Справа № 460/14303/24
Суддя: Кучина Н. Г.
Дата ухвалення: 2025-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2025 року м.Рівне

Рiвненський мiський суд Рівненської області

в складі головуючого судді Кучиної Н.Г.,

секретар судового засідання Коресьо В.Р.,

учасники справи :

позивач ОСОБА_1

представник позивача, адвокат Довбенко Г.В.

представник відповідача Долінський Т.Й.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в мiстi Рiвному спpаву за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач), в якому просить скасувати постанову № 4/464 від 15 листопада 2024 року щодо притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

В обґрунтування позову посилається на те, що 15 листопада 2024 року відносно нього було винесено постанову №4/464 за справою про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, нібито за повторне протягом року вчинене порушення. В постанові не вказано обґрунтованих доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, доказів про наявність відомостей про належне повідомлення особи про дату, час і місце розгляду справи, а також дотримання інших вимог КУпАП щодо розгляду справи. Відповідальності в сумі 17 000 грн ч. 2 ст. 210-1 КУпАП не передбачено. При цьому, відповідачем не надано доказів, що саме ним як начальником ТЦК СП (або РТЦК СП) було розглянуто справу, а не лише формально підписано постанову, а справу було розглянуто та складено іншою посадовою особою, яка не має права розглядати справи за статтею 210-1 КУпАП.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2024 року справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 була передана на розгляд до Рівненського міського суду Рівненської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 10 січня 2025 року, матеріали позовної заяви передано на розгляд судді Кучиній Н.Г.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 13 січня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами.

29 січня 2025 року від позивача надійшло клопотання про розгляд справи з участю сторін.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 06 лютого 2025 року було здійснено перехід до розгляду справи за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача позовні вимоги визнав, зазначив, що при складанні постанови було допущено помилку щодо кваліфікації дій ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, подані докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 15 листопада 2024 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 капітан ОСОБА_2 розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та виніс постанову № 4/464 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 2 статті 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення від 15 листопада 2024 року, якою позивача визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн 00 коп.

Відповідно до ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до пункту 12 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою КМУ №154 від 23 лютого 2022 року, керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначені статтею 235 Кодексу України, і накладати адміністративні стягнення.

Як вбачається з ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до вимог ст. 279 КУпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Як встановлено судом, 15 листопада 2024 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 розглянуто матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та винесено постанову № 4/464 від 15 листопада 2024 року, якою позивача визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення.

Однак, норма ч. 2 ст. 210-1 КУпАП передбачає відповідальність виключно за повторне протягом року вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 210-1 КУпАП. Зокрема, об`єктивна сторона ч. 2 ст. 210-1 КУпАП полягає у повторному протягом року вчиненню порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Відтак, позивач притягується до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, де кваліфікуючою ознакою даного правопорушення є повторність такого, хоча в оскаржуваній постанові відповідача відсутнє формулювання обвинувачення ОСОБА_1 із кваліфікуючою ознакою «повторне протягом року вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню», як обов`язкової кваліфікуючої ознаки правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Суд зазначає, що одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути мотивованим.

Крім того, покликання на положення ст.210-1 КУпАП не можна розглядати як конкретне відображення суті правопорушення, оскільки у згаданих нормах перераховані декілька дій, які можуть підпадати під об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, стосуються різних суб`єктів, які повинні відповідати за них, а суд не вправі самостійно виокремлювати ті істотні ознаки складу правопорушення, які наявні в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, перебираючи таким чином на себе функції сторони обвинувачення.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, в адміністративному процесі у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень, правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постанові від 17 липня 2019 року у справі №295/3099/17.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, суд вважає, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, поставленого йому у вину, а тому постанова №4/464 від 15 листопада 2024 року по справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.210-1 КУпАП, винесена тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 про накладення на нього адміністративного стягнення у розмірі 17000,00 гривень підлягає скасуванню, а провадження у справі відповідно до положень ст.286 КАС України закриттю.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пункту 8 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (зі змінами, відомості Верховної Ради України (ВВР), 1992, № 27, ст.385, введено в дію Постановою ВР № 2233-XII від 25.03.92, ВВР, 1992, № 27, ст.386) Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 7 Положення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, м. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства.

Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, м. Києва та Севастополя.

Отже, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З огляду на викладене, беручи до уваги положення КАС України, суд доходить висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_3 судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1211 грн 20 коп.

Керуючись ст.ст. 9, 19, 72-77, 241-246, 255, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити повністю.

Скасувати постанову т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 4/464 від 15 листопада 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу 17 000 грн у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.210-1 КУпАП.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210-1 КУпАП - закрити.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 внести виправлення у застосунок "Резерв +", виключити відмітку про порушення військового обліку відносно ОСОБА_1 , внесену на підставі постанови № 4/464 від 15.11.2024 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 .

Повне судове рішення складене 13 лютого 2025 року.

Суддя Н.Г.Кучина