Справа № 460/15715/24
Суддя: О.Р. Гресько
Дата ухвалення: 2025-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 лютого 2025 року м. Рівне №460/15715/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді О.Р. Греська, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 , ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2

доГоловного управління Пенсійного фонду України в Одеській області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 (далі по тексту позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі по тексту відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії у разі втрати годувальника від 11.10.2024 №29;

зобов`язання призначити пенсію в разі втрати годувальника ОСОБА_1 та малолітньому сину ОСОБА_2 з 03.03.2023.

На обґрунтування позову позивач зазначає, що на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду відповідач повторно розглянув заяву позивача та повторно відмовив у призначенні пенсії. Позивач зазначає, що надала всі необхідні для призначення пенсії документи, а тому у відповідача не було правових підстав для відмови у такому призначенні. Крім того, в оскаржуваному рішенні відповідач зазначив, що період роботи з 02.08.1999 по 29.12.2003 можливо буде зарахувати до страхового стажу після надходження результату перевірки достовірності та обґрунтованості відомостей, зазначених в наданій для призначення пенсії довідці, для чого направлено запит від 11.10.2024 №1500-0304-9.155279 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві. Однак, на момент звернення до суду відповідач про результати вказаної перевірки мене не повідомив. Відтак, не виконавши вимоги, викладені у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду, відповідач безпідставно повторно прийняв рішення про відмову в призначенні пенсії. Зважаючи на викладене, рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії у разі втрати годувальника від 11.10.2024 за №29 є протиправним та підлягає скасуванню з одночасним зобов`язанням відповідача призначити вказану пенсію. На підставі викладеного, позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою суду від 30.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі; розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); відповідачу встановлено строк на подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, у встановлений судом строк подав відзив на позовну заяву. На обґрунтування позову зазначає, що на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду повторно розглянуто заяву позивача з врахуванням висновків апеляційного суду, наведених в мотивувальній частині цього судового рішення, та прийнято за результатами її розгляду рішення від 11.10.2024 №29 про відмову у призначенні пенсії. Відповідач зазначає, що вік померлого годувальника становив 45 років, страховий стаж - 07 років 01 місяць 09 днів, що не дає право на призначення пенсії по втраті годувальника. Вказує, що направлено лист щодо проведення перевірки обґрунтованості видачі та достовірності довідки про страховий стаж померлого годувальника ОСОБА_3 від 21.03.2007 № 12-4, яка видана МПП "Воскан" за період з 02.08.1999 по 29.12.2003. Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві складено акт від 06.11.2024 № 2600-1004-1/6746, яким встановлено, що підприємство МПП "Воскан" не знаходиться за своєю адресою по АДРЕСА_1 , що унеможливлює здійснити перевірку. У зв`язку з цим, право позивача на призначення пенсії відсутнє, оскільки не підтверджено 10 років страхового стажу у померлого годувальника. На підставі викладеного, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

31.05.2023 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області з заявою про призначення їй та малолітньому сину ОСОБА_2 пенсії у разі втрати годувальника ОСОБА_3 .

За правилами екстериторіальності заяву та додані до неї матеріли передано на розгляд ГУ ПФ України в Одеській обл.

07.06.2023 відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області прийняв рішення № 29 про відмову у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу годувальника (10 років). Зокрема, страховий стаж померлого годувальника становить 06 років 06 місяців 29 днів. При цьому, не зараховано період роботи з 02.08.1999р. по 19.12.2003р. згідно з довідкою №12-4 від 21.03.2007р., оскільки відомості про цей період є відсутніми в Індивідуальних відомостях про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; запис у трудовій відсутній. За наявним страховим стажем права на пенсію згідно п.1 ст.36 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування не має.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 08.02.2024 у справі №460/18345/23 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 29 від 07.06.2023 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії у разі втрати годувальника; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_3 період роботи з 02.08.1999 по 29.12.2003 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення їй та її неповнолітньому сину ОСОБА_2 пенсії у разі втрати годувальника, з урахуванням висновків суду; стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2024 рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08.02.2024 в адміністративній справі №460/18345/23 скасовано та прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_1 , діючої в особистих інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській обл. № 29 від 07.06.2023 про відмову в призначенні пенсії у зв`язку із втратою годувальника. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській обл. повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , діючої в особистих інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , від 31.05.2023 про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника (із доданими до неї підтверджуючими документами) та прийняти за результатами її розгляду в установленому порядку рішення, з обов`язковим врахуванням висновків апеляційного суду, наведених в мотивувальній частині цього судового рішення. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2024 у справі №460/18345/23 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянуто заяву позивача про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника та прийнято рішення №29 від 11.10.2024 про відмову у призначенні пенсії.

Вважаючи таке рішення протиправним, позивач звернулася до суду з даною позовною заявою про його скасування.

Вирішуючи адміністративний спір по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії суб`єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Згідно з статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, а також порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, визначає Закон України № 1058-IV від 09.07.2003 Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (надалі - Закону № 1058-IV).

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно із частиною третьою статті 4 Закону № 1058-IV виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Відповідно до статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Частиною 1 статті 36 Закону № 1058-IV визначено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Згідно з частиною другою вказаної статті непрацездатними членами сім`ї вважаються:

1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;

2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні;

3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

В силу приписів частини третьої зазначеної статті до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:

1) були на повному утриманні померлого годувальника;

2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

В свою чергу, за правилами частини першої статті 32 Закону № 1058-IV особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією, зокрема, для осіб з інвалідністю II та III груп: від 43 років до досягнення особою 45 років включно - 10 років.

Відповідно до частини першої статті 38 Закону № 1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно.

За правилами статті 39 Закону № 1058-IV на всіх членів сім`ї, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, призначається одна спільна пенсія.

Отже, за загальним правилом обов`язковою умовою для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до норм Закону № 1058-IV є наявність в годувальника необхідного страхового стажу на день смерті.

Статтею 24 Закону № 1058-IV визначено порядок обчислення страхового стажу. Страховий стаж - це період (строк), упродовж якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і за який щомісяця сплачено страхові внески в сумі, не меншій за мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду України відповідно до вимог Закону № 1058-IV за відомостями, що містяться в системі персоніфікованого обліку. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувались до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що було чинним раніше, крім випадків, передбачених Законом № 1058-IV.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За змістом статті 56 Закону України Про пенсійне забезпечення до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно з статтею 62 цього Закону основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Аналогічна норма передбачена постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, якою регламентовано порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно з пунктом 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 18 зазначеного Порядку за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Із наведених законодавчих норм слідує, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Також тривалість страхового стажу для визначення права на призначення пенсії визначається: до 01.01.2004 - на підставі документів про стаж, що визначені постановою КМ України № 637 від 12.08.1993 Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, а періоди роботи, починаючи з 01.01.2004, - за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Водночас, на виконання Указу Президента України № 401 від 04.05.1998 та постанов КМ України № 794 від 04.06.1998, № 832 від 08.06.1998 персоніфікований облік відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування впроваджувався протягом 1998 - 2000 років. Починаючи з 01.07.2002, обчислення пенсій здійснюється із заробітку особи за період після 01.07.2000 за даними системи персоніфікованого обліку (пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України № 794 від 04.06.1998).

З урахуванням викладеного, персоніфікований облік відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування з 01.07.2000 є обов`язковим; при підтвердженні страхового стажу, зокрема, у період з 01.07.2000 по 31.12.2003 за даними трудової книжки, підлягають звірці з відомостями персоніфікованого обліку.

Як слідує з матеріалів справи, відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області відмовив у призначенні ОСОБА_1 пенсії у разі втрати годувальника у зв`язку з відсутністю в останнього необхідного страхового стажу 10 років.

При цьому, у рішенні № 29 від 11.10.2024 про відмову в призначенні пенсії зазначено, що не зараховано період роботи з 02.08.1999 по 19.12.2003 згідно з довідкою № 12-4 від 21.03.2007, оскільки відомості про цей період є відсутніми в Індивідуальних відомостях про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; також відповідного запису в трудовій книжці померлого немає.

Позивач разом з заявою про призначення пенсії долучила копію трудової книжки померлого годувальника від 01.04.2019, яка не містить відомостей про роботу останнього за спірний період з 02.08.1999 по 29.12.2003.

Разом з тим, заявницею було подано довідку МПП Воскан № 12-4 від 21.03.2007, за змістом якої ОСОБА_3 з 02.08.1999 прийнятий на роботу вантажником згідно з наказом №13 від 02.08.1999 та 29.12.2003 звільнений за власним бажанням відповідно до наказу № 19 від 29.12.2003.

У постанові від 30.09.2024 у справі №460/18345/23 Восьмий апеляційний адміністративний суд зазначив, що аналіз представленої довідки вказує на те, що остання є неповною, оскільки не містить всіх необхідних відомостей про спірний період роботи ОСОБА_3 на вказаному підприємстві (зокрема, не вказує на виплату останньому заробітної плати, не зазначає про сплату страхових внесків тощо).

Відповідно до частини третьої статті 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

На підставі пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затв. постановою Правління ПФ України № 22-1 від 25.11.2005, (надалі - Порядок № 22-1) при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж.

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно з пунктом 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

У спірному рішенні відповідач вказав, що направив запит до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві для перевірки достовірності та обґрунтованості відомостей, зазначених в наданій для призначення пенсії довідці МПП Воскан № 12-4 від 21.03.2007.

У відповідь на вказаний запит Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві надіслало на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області акт про відсутність суб`єкта господарювання за місцем реєстрації №2600-1004-1/6746 від 06.11.2024, в якому зазначено, що відповідно до проведеного обстеження встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 підприємство МПП ВОСКАН не знаходиться. За даною адресою розташований п`ятиповерховий житловий будинок. Вивіски з назвою організації відсутні. Підприємство МПП ВОСКАН за адресою АДРЕСА_1 не розшукано.

Системний аналіз норм пенсійного законодавства дає підстави для висновку, що у зв`язку із зверненням позивача щодо призначення пенсії відповідач зобов`язаний перевірити, зокрема, чи має заявник (в даному випадку померлий годувальник) стаж роботи. У свою чергу, суд перевіряє, зокрема, чи діяв орган ПФ України обґрунтовано, тобто, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Детальний аналіз рішення від 11.10.2024 №29 вказує на те, що відмова пенсійного органу повторно обґрунтована неможливістю перевірити достовірність сплати страхових внесків щодо періодів роботи позивача на МПП Воскан.

Суд зазначає, що на момент прийняття спірного рішення від 11.10.2024 №29 до відповідача акт Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №2600-1004-1/6746 від 06.11.2024 не надходив, а тому не міг бути взятий до уваги при його прийнятті.

Таким чином, рішення від 11.10.2024 №29 є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

В частині вирішення вимог про зобов`язання відповідача призначити позивачу та її малолітньому сину пенсію у зв`язку із втратою годувальника, суд враховує наступне.

Відповідно до вимог процесуального закону суд має право визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії. Суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

При цьому застосування такого способу захисту в цій справі вимагає з`ясування судом, чи виконано позивачем усі визначені законом умови, необхідні для призначення спірної пенсії.

Разом з тим, наведених обставин судом не встановлено. Оцінка правомірності відмови в призначенні пенсії стосувалася лише тих мотивів, які наведені відповідачем у рішенні від 11.10.2024 №29. Однак, під час судового розгляду не встановлено у повній мірі, чи ці мотиви є вичерпними і чи дотримано позивачем усіх інших умов для призначення такої пенсії.

Вказані дії (в тому числі перевірка заявленого стажу) належать до повноважень пенсійного органу і суд позбавлений можливості за таких умов вирішувати питання про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника.

Отже, суд приходить до переконливого висновку про те, що належним способом захисту та відновлення прав позивача та її малолітнього сина у цій справі буде зобов`язання відповідача повторно розглянути відповідну заяву позивача про призначення їм пенсії у зв`язку із втратою годувальника.

За приписами частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що встановлені у справі обставини частково підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, позовну заяву належить задовольнити частково.

У відповідності до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 11.10.2024 №29 про відмову в призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , діючої в особистих інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , від 31.05.2023 про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника (із доданими до неї підтверджуючими документами), з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, буд.83,м. Одеса,Одеська обл.,65012. ЄДРПОУ/РНОКПП 20987385)

Повний текст рішення складений 12.02.2025.

Суддя Олег ГРЕСЬКО