Справа № 160/23272/24
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2025-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 лютого 2025 року м. Дніпросправа № 160/23272/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2024 року (суддя 1-ї інстанції Ільков В.В.) в адміністративній справі №160/23272/24 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними, скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

27.08.2024р. Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення (форма Р), прийняте Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області за № від 09.05.2024 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про анулювання реєстрації платника єдиного податку №11045/04-36-24-13/ НОМЕР_1 від 09.05.2024 року та зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області (ідентифікаційний код ВП згідно , юридична адреса: вул. Сімферопольська, 17-А, м. Дніпро, 49005) відновити реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , як платника єдиного податку та включити її до реєстру платників єдиного податку.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на незгоду з рішеннями відповідача. Так 23 січня 2023 року позивачем було подано заяву про застосування спрощеної системи оподаткування та перехід з 24 січня 2023 року на спрощену систему оподаткування за 3 групою зі ставкою єдиного податку у відсотках до доходу розміром 2%, проте, у зв`язку з нездійсненням господарської діяльності та, як наслідок, відсутністю доходу, в період з січня по 01 липня 2023 року позивачем не було використано особливості оподаткування, передбачені для платників єдиного податку за III групою та ставкою 2 %, які полягали у можливості пільгового оподаткування доходу без обмеження його граничного розміру єдиним податком у розмірі 2% від суми отриманого доходу, що підтверджується відповідними податковими деклараціями, які додаються до даного позову. 12 червня 2023 року позивачем було подано заяву про перехід на II групу платника єдиного податку із розміром єдиного податку 20% від мінімальної заробітної плати з 01 липня 2023 року. Станом на 12 червня 2023 року (день подання заяви про перехід) та 01 липня 2023 року (день початку перебування у статусі платника єдиного податку II групи зі ставкою єдиного податку 20 % від мінімальної заробітної плати) були відсутні будь-які законодавчі обмеження, в тому числі щодо граничного обсягу доходу, крім передбачених абзацом третім підпункту 2 пункту 291.4 статті 294 ПК України, з 01 липня 2023 року позивач не перебувала у статусі платника єдиного податку III групи зі ставкою 2 % від отриманого доходу. Позивачка вважає, що станом на 01 серпня 2023 року, тобто на день початку дії підпункту 9-1.4.3. п. 9-1.4 п. 91. розділу XX "Перехідні положення", позивач не була учасником врегульованих правовідносин, та не використовувала особливостей оподаткування у вигляді оподаткування доходу єдиним податком розміром 2% та перевищення обсягу доходу, а отже, вказані норми не здійснювали праворегуляторний вплив на її діяльність як фізичної особи-підприємця. Отже, оскільки станом на 01 січня 2023 року розмір мінімальної заробітної плати складав 6700 гривень, а граничний обсяг доходу для платника єдиного податку складав 5 587 800,00 гривень, в той час як отриманий дохід позивача за 2023 рік склав 5489647,33грн, і не перевищив граничний розмір, визначений пунктом 291.4 статті 291 ПК України, а положення пункту 9-1.4.3. підрозділу 8 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України не підлягають застосуванню до позивача та не скасовують або не змінюють положень пункту 291.4 статті 291 ПК України. Таким чином рішення відповідача не ґрунтуються на нормах законодавства.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2024 року позов задоволено.

Відповідачем на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій зазначено на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції неправильно надано оцінку обставинам справи та неправильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини. Так норми підпункту 91.4.3. пунктом 91 підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідні положення» ПКУ, щодо обсягу доходу для відповідної групи платників єдиного податку, встановлений пунктом 291.4 статті 291 цього Кодексу, визначає саме на 2023 звітний рік, а позивач була зареєстрована платником єдиного податку 2 групи з 01.07.2023. Тому при заповненні податкової декларації платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 за 2023 рік від 23.02.2024 повинна була врахувати зміни внесені до ПК України, які були чинними на час перебування її на спрощеній системі оподаткування 2 групи та на час заповнення декларації. Таким чином рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій прийнято правомірно. З цих пілстав у відповідності до норм чинного законодавства податковим органом прйнято рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку.

Позивачем поданий відзив (додаткові пояснення) на апеляційну скаргу в якому просить відмовити у її задоволенні.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів п.3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивачка перебуває на обліку в Придніпровській ДПІ (Амур-Нижньодніпровський район) ГУ ДПС у Дніпропетровській області з 08.09.2021 року. Стан платника 0 - платник податків за основним місцем обліку. Основний вид діяльності: 47.22 - Роздрібна торгівля м`ясом і м`ясними продуктами в спеціалізованих магазинах.

ФОП ОСОБА_1 знаходилась на спрощеній системі оподаткування з 01.10.2021 по 30.09.2022 р.р. (2 група 20%), з 24.01.2023 по 30.06.2023 р.р. (3 група 2%), з 01.07.2023 по 31.12.2023 р.р. на спрощеній системі оподаткування (2 група 20%).

З 01.01.2024 року ФОП ОСОБА_1 на загальній системі оподаткування.

ФОП ОСОБА_1 подано декларацію платника єдиного від 23.02.2024 року реєстраційний номер задекларовано обсяг доходу за звітний (податковий) період в сумі 5 489 647,33 гривень.

ГУ ДПС у Дніпропетровській області було 28.03.2024 року проведено камеральну перевірку ФОП ОСОБА_1 .

Предметом камеральної перевірки було питання заниження суми грошового зобов`язання по єдиному податку з фізичних осіб згідно податкової декларації платника єдиного податку -фізичної особи - підприємця від 23.02.2024 року № та порушення умов застосування спрощеної системи оподаткування платника 2 групи внаслідок завищення доходу, отриманого протягом 2023 року.

За результатом камеральної перевірки ГУ ДПС у Дніпропетровській області складено акт про результати камеральної перевірки податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи - підприємця з питання заниження податкових зобов`язань по єдиному податку та умов застосування спрощеної системи оподаткування ОСОБА_1 , від 28.03.2024 №14513/04-36-24-13/ НОМЕР_1 .

Акт №14513 направлено платнику засобами поштового зв`язку 29.03.2024 року в порядку визначеному статтею 42 ПКУ.

Поштове відправлено повернуто на адресу ГУ ДПС у Дніпропетровській області з відміткою пошти закінчення терміну зберігання.

У зв`язку із наведеним, податковим органом, враховуючи положення підпункту 86.7.5 пункту 86.7 статті 86 ПКУ, було прийнято податкове повідомлення - рішення від 09.05.2024 № та донараховано грошове зобов`язання по єдиному податку з фізичних осіб у сумі 427 978,53 грн., у т.ч. основний платіж - 389071,39 грн., штрафна санкція - 38 907,14 гривень.

Відповідно до пункту статті 299.11 статті 299 ПКУ ГУ ДПС у Дніпропетровській області прийнято рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку від 09.05.2024 року №11045/04-36-24-13/ НОМЕР_1 з 01.01.2024 року.

Рішення та ППР направлено платнику засобами поштового зв`язку 10.05.2024 в порядку визначеному статтею 42 ПК України.

Корінець повідомлення про вручення отримано ГУ ДПС у Дніпропетровській області 21.05.2024 року, в якому дата отримання особисто ФОП ОСОБА_1 - 15.05.2024 року.

Не погодившись із прийнятим рішенням, ФОП ОСОБА_1 було подано скаргу від 28.05.2024 року б/н до ДПС України (вх. до ДПС України від 30.05.2024 №21790/6) на податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 09.05.2024 року № про визначення грошового зобов`язання по єдиному податку та рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 09.05.2024 року №11045/04-36-24-13/ НОМЕР_1 про анулювання реєстрації платника єдиного податку.

Рішенням ДПС України про результати розгляду скарги від 26.07.2024 року №22956/6/99-00-06-01-03-06 (вх. ГУ ДПС у Дніпропетровській області №4597/8 29.07.2024) податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 09.05.2024 року № про визначення грошового зобов`язання по єдиному податку та рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 09.05.2024 року №11045/04-36-24-13/ НОМЕР_1 про анулювання реєстрації платника єдиного податку залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Не погоджуючись з правомірністю прийняття відповідачем вказаних рішень позивач звернувся до суду із цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що податковим органом не доведено обґрунтованість і правомірність прийняття спірних рішень.

Переглядаючи судове рішення, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.

Так спірні правовідносини регулюються приписами ПК України.

Пунктом 291.2 ст.291 ПК України встановлено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Згідно з п.291.3 ст.291 ПК України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

За приписами пп.2 п.291.4 ст.291 ПК України суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку, зокрема, друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв:

не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб;

обсяг доходу не перевищує 834 розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Відповідно до абз.1 п.294.1 ст.294 ПК України податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку першої, другої та четвертої груп є календарний рік.

Податковий (звітний) період починається з першого числа першого місяця податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем останнього місяця податкового (звітного) періоду (п.294.2 ст.294 ПК України).

Згідно з абз.1 пп.2 п.293.8 ст.293 ПК України платники єдиного податку другої групи, які перевищили у податковому (звітному) періоді обсяг доходу, визначений для таких платників у пункті 291.4 статті 291 цього Кодексу, в наступному податковому (звітному) кварталі за заявою переходять на застосування ставки єдиного податку, визначеної для платників єдиного податку третьої групи, або відмовляються від застосування спрощеної системи оподаткування.

Такі платники до суми перевищення зобов`язані застосувати ставку єдиного податку у розмірі 15 відсотків.

Заява подається не пізніше 20 числа місяця, наступного за календарним кварталом, у якому допущено перевищення обсягу доходу;

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану" від 30.06.2023 № 3219-ІХ, який набрав чинності 01.08.2023, доповнено розділ ХХ "Перехідні положення" ПК України підпунктом 9-1.4.3 пункту 9-1 підрозділу 8 такого змісту: встановити, що у 2023 звітному році обсяг доходу для відповідної групи платників єдиного податку, встановлений пунктом 291.4 статті 291 цього Кодексу, визначається пропорційно до кількості календарних місяців поточного календарного року, протягом яких платник єдиного податку не застосовував особливості оподаткування, встановлені пунктом 9 цього підрозділу.

Враховуючи зазначені зміни законодавства, платники податків, які станом на 31 липня 2023 року використовували особливості оподаткування та не відмовилися від їх використання самостійно, і до переходу на такі особливості були платниками єдиного податку, з 01 серпня 2023 року автоматично вважаються платниками єдиного податку тієї групи єдиного податку, на якій вони перебували до моменту переходу на застосування особливостей третьої групи (пп. 9-1.4.1 підрозд. 8 розд. ХХ ПК України).

У 2023 звітному році обсяг доходу для відповідної групи платників єдиного податку, встановлений п. 291.4 ПКУ, визначається пропорційно до кількості календарних місяців поточного календарного року, протягом яких платник єдиного податку не застосовував особливості оподаткування (пп. 9-1.4.3 підрозд. 8 розд. ХХ ПК України).

Ставки, встановлені п.п. 293.3-293.5 ПК України, застосовуються з урахуванням таких особливостей (п. 293.8 ПК України): платники єдиного податкудругої групи, які перевищили у податковому (звітному) періоді обсяг доходу в наступному податковому (звітному) кварталі за заявою переходять на застосування ставки єдиного податку, визначеної для платників єдиного податку третьої групи, або відмовляються від застосування спрощеної системи оподаткування.

Обсяг доходу для ФОП єдиного податку другої групи у спріпний період становить 834 розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (5587800 грн). Такі платники до суми перевищення зобов`язані застосувати ставку єдиного податку у розмірі 15%.

Згідно з п. 293.1 ст. 293 ПК України, ставки єдиного податку для платників першої групи встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - прожитковий мінімум), другої групи - у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), третьої групи - у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Підпунктом 2 пункту 293.2 статті 293 встановлено, що фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними, міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць: для другої групи платників єдиного податку - не більше 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно з пп. 2 п. 293.3 ст. 293, відсоткова ставка єдиного податку для платників третьої групи встановлюється у розмірі: 5 відсотків доходу - у разі включення податку на додану вартість до складу єдиного податку.

Відповідно до пп. 1 п. 293.4 ст. 293, ставка єдиного податку встановлюється для платників єдиного податку першої - третьої групи (фізичні особи - підприємці) у розмірі 15 відсотків: до суми перевищення обсягу доходу, визначеного у підпунктах 1, 2 і 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу.

Як свідчать встановлені обставини справи, відповідно до поданої позивачем податкової декларації платника єдиного податку за 2023 рік вбачається, що позивачем задекларовано: обсяг доходу за звітний (податковий) період згідно з пп. 2 п. 291.4 ст. 291 ПК України в розмірі 5387709,31грн. (а.с.43-45)

Обсяг доходу, що оподатковується за ставкою 15 відсотків згідно з пунктом 293.4 статті 294 ПК України, позивачем не декларувався.

Також з матеріалів справи слідує, що позивач перебувала у звітному періоді як платник єдиного податку на системі оподаткування 3 групи з 23.01.2023 по 30.06.2023 які використовують особливості оподаткування, зі сплатою податку в розмірі 2 відсотків доходу, та як платник єдиного податку на системі оподаткування 2 групи з 01.07.2023 із розміром єдиного податку 20% від мінімальної заробітної плати.

Відповідно до пп.9-1.4.3 п.9-1.4 п.9-1 підрозділу 8 розділу XX "Перехідні положення" ПК України обсяг граничного доходу ФОП ОСОБА_1 як для платника 2 групи у звітному 2023 році складав (2793900,00грн (5587800,00 грн) ((834 х 6700)/12) х 6), де 834 кількість мінімальних заробітних плат, 6700 грн. розмір мінімальної заробітної плати на 01.01.2023р., 12 і 6 кількість місяців (12 місяців у календарному році, 6 місяців тривалість перебування на групі 2), а отже задекларований дохід перебував поза межами, визначених нормами законодавства, а отже є вірними висновки відповідача про порушення позивачем приписів абз.2 пп.298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України та п.293.8 ст. 293 ПК України.

Таким чином оскаржене рішення податкового органу про застосування штрафних (фінансових) санкцій відповідно до ст. 123 ПК України є правомірним.

Також колегія суддів зазначає, що доводи позивача про те, що , станом на 01 серпня 2023 року, (початку дії підпункту 9-1.4.3. п.9-1.4 п.9-1 розділу XX "Перехідні положення" ПК України), вона не була учасником врегульованих правовідносин, та не використовувала особливостей оподаткування у вигляді оподаткування доходу єдиним податком розміром 2% та перевищення обсягу доходу, а отже, вказані норми, на її думку, не здійснювали праворегуляторний вплив на пi діяльність як фізичної особи-підприємця, є помилковими, оскільки запровадженні приписи пп. 9-1.4.3. п.9-1.4 п.9-1 розділу XX "Перехідні положення" ПК України не встановлюють нові та не змінюють визначені пунктом 291.4 ПК України вимоги до суб`єктів господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування.

Також є помилковими доводи позивача про те, що на час переходу на сплату єдиного податку на системі оподаткування 2 групи з 01.07.2023 із розміром єдиного податку 20% від мінімальної заробітної плати, не існувало будь яких обмежень, а приписи пп. 9-1.4.3. п.9-1.4 п.9-1 розділу XX "Перехідні положення" ПК України набули чинності 01.08.2023, оскільки позивач може самостійно обирає систему оподаткування, з урахуванням норм законодавства, а на момент подання декларації за 2023 рік вказана норма вже набрала чинності.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про протиправність рішення податкового органу про застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Щодо оскарження рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку.

Так суд першої інстанції зокрема зазначив, що це рішення не може бути прийнято за результатами проведення камеральної перевірки.

Колегія суддів визнає такі висновки суду помилковими з огляду на зазначене.

Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку визначений ст. 299 ПК України.

Пунктом 299.10. ст. 299 ПК України визначено, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу, в тому числі, у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України.

Відповідно до абз.1 п. 299.11. ст. 299 ПК України, у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Враховуючи зазначені норми законодавства, слід дійти висновку, що ними не передбачено проведення документальної перевірки платників єдиного податку першої - третьої груп з метою встановлення правомірності перебування на спрощеній системі оподаткування, проте встановлюють обов`язок контролюючого органу прийняти на підставі акта перевірки відповідне рішення.

Оскільки камеральною перевіркою встановлені порушення норм ПК України, які дозволяють контролюючому органу прийняти рішення відповідно до п. 299.11. ст. 299 ПК України, а під час перегляду справи судом апеляційної інстанції правомірність оскарженого податкового повідомлення-рішення доведено, підстави для скасування оскарженого рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку відсутні.

Таким чином, проаналізувавши обставини справи, наведені сторонами доводи та подані докази, у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача позивача підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2024 року в адміністративній справі №160/23272/24 скасувати та прийняти у справі нове судове рішення.

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя Н.П. Баранник

суддя А.А. Щербак