Справа № 440/4443/24
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2025-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/4443/24
Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Канигіної Т.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо перерахунку пенсії та конвертації заробітної плати згідно з довідкою №37 від 09.07.2012 у перерахунку розміру пенсії ОСОБА_1 , також неперерахування пенсії при переході на пенсію за віком з 16.09.2021 та зарахування періоду з 01.07.2000 по 30.09.2003 для підрахунку індивідуального коефіцієнта заробітної плати;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок пенсії по віку із зарахуванням середньої заробітній плати за 2018-2020 роки - 9118,81 грн ОСОБА_1 з 16.09.2021 згідно з пунктом 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV та пункту 1.8 підпункту 7 порядку 22-1 від 25.11.2005 "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 23.07.2021 згідно з довідкою №37 від 09.07.2012 з урахуванням індивідуального коефіцієнта заробітної плати;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням індивідуального коефіцієнта заробітної плати та страхового стажу з 01.07.2000 по 30.09.2003.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у розрахунках ПФУ кількості місяців страхового стажу позивачу було пораховано період з 01.07.2001 до 30.09.2003, при цьому, зазначивши 0,00 у всіх графах заробітної плати. Розрахунок проводився без урахування індивідуального коефіцієнта заробітної плати за місяцями не отриманого доходу.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 22.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/4443/24; витребувано докази.

До Полтавського окружного адміністративного суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області подано відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість доводів позивача.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30.12.2024 витребувано у ОСОБА_1 належним чином засвідчену копію трудової книжки, докази, що підтверджують страховий стаж 24 місяців з 05.08.2013 (дата призначення пенсії по інвалідності).

06.01.2025 позивачем подано до суду письмові пояснення на виконання ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 30.12.2024, у яких зазначив, що після призначення позивачу пенсії по інвалідності 3 групи, позивач не працював за станом здоров`я. Тому страхового стажу 24 місяця не має.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до пенсійної справи позивача з 05.08.2013 йому призначено пенсію по інвалідності, на підставі заяви від 16.09.2021 про перехід на інший вид пенсії позивача переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, про що прийнято рішення від 22.09.2021. При обчисленні розміру пенсії враховано страховий стаж тривалістю 35 років 7 місяців 12 днів та заробітна плата за період з 01.07.2000 по 31.07.2012.

19.03.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з заявою з приводу обчислення розміру заробітної плати для розрахунку пенсії за віком.

Листом Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 03.04.2024 №7567-6369/С-02/8-1600/24 повідомило, що як показала перевірка, первинно пенсію по інвалідності II групи відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" позивачу призначено 05.08.2013. Заробітна плата за період з 01.07.2000 по 30.09.2003 за даними індивідуальних відомостей про застраховану особу відсутня, хоча згідно з наданими документами в цей час позивач працював в малому приватному підприємстві "Ліберті", тому заробітну плату для розрахунку пенсії враховано нульовим значенням, період з 01.01.2009 по 30.06.2012 обчислено згідно з довідкою від 09.07.2012 № 37, що видана ТОВ "Вадо" м. Магадан, при визначенні середньомісячного заробітку суми заробітної плати, нараховані в російських рублях, переведено в гривні згідно з офіційним курсом Національного банку України іноземної валюти до національної на момент призначення пенсії, тобто станом на серпень 2013 року, як і передбачено чинним законодавством (за червень 2012 заробітну плату враховано без урахування компенсації за невикористану відпустку), та за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку. З 16.09.2021 позивача переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком за Законом №1058 на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, які знаходились на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі. На даний час розмір пенсії обчислено виходячи з тривалості страхового стажу 36 років 26 днів (коефіцієнт страхового стажу 0,36000) та з урахуванням заробітної плати за період з 01.07.2000 по 31.07.2012 (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати - 1,37773). Зазначено, що на даний час загальний розмір пенсійної виплати становить 3988,73 грн, де: 3965,12 грн - основний розмір пенсії; 23,61 грн - доплата за 1 рік понаднормового стажу.

Вважаючи розмір пенсійного забезпечення необґрунтованим, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та відповідним доводам сторін, суд дійшов таких висновків.

Щодо позовної вимоги щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок пенсії по віку із зарахуванням середньої заробітній плати за 2018-2020 роки - 9118,81 грн ОСОБА_1 з 16.09.2021 згідно з пунктом 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV та пункту 1.8 підпункту 7 порядку 22-1 від 25.11.2005 "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", суд зазначає таке.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі за текстом - Закон № 1058-IV) відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Водночас, статтею 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі за текстом - Закон № 1788-ХІІ) передбачено призначення трудових пенсій: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Частиною другою статті 40 Закону № 1058-IV визначено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Згідно з абзацом другим частини третьої статті 45 Закону № 1058-IV при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Законом України від 03.10.2017 №2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" розділ XV Закону № 1058-IV доповнено пунктом 4-3, згідно з яким пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 01.10.2017 перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Відповідно до абзацу третього частини третій статті 45 Закону № 1058-IV якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати і набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії (попереднього перерахунку пенсії без урахування перерахунку, передбаченого абзацом п`ятим частини четвертої статті 42 цього Закону) незалежно від перерв у роботі, під час переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена (визначений) частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз положень частини третьої статті 45 Закону №1058-IV свідчить про те, що зазначеною нормою регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом (пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника), на інший. Показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Подібні правовідносини вже були предметом розгляду у Верховному Суді. Зокрема, у постанові від 16.06.2020 (справа №127/7522/17) Верховний Суд зазначив, що за змістом частини третьої статті 45 Закону №1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви, на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Таким чином, лише при переведенні з одного виду пенсії на інший можуть застосовуватись норми частини третьої статті 45 Закону №1058-ІV щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Також зазначені висновки Верховного Суду узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду України, який у постанові від 29.11.2016 у справі №133/476/15-а (№21-6331а15) обґрунтовано зазначив, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 1788-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно із частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV.

Зазначена правова позиція Верховного Суду України була підтримана і Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 у праві № 876/5312/17.

Отже, показник середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за переведенням на інший вид пенсії, застосовуються виключно при переведенні вперше пенсії з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, у разі, якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу.

Підстави для проведення перерахунку розміру пенсії визначені статтею 42 Закону № 1058-ІV.

У частині четвертій статті 42 Закону № 1058-ІV передбачено, що у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

З наданих матеріалах справи вбачається, що з 2013 року позивачу призначено пенсію по інвалідності відповідно до норм Закону №1058, що не заперечується відповідачем.

Водночас, сторонами не заперечується, що після призначення позивачу пенсії по інвалідності 3 групи у 2014 році (як зазначив сам позивач у заяві від 05.01.2025), позивач не працював, тому страхового стажу 24 місяця не має.

За призначенням пенсії за віком відповідно до норм Закону №1058-IV позивач вперше звернувся 16.09.2021, що підтверджується заявою позивача від 16.09.2021 /а.с.41/, а також протоколом відповідача /а.с.42/.

При цьому позивач посилається приписи пункту 1.8 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, згідно з яким днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, припиненням перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отриманням пенсії за місцем фактичного проживання, продовженням виплати пенсії за довіреністю, виплатою частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплатою пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведенням виплати пенсії за новим місцем проживання, у зв`язку із працевлаштуванням (звільненням), початком (припиненням) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія - дата реєстрації заяви зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Отже, дійсно, як стверджує позивач, днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія - дата реєстрації заяви зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Проте наведена норма не передбачає нарахування та виплату територіальним органом Пенсійного фонду України пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням такої пенсії, а саме: за 2018-2020 роки.

Крім того, за частиною другою статті 40 Закону № 1058 заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 01.01.2018 по 31.12.2018, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки.

Таким чином, визначення середньої заробітної плати пов`язано зі сплатою страхових внесків за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з частинами першою-третьою статті 20 Закону №1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Обчислення страхових внесків територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі складених актів перевірки правильності нарахування та сплати страхових внесків, звітності, що подається страхувальником, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суму заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

З урахуванням наведеного, доводи позивача про необхідність здійснення перерахунку пенсії з огляду на середню заробітну плату по Україні за 2018-2020 роки у сумі 9118,81 грн спростовуються вищенаведеним та не відповідають вимогам законодавства України.

Зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у цій частині позову.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо перерахунку пенсії та конвертації заробітної плати згідно з довідкою №37 від 09.07.2012 у перерахунку розміру пенсії ОСОБА_1 , також неперерахування пенсії при переході на пенсію за віком з 16.09.2021 та зарахування періоду з 01.07.2000 по 30.09.2003 для підрахунку індивідуального коефіцієнта заробітної плати; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 23.07.2021 згідно з довідкою №37 від 09.07.2012 з урахуванням індивідуального коефіцієнта заробітної плати; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням індивідуального коефіцієнта заробітної плати та страхового стажу з 01.07.2000 по 30.09.2003, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 41 Закону №1058-IV до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5, 6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Згідно із частиною першою статті 43 Закону №1058-IV перерахунок пенсій за віком, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Статтею 72 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ передбачено, що при обчисленні середньомісячного заробітку працівникам за роботу за межами України враховується заробітна плата, яку вони одержували перед виїздом (статті 64-67), або за їх вибором заробіток, що визначається відповідно до статті 73 цього Закону, а за умови сплати в цей період внесків до Пенсійного фонду України - на загальних підставах.

Суд звертає увагу, що позивач просить здійснити перерахунок пенсії згідно з довідкою №37 від 09.07.2012 з урахуванням індивідуального коефіцієнта заробітної плати та страхового стажу з 01.07.2000 по 30.09.2003.

Водночас, позивачем до матеріалів справи надано довідку №38 від 09.07.2012, відповідно до якої позивач у період з 08.01.2009 по 29.06.2012 працював у ТОВ "ВАДО". Також у довідці зазначено, що на період заробітної плати з 08.01.2009 по 29.06.2012 були сплачені страхові внески в органи міністерства по податкам Російської Федерації за встановленим ставками.

Також матеріали справи містять довідку №37 від 09.07.2012 про зарахування заробітної плати позивача для нарахування пенсії, видану ТОВ "ВАДО", яка містить відомості щодо заробітної плати та сплати страхових внесків в органи міністерства по податкам Російської Федерації за встановленим ставками.

Указані довідки були надані відповідачу разом із заявою про перерахунок пенсії.

У листі від 03.04.2024 відповідачем зазначено, що розмір пенсії обчислено виходячи з тривалості страхового стажу 36 років 26 днів (коефіцієнт страхового стажу 0,36000) та з урахуванням заробітної плати за період з 01.07.2000 по 31.07.2012 (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати - 1,37773).

Водночас, суд звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів наявності страхового стажу позивача з 01.07.2000 по 30.09.2003: довідка №37 від 09.07.2012 взагалі не містить інформації за період 2000-2003 роки; позивачем копію трудової книжки не надано, оскільки він не мав трудової книжки (як зазначив у заяві від 05.01.2025).

Інші доводи позивача є безпідставними та не впливають на висновки суду.

Суд зазначає, що згідно із пунктом 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 09.12.1994, статтю 6 пункту 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

З огляду на викладене, оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, у разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень.

Проте у цій справі суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, у зв`язку з чим відсутні підстави для відшкодування судових витрат, понесених позивачем.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області ( вул. Гоголя, буд.34, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Канигіна Т.С.