Справа № 946/10148/24
Суддя: Присакар О. Я.
Дата ухвалення: 2025-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/946/33/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2025 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Присакар О.Я.,

за участю: секретаря судового засідання Воронової В.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Одеській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, зафіксоване не в автоматичному режимі ЕНА № 3639959 від 10 грудня 2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Одеській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, зафіксоване не в автоматичному режимі ЕНА № 3639959 від 10 грудня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, мотивуючи тим, що 10.12.2024 року о 20:22:39 годин в м. Ізмаїл по вул. Чернишевського, 16 водій ОСОБА_3 керувала транспортним засобом із ввімкненим ближнім світлом фар, але була зупинена працівниками поліції, на вимогу яких пред`явила посвідчення водія та документи на транспортний засіб. Водночас, поліцейський зазначив, що світло фар автомобіля є «тусклим». У відповідності до п.19.1.а ПДР у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: а) на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла. ОСОБА_3 заявляє, що під час руху транспортного засобу за адресою м. Ізмаїл по вул. Чернишевського, 16 на автомобілі були ввімкнені фари ближнього світла. На заперечення ОСОБА_4 , що ближнє світло фар та габаритні вогні автомобіля горіли під час руху автомобіля та його зупинки й вимогу продемонструвати докази відсутності світла чи його недостатності, поліцейський відмовився надавати як докази, так й будь-які пояснення, а склав протокол, фактично не проводивши розгляд справи, як те передбачено положеннями Глави 22 КУпАП, зокрема ст.ст. 278, 279, 280 КУПАП. ОСОБА_3 в постанові письмово зазначила, що правил не порушувала, світло фар горіло. Таким чином, поліцейський не провівши розгляд справи, безпідставно, без належних, достовірних та допустимих доказів склав вищевказану постанову, чим порушив вимоги ст.ст. 7, 9, 122, 278, 279, 280, 283 КУпАП, яка має бути скасована як незаконна.

В судове засідання позивач не з`явився, представник позивача надав заяву від 13.02.2025 року про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні.

В судове засідання представник відповідача - Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Одеській області не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, надав до суду письмовий відзив, згідно якого просив відмовити в задоволенні позову, мотивуючи тим, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується відеозаписом з автомобільного відео реєстратора та портативного відео реєстратора поліцейського. Зі змісту наданих до суду відеозаписів вбачається факт руху транспортного засобу під час керування позивачем в темну пору доби з вимкненим ближнім світлом фар.

Згідно ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-2, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки до електронного кабінету, а за його відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Дослідивши матеріали справи, відеозапис, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 10.12.2024 року в ході виконання службових обов?язків, інспектором відділу організації несення служби в м. Ізмаїл УПІ в Одеській області ДПП лейтенант поліції Юденко А.В., в Одеській обл., м. Ізмаїл, вул. Гетьмана Мазепи, 16, відносно ОСОБА_4 була складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 3639959 від 10 грудня 2024 року, якою на підставі ч. 2 ст. 122 КУпАП застосовано до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

З постанови серії ЕНА № 3639959 від 10 грудня 2024 року вбачається, що ОСОБА_3 , 10.12.2024 року о 20:22:39 в м. Ізмаїлі, вул. Гетьмана Мазепи (Чернишевського), 16, керувала транспортним засобом HONDA CIVIC, реєстраційний номер НОМЕР_1 без ввімкненого ближнього світла фар в темну пору доби, чим порушила п. 19.1.а ПДР на всіх механічних транспортних засобах у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені фари ближнього (дальнього) світла, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Частина 2 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно п. 19.1.а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами) на всіх механічних транспортних засобах у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені фари ближнього (дальнього) світла.

Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підтвердження факту руху позивача в темну пору доби без ввімкненого ближнього світла фар відповідачем надано суду CD диск, який містить файл: «export-7y8cp.mp4»; «NO1714-008556F.MP4»; «NO1814-008557F.MP4».

Так, з файлу «NO1714-008556F.MP4» вбачається, що автомобіль HONDA CIVIC, реєстраційний номер НОМЕР_1 10.12.2024 року о 20:17:30 здійснює маневр повороту направо з вул. Івана Франко на пр. Миру в сторону вул. Клушина в м. Ізмаїл, при цьому на вказаному транспортному засобі були ввімкнені фари.

Також з даного відеозапису вбачається, що поліцейське авто здійснило розворот і поїхало за автомобілем HONDA CIVIC, реєстраційний номер НОМЕР_1 по просп. Миру далі по вул. Білгород - Дністровській.

З файлу «NO1814-008557F.MP4» вбачається, що автомобіль HONDA CIVIC, реєстраційний номер НОМЕР_1 рухаючись по вул. Білгород Дністровській здійснив поворот ліворуч і зупинився в м. Ізмаїлі по вул. Гетьмана Мазепи (Чернишевського).

Початок запису на файлі «export-7y8cp.mp4» розпочинається о 20:27:07 і містить процедуру розгляду адміністративної справи, після зупинки транспортного засобу, о 20:30:24 інспектор поліції зачитує права, однак, позивач в цей момент розмовляла по телефону, тобто поліцейський формально зачитав права, не пересвідчившись, що особа зрозуміла свої права.

При цьому, суд зазначає, що відеозаписи надані відповідачем не містять доказів керування позивачем 10.12.2024 року о 20:22:39 в м. Ізмаїлі, вул. Гетьмана Мазепи (Чернишевського), 16, транспортним засобом HONDA CIVIC, реєстраційний номер НОМЕР_1 без ввімкненого ближнього світла фар в темну пору доби.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначив, що зробивши порівняння Стоп-кадра 1 (знаходження автомобіля на вул. І. Франка) та Стоп кадра 2 (знаходження автомобіля на вул. Гетьмана Мазепи (Чернишевського) видно, як на Стоп-кадрі 1 крайні фари, які відповідають за ближне/дальне світло не працюють, а на Стоп-кадрі 2, де автомобіль позивача вже стоїть, після зупинки працівниками поліції у якого ввімкнені крайні фари ближнього світла.

Суд зазначає, що Стоп-кадр 1 зроблений під час повороту автомобіля з вул. Івана Франко на пр. Миру в сторону вул. Клушина і не може бути доказом керування позивачем автомобілем без ввімкненого ближнього світла фар в темну пору доби по вул. Гетьмана Мазепи (Чернишевського), 16.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а зазначив наступне: «…У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи».

Отже, згідно принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-ІV встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, є не доведеним.

Суд зазначає, що одна тільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідна позиція викладена в постанові Верховного суду від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17, № рішення 73700340, головуючий Стрелець Т.Г.

Враховуючи, що представником Управління патрульної поліції в Одеській облаcті Департаменту патрульної поліціїне було надано жодного допустимого, достовірного та достатнього доказу, який міг би підтвердити правомірність оскаржуваного позивачем рішення, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимісерії ЕНА № 3639959 від 10 грудня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 510 грн. і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі ч. 1 ст. 139 КАС України підлягають стягненню з Управління патрульної поліції в Одеській облаcті Департаменту патрульної поліціїна користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 605 грн. 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Одеській облаcті Департаменту патрульної поліції.

Керуючись ст.ст. 241, 268, 269, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ; адреса проживання: АДРЕСА_1 ) до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Одеській облаcті (місцезнаходження: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 5) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимісерії ЕНА № 3639959 від 10 грудня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 510 грн. і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Одеській облаcті Департаменту патрульної поліціїна користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 605 грн. 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Одеській облаcті Департаменту патрульної поліції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 13 лютого 2025 року.

Суддя: О.Я.Присакар