Справа № 275/1136/24
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2025-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 275/1136/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Миколайчук П.В.

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

13 лютого 2025 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Матохнюка Д.Б. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 25 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про накладення адміністративного стягнення протиправною та її скасування,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Брусилівського районного суду Житомирської області з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ББА №253519 від 16.08.2024, якою накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП та стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн за неввімкнення покажчика повороту при зміні напрямку руху при керуванні автомобілем, а також в зв`язку з відсутністю свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, в порушення п.9.2-Б та п. 2.1-б в ПДР.

Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 25 листопада 2024 року позов задоволено частково.

Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №253519 від 16.08.2024 в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а провадження у справі в цій частині - закрито.

Змінено захід адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 510 гривень, накладений на ОСОБА_1 постановою про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ББА №253519 від 16.08.2024, на адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 425 гривень.

Не погодившись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Зокрема апелянт, посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

Відповідач направив на адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити скаргу позивача без задоволення, оскільки вважає, що судом вірно встановлені обставини справи та надано їх належну правову оцінку.

Сторони в судове засідання не з"явились.

Згідно з частиною 2 статті 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 16.08.2024 інспектором СРПП ВПД №1 ЖРУП ГУНП було винесено постанову серії ББА №253519 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Відповідно до змісту постанови, ОСОБА_1 16.08.2024 о 23.13 год. в смт. Брусилів по вул. 8 Березня керував транспортним засобом Шкода Октавія, д.н.з. НОМЕР_1 , та під час зміни напрямку руху не ввімкнув покажчик повороту, а також не мав при собі та не пред`явив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив вимоги п.п. 9.2.б, 2.1 б ПДР України.

Протокол про адміністративне правопорушення не складався, з додатків вказано матеріали відеозапису, підпис особи, відносно якої складено протокол відсутній.

Звернувшись до суду з даним позовом позивач зазначив, що обставини, вказані у спірній постанові, не відповідають вимогам закону та дійсним обставинам події. Позивач стверджує, що правопорушення не вчиняв, жодних доказів протилежного не встановлено. Просив вказану постанову від 16.08.2024 № ББА №253519 скасувати.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем, шляхом надання належних та допустимих доказів, не доведено вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2ст. 122 КУпАП, за обставин, викладених у постанові від 16 серпня 2024 року, а тому притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення за відсутності доказів вчинення адміністративного правопорушення є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Водночас, судом досліджено відеозапис, де чітко відображено вимогу поліцейського пред`явити документи на авто, на що позивач відмовився, заперечуючи факт керування ним. В свою чергу, з відеозапису реєстратора вбачається рух авто, його зупинку, вимкнення двигуна й освітлення та вихід ОСОБА_1 з водійського сидіння. Тобто судом встановлено факт керування ним автомобілем.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем не спростовано наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі позивача, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Так, статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

На вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1. (пунктом 2.4 ПДР України).

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби уразі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Разом з тим, як вірно встановлено судом першої інстанції, на дослідженому відеозаписі чітко відображено вимогу поліцейського пред`явити документи на авто, на що позивач відмовився, заперечуючи факт керування ним. В свою чергу, з відеозапису реєстратора вбачається рух авто, його зупинку, вимкнення двигуна й освітлення та вихід позивача з водійського сидіння, тобто судом встановлено факт керування ним автомобілем.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів приймає їх до уваги, як такі, що є належним та допустимим згідно вимог ст.ст. 73,74 КАС України та свідчать про наявність у діях особи, яка керувала даним транспортним засобом складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Беручи до уваги встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не спростовано наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, тому суд вірно змінив застосований на підставі ст. 36 КУпАП захід стягнення у виді штрафу у сумі 510 грн на стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст. 126 КУпАП у виді штрафу у розмірі 25 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 425 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції в оскаржуваній позивачем частині є правомірними, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду першої інстанцій, а тому підстави для її задоволення відсутні.

Щодо інших доводів скаржника, зазначених у апеляційній скарзі, колегія суддів, згідно ч. 2 ст. 6 КАС України застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Зокрема, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 25 листопада 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Матохнюк Д.Б. Граб Л.С.