Справа № 678/139/25
Суддя: Лазаренко А. В.
Дата ухвалення: 2025-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер судової справи №678/139/25
Номер провадження №2-а-678-9/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року селище Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області у складі

головуючого судді Лазаренка А. В.,

за участі секретаря судових засідань Непийвода Л. Д.,

розглянувши адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

встановив:

23 січня 2025 року до суду надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить скасувати постанову інспектора 2 взводу 1 роти 1 батальйону БПП з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Гончарука Костянтина Івановича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3865909 від 15 січня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 510,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що 15 січня 2025 року о 21:14:43 року інспектором 2 взводу 1 роти І батальйону БПП з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Гончаруком Костянтином Івановичем щодо нього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення ЕНА № 3865909. Даною постановою його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за ч. 2 ст. 122 КУпАП, за те, що він 15 січня 2025 року о 21:02:14 год. в м. Хмільник по вул. Монастирській, 71, керував транспортним засобом Renault Duster н.з. НОМЕР_1 , без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, чим порушив, п. 19.1а ПДР України - порушення водіями ТЗ використання освітлювальних приладів в темну пору доби, в умовах недостатньої видимості, в тунелях.

Однак він не згідний з вищевказаною постановою, вважає її незаконною і такою, що підлягає скасуванню, оскільки під час зупинки працівниками поліції транспортного засобу у даного автомобіля було ввімкнене світло фар, однак, незважаючи на це працівник поліції оформив оскаржувану постанову. На його вимогу надати відеодоказ вчинення порушення, працівник поліції повідомив, що свою незгоду із постановою він може оскаржити у судовому порядку. Тобто, поліцейським адміністративна справа розглянута без ознайомлення з доказами та матеріалами адміністративної справи. Крім того, факт наявності в керованому ним автомобілем - транспортним засобом Renault Duster н.з. НОМЕР_1 , справного датчика світла підтверджується технічною характеристикою вище вказаного транспортного засобу. Тому вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, винесена з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

05 лютого 2025 року від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

05 лютого 2025 року від представника відповідача Департаменту патрульної поліції Грінченка Д. М. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого стороною відповідача з урахуванням принципу «раціонального сумніву» доведено правові підстави для реалізації наданих повноважень, аналогічно цьому в справі ЄСПЛ «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 вказано, що сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для сумніву, що поліцейський діяв неправомірно. Відтак, розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся відповідно до вимог чинного законодавства, а винесена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності серії ЕНА № 3865909 від 15 січня 2025 року є обґрунтованою та законною, а також такою, що не підлягає скасуванню. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції у справі № 678/139/25 просить відмовити у повному обсязі. До відзиву було долучено 3 відеозаписи.

Дослідивши докази по справі суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Так, відповідно до оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3865909 від 15 січня 2025 року, 15 січня 2025 року о 21:02:14 год. в м. Хмільник по вул. Монастирській, 71, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Duster н.з. НОМЕР_1 , без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, чим порушив, п. 19.1 а ПДР України - порушення водіями ТЗ використання освітлювальних приладів в темну пору доби, в умовах недостатньої видимості, в тунелях, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, за що до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів па проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, -не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, порушення яких є підставою для відповідальності згідно із законодавством (пункти 1.1, 1.9 Правил).

IIунктом 19.1 «Користування зовнішніми світловими приладами» ПДР передбачено, що у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: а) на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла; б) на мопедах (велосипедах) і гужових возах (санях) - фари або ліхтарі; в) на причепах та транспортних засобах, що буксируються - габаритні ліхтарі.

Отже, в темну пору доби водії транспортних засобів зобов`язані вмикати фари ближнього (дальнього) світла.

Конструкцією усіх транспортних засобів передбачено, що якщо водій вмикає ближнє чи дальнє світло фар, то в ньому автоматично вмикаються задні габаритні вогні та освітлювання номерного знака. Пунктом. 9.8 ПДР передбачено, що на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

За визначеннями, наведеним у пункті 1.10 ПДР, денні ходові вогні - зовнішні світлові прилади білого кольору, передбачені конструкцією транспортного засобу, установлені спереду транспортного засобу і призначені для покращення видимості транспортного засобу під час його руху у світлий час доби.

Представником відповідача на підтвердження своєї правової позиції надані два відеозаписи з нагрудної бодікамери поліцейського та відеозапис події, зафіксований на відеореєстратор зі службового авто поліцейського.

З дослідженого судом відеозапису з нагрудної бодікамери поліцейського убачається, що запис факту керування транспортним засобом в темну пору доби без ввімкненого ближнього світла фар відсутній, відеозапис з нагрудної бодікамери поліцейського розпочинається з моменту зупинки автомобіля працівниками поліції.

Другий відеозапис події, зафіксований на відеореєстратор зі службового авто поліцейського, який був досліджений суддею, містить нечітке зображення номерів автомобілів, що рухаються, у зв`язку з чим неможливо з впевненістю ідентифікувати автомобіль.

Крім того, посилання відповідача на те, що на 00:26 сек. відеофайлу Clip-1, транспортний засіб позивача рухається із ввімкненими денними ходовими ліхтарями, замість ввімкненого ближнього світла фар, не заслуговують на увагу, оскільки всі автомобілі, які рухалися по зустрічній смузі руху до службового автомобіля поліції, їхали із ввімкненим ближнім світлом фар, які освітлюють смугу руху, у якому рухалися автомобілі, та частину зустрічної смуги.

Так, на відеозаписі видно, що при розвороті поліцейського автомобіля та подальшого переслідування автомобілів, які рухалися назустріч, і перший, і другий автомобіль мають ввімкнене ближнє світло фар, яке освітлює і узбіччя, і смугу руху авто, і зустрічну смугу руху, що неможливо при увімкненні денних ходових ліхтарів.

Отже, надані відповідачем відеозаписи не містить доказів вчинення ОСОБА_1 поставленого йому у вину проступку, зазначеного в оскаржуваній постанові.

Окрім того, частиною 3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото- або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Верховний Суд зазначив, що у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис, згідно з вимогами ст. 70 КАСУ (у редакції, чинній на час ухвалення судами попередніх інстанцій рішень у цій справі), не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення. (Постанова Верховного Суду від 13 лютого 2020 року у справі № 524/9716/16-а).

Проте в оскаржуваній постанові не міститься будь-яких посилань на технічний засіб, на який здійснено фіксування вказаного правопорушення.

Таким чином вина позивача у вчиненні ним адміністративного правопорушення не доведена належними та допустимими доказами.

Будь-яких інших доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 суду не надано.

Посадовою особою органу патрульної поліції, якою прийнято постанову не встановлювалась наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи (водія) в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, у тому числі не заслуховувались пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не розглядались клопотання, не перевірялись докази правопорушення тощо.

В порушення приписів статей 280, 283 КУпАП вказаною посадовою особою органу патрульної поліції лише складено та підписано оскаржувану постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Отже, є неправильними та такими, що не відповідають дійсним обставинам, посилання відповідача на те, що провадження у справі про адміністративне правопорушення та застосування до позивача заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням відбулось на підставі і в порядку, встановленому законом, з додержанням принципу законності.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а зазначив наступне: «…У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи».

Оскільки позивач ставить під сумнів законність притягнення його до адміністративної відповідальності, відповідач, в силу вимог ст. 77 КАС України, має надати суду інші докази, якими підтверджується правомірність притягнення позивача до відповідальності, тобто має довести правомірність своїх дій. Однак, відповідачем суду не було надано інших доказів, які б беззаперечно підтверджували факт вчинення адміністративного правопорушення позивачем.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Аналізуючи встановлені обставини справи, докази, суд приходить до висновку, що винуватість у вчиненні ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП не доведена, відповідно, адміністративне стягнення накладено неправомірно, тому постанова є незаконною і її слід скасувати із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судові витрати в розмірі 605 грн. 60 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст. 160, 205, 229, 241- 246 КАС України, суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити.

Постанову інспектора 2 взводу 1 роти 1 батальйону БПП з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Гончарука Костянтина Івановича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3865909 від 15.01.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 510,00 грн., - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 (шістдесят) коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

УЧАСНИКИ СПРАВИ:

ПОЗИВАЧ: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований і проживає по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , електронний кабінет відсутній.

ВІДПОВІДАЧ: Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: вулиця Ботанічна, 23, Вінниця, Вінницька область, 21010, код у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 40108646, відомості про наявність електронного кабінету відсутні.

Суддя підпис А. В. Лазаренко

Суддя А. В. Лазаренко