовлення сертифікату на повернення в Республіку Грузія).

Також в ході опитування працівниками ПТПІ відповідач повідомила, що не готова співпрацювати з представниками ГУ ДМС у Дніпропетровській області з метою забезпечення виконання рішення Відділу № 14 у місті Кам`янському Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області про примусове видворення з України № 1 від 19.06.2024 (лист Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні від 14.11.2024 за № 4877.5/1384-24).

Наведені обставини спростовують висновок суду першої інстанції, що позивач не подав до суду жодного доказу, який би свідчив про намір відповідача ухилитися від виконання рішення Державної міграційної служби про примусове видворення, або перешкоджати проведенню процедури видворення або доказів існування ризику його втечі.

Також суд апеляційної звертає увагу, що матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 08.07.2024 зверталася до ГУ ДМС України в Одеській області щодо вирішення питання про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, яке, за результатом розгляду клопотання, повідомило заявницю про відсутність правових підстав для отримання відповідного захисту. Також Управління дійшло висновку, що заявниця не має потреби в міжнародному захисті на території України, звернення до територіального підрозділу ДМС обумовлено лише бажанням отримання документів для легального перебування на території України. Рекомендовано звернутися до відповідних підрозділів ДМС щодо заповнення заяви-анкети, що може допомогти в процесі встановлення обґрунтованих підстав неможливості повернення до країни громадянської належності.

Суд першої інстанції невірно оцінив таке звернення, як намір відповідача співпрацювати з органами ДМС, адже після отримання вищенаведеної відповіді ОСОБА_1 не вчинила жодних належних дій, направлених на добровільне виконання рішення Відділу № 14 у місті Кам`янському Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області про примусове видворення з України № 1 від 19.06.2024.

При цьому матеріали справи не містять доказів оскарження цього рішення.

Статтею 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення суду має право розміщувати іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України. Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Частиною 11 статті 289 КАС України встановлено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але загальний строк затримання не повинен перевищувати вісімнадцять місяців.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та не спростовано відповідачем, ОСОБА_1 ухиляється від виконання прийнятого рішення про примусове видворення, відмовляється від співпраці з органами ДМС щодо здійснення процедури повернення в країну походження, що є достатньою підставою для продовження строку затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню як таке, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 243, 289, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Відділу № 14 у місті Кам`янському Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 19 грудня 2024 року в адміністративній справі № 208/14920/24 скасувати.

Позов Відділу № 14 у місті Кам`янському Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області задовольнити.

Продовжити строк затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянки Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном на шість місяців з 19 грудня 2024 року по 19 червня 2025 року.

Постанова суду набирає законної сили з 13 лютого 2025 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 13 лютого 2025 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров