Справа № 200/8302/24
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2025-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2025 року Справа№200/8302/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Голошивця І.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування п.9 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.10.2024 року №3684 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування п.9 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.10.2024 року №3684 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 (далі відповідач). 20 жовтня 2024 року тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ № 3684 від 20.10.2024 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким вирішено: п.9 За порушення обов`язків військової служби, а саме пунктів 11-12, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, що виявилось 11.10.2024 року у невиконанні усного розпорядження заступника командира частини з психологічної підтримки персоналу - начальника відділення психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 про прибуття на місце урочистого заходу з нагоди святкування дня фахівців логістичного забезпечення Збройних Сил України для фотозйомки та подальшого висвітлення урочистого заходу, притягнути позивача до дисциплінарної відповідальності, накласти дисциплінарне стягнення - оголосити сувору догану. Позивач не погоджується з даним наказом та вважає, що дії командирів є протиправними, а п.9 наказу відповідача №3684 від 20.10.2024 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» слід визнати протиправним та скасувати його.

Військовою частиною НОМЕР_1 (далі - відповідач) було надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено наступне, що 11.10.2024 заступником командира частини з психологічної підтримки персоналу - начальником відділення психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_2 надано усну вказівку тимчасово виконуючому обов`язки начальника відділення комунікацій відділення комунікацій військової частини НОМЕР_1 капітану ОСОБА_1 стосовно прибуття на місце проведення урочистого заходу (про яке окремо їй було доведено раніше) з нагоди святкування дня фахівців логістичного забезпечення Збройних Сил України для фотозйомки та подальшого висвітлення урочистого заходу в соцмережах. В свою чергу, того ж дня, позивач проігнорувала та не виконала усну вказівку заступника командира частини з психологічної підтримки персоналу - начальника відділення психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 мотивуючи це тим, що останній не має повноважень надавати вказівки не підпорядкованому йому складу, оскільки позивач підпорядковується командиру військової частині НОМЕР_1 . Відповідач зауважив, що заступник командира бригади (полку, окремого батальйону) з морально-психологічного забезпечення підпорядковується командирові та є прямим начальником усього особового складу полку (окремого батальйону) та відповідно до директиви Головнокомандувача Збройних Сил України д-321/92/дск від 25.10.2024 внесено зміни в штат Десантно-штурмових військ Збройних Сил України, а саме, замість відділення з морально психологічного забезпечення введено відділення психологічної підтримки персоналу, а відповідно змінилась назва посади заступника командира частини з морально психологічного забезпечення - начальника відділення морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , яка стала називатись заступник командира частини з психологічної підтримки персоналу - начальник відділення психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 . Відповідач наголосив на тому, що проведення службового розслідування не є обов`язковою передумовою притягнення військовослужбовця навіть до дисциплінарної відповідальності. Призначення службового розслідування є правом, а не обов`язком особи, яка ухвалює рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Дана правова позиція співпадає з висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду викладеними 13.06.2024 у справі № 420/9472/23. Відповідач зауважив, що позивачем взагалі не ставиться під сумнів саме правопорушення, яке нею скоєне, що і стало причиною складання рапорту та у подальшому видано наказ командиром військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) № 3684 від 20.10.2024 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», а звертає увагу лише на формальні наче порушення під час видання цього наказу. Окрім того, відповідач закцентував свою увагу на тому, що місце проведення урочистого заходу з нагоди святкування дня фахівців логістичного забезпечення Збройних Сил України також проводилось в районі ведення воєнних (бойових) дій, а відповідно позивач вводить в оману безпідставними твердженнями про фізичну неможливість позивача виконати наказ прямого начальника. Вчинення даного правопорушення підтверджується фактами та обставинами, що викладені у рапорті заступника командира частини з психологічної підтримки персоналу - начальника відділення психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 , правопорушення має прямий причинно-наслідковий зв`язок з проходженням військової служби. На підставі викладеного командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ (з адміністративно-господарської діяльності) від 30.10.2024 № 3684, яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі.

Представник позивача надав відповідь на відзив відповідача на позовну заяву, в якому зазначив, що на адресу сторони позивача 06.02.2025 року надійшов відзив на адміністративний позов сформований в системі «Електронний суд», в якому відповідач заперечує проти поданого позивачем адміністративного позову та посилається на норми законодавства, які зручні для військової частини НОМЕР_1 , заперечує порушення законних прав військовослужбовця ОСОБА_1 . Представник позивача вважає, написання відзиву на вказану позовну заяву виправданням своїх незаконних дій. Представник позивача зазначив, що жодних належних та допустимих доказів вчинення позивачем порушень та правомірності прийнятого наказу відповідачем не надано. Відсутні будь-які свідки вказаної події. Надання заступником командира частини ОСОБА_2 усної вказівки ОСОБА_1 нічим не підтверджено. А навпаки військовою частиною надано письмові докази незаконного наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності. В своєму відзиві відповідач жодним чином не обґрунтовує своїх дій, а лише посилається на нормативно-правові акти, які зручні для нього, та не посилається на ті норми законодавства, які порушив заступник командира частини ОСОБА_2 , що останній проігнорував бойове розпорядження командира частини НОМЕР_1 № 611, наказ командира частини № 297. Представник позивача просив задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року було відкрито провадження по справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Звільнено позивача від сплати судового збору.

Про відкриття провадження у справі, сторони були належним чином повідомлені, відповідно до наявності у представника позивача та відповідача реєстрації кабінету електронного суду, про що свідчить відповідна відмітка, де в графі «доставлено» зазначена дата 03.12.2024, тобто сторони належним чином отримали копію ухвали про відкриття провадження по справі №200/8302/24.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , є громадянкою України, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією паспорту серії НОМЕР_3 виданим Слов`янським МВ ГУ ДМС України в Донецькій області від 10.04.2014 року.

Позивач є учасницею бойових дій, що підтверджується копією посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_4 виданого Командуванням Десантно-штурмових військ Збройних Сил України від 26.08.2021 року.

Відповідач Військова частина НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ) є юридичною особою та є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами по справі, ОСОБА_1 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 та на час виникнення спірних правовідносин (оскарження наказу №3684 від 20.10.2024 року) перебувала на посаді старшого офіцера відділення комунікацій військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії рапорту від 11.10.2024 року поданим на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 Заступником командира частини з психологічної підтримки персоналу начальником відділення психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_3 та зареєстрованим за вх.№46474 від 11.10.2024 року, в якому останній просить на підставі ст.92 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України притягнути до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, старшого офіцера відділення комунікацій військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_1 . В графі «Суть правопорушення» зазначено 11.10.2024 капітан ОСОБА_1 не виконала вказівку заступника командира частини з психологічної підтримки персоналу начальника відділення психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 стосовно прибуття на місце проведення урочистого заходу з нагоди святкування дня фахівців логістичного забезпечення Збройних Сил України для фотозйомки та подальшого висвітлення урочистого заходу в соцмережах; в графі «Пропозиції» зазначено за порушення статті 11, 37 Статуту Внутрішньої Служби Збройних Сил України та низьку виконавчу дисципліну, що виразилося у невиконанні усної вказівки заступника командира частини з психологічної підтримки персоналу начальника відділення психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 , притягнути до дисциплінарної відповідальності капітана ОСОБА_1 та накласти дисциплінарне стягнення оголосити сувору догану. Рапорт був погоджений помічником командира бригади з правової роботи начальником юридичної служби 11.10.2024 року, про що свідчить особистий підпис.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності» від 20.10.2024 року №3684 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», в якому зазначено, що усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами Статутів Збройних Сил України. Дисциплінарним статутом Збройних Сил України встановлено, що інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Командир (начальник) відповідно до посади, яку він займає, повинен діяти самостійно і вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів. Керуючись Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, на підставі рапорту, зокрема, заступника командира частини з психологічної підтримки персоналу начальника відділення психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 за вхідним №46474 від 11.10.2024 року, наказано: п.9 за порушення обов`язків військової служби, а саме пунктів 11-12, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України у частині обов`язку кожного військовослужбовця свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, знати та сумлінно виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, доповідати про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін, зобов`язання доповісти про виконання або невиконання наказу командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання, що виявилось 11.10.2024 у невиконанні усного розпорядження заступника командира частини з психологічної підтримки персоналу - начальника відділення психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_4 про прибуття на місце урочистого заходу з нагоди святкування дня фахівців логістичного забезпечення Збройних Сил України для фотозйомки та подальшого висвітлення урочистого заходу, притягнути капітана ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, накласти дисциплінарне стягнення оголосити сувору догану.

З наявної в матеріалах справи копії службової картки ОСОБА_1 , судом встановлено, що у розділі ІІ «Стягнення» зазначено сувора догана, невиконання усного розпорядження, вчинення проступку 11.10.2024 року, в графі «коли накладено стягнення (дата і номер наказу) зазначено 21.10.2024 року №3694.

Суд вважає за необхідним зазначити, що в матеріалах справи в наявності дві ідентичні копії витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності), а саме: у вступній її частині та п.9, але один від 27.10.2024 №3740, інший (який оскаржується) від 20.10.2024 року №3684, слід також зауважити, що в службовій картці позивача зазначений вже зовсім інший наказ - від 21.10.2024 року №3694.

Представник позивача з цього приводу зазначає у позовній заяві: - «19.11.2024 року ОСОБА_1 було ознайомлено з наказом від 27.10.2024 року № 3740, який підписаний тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_5 , яким її притягнуто до дисциплінарної відповідальності. 26.11.2024 року на адвокатський запит було отримано наказ від 20.10.2024 року № 3684, який підписаний тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_5 , яким ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Обидва наказу мають ідентичний зміст, але різні номери наказів та різні дати наказів.».

В свою чергу, з цього приводу відповідач у своєму відзиві зазначає наступне: - «По-перше, що стосується аргументів позивача стосовно ознайомлення її з іншим наказом командира військової частини НОМЕР_1 звертаю увагу вельми шановного суду, що дані аргументи позивача є безпідставними та нічим не аргументовані, окрім того командування військової частини НОМЕР_1 критично ставиться до даного доказу та не може чітко прокоментувати копію доданого позивачем наче наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) № 3740 від 27.10.2024 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», оскільки такий наказ (з аналогічним текстом за таким же номером та датою) взагалі відсутній у розпорядженні військової частини НОМЕР_1 . Разом з тим, командування військової частини НОМЕР_1 звертає увагу поважного суду, що позивач у зв`язку із своєю професійною діяльністю постійно та безпосередньо користувалась програмним забезпеченням різного напрямку у тому числі редагувального (фото шоп і т.п.), а відповідно можливо зробити припущення, що саме так з`явився зазначений доказ у матеріалах справи.».

З наявної в матеріалах справи копії витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.10.2024 року судом встановлено, що з 08.10.2024 року зокрема позивач на підставі бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 №611 від 30.09.2024 та рапорт позивача (вх.№45989 від 09.10.2024) вибула у район ведення (бойових) дій Лисичанської міської територіальної Луганської області, з метою виконання бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно.

Відповідно до копії витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.10.2024 року №305, 19 нижчепойменований особовий склад військової частини НОМЕР_1 вважати таким, що прибув з району (ведення) бойових дій, після виконання бойових завдань: 16.10.2024 року, зокрема позивач, на підставі рапорту позивача вх.№47250 від 16.10.2024 року.

Наявною в матеріалах справи копією витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.10.2024 року №306 вважано такими, що вибули у відрядження: до «Donbas Media Forum» м. Київ, з «17» жовтня 2024 року, з району ведення воєнних (бойових) дій, з метою участі в професійній конференції журналістів Сходу та Півдня, вважати таким, що вибув та вилучений зі складу сил та засобів, що беруть безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (здійснення заходів), зняти з продовольчого забезпечення за пунктом р прим. загальновійськова (сніданок, обід, вечеря) зі сніданку 17 жовтня 2024 року: капітана ОСОБА_1 , старшого офіцера відділення комунікацій. Підстава: рапорт капітана ОСОБА_1 (вх. № 47105 від 15.10.2024), розпорядження начальника штабу - заступника командувача Десантно-штурмових військ Збройних Сил України № 117/25886 від 30.09.2024, посвідчення про відрядження № 1748 від 17.10.2024.

Наявною в матеріалах справи копією витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.10.2024 року №309 вважано такими, що прибули та приступили до виконання службових обов`язків, з відрядження: з «Donbas Media Forum» м. Київ, «20» жовтня 2024 року, вважати таким, що прибув та залучений до складу сил та засобів, що беруть безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (здійснення заходів), зарахувати на продовольче забезпечення за пунктом р прим. 1 до норми №1 - загальновійськова (сніданок, обід, вечеря) зі сніданку 20 жовтня 2024 року: капітана ОСОБА_1 , старшого офіцера відділення комунікацій. Підстава: рапорт капітана ОСОБА_1 (вх. № 47850 від 20.10.2024), посвідчення про відрядження № 1748 від 17.10.2024.

Отже вищенаведеним підтверджується, що позивач з 08.10.2024 по 15.10.2024 року (включно) перебувала у районі ведення (бойових) дій Лисичанської міської територіальної громади Луганської області, з 17 жовтня 2024 по 19 жовтня 2024 року (включно) перебувала у відрядженні на «Donbas Media Forum» м. Київ, що підтверджується вищезазначеними та наявними у матеріалах справи доказами.

З цього приводу представник позивача зазначив у позовній заяві: - «Згідно письмового наказу командира військової частини від 09.10.2024 року № 297, капітан ОСОБА_1 08.10.2024 року вибула в район ведення воєнних (бойових) дій Лисичанської міської територіальної громади Луганської області, з метою виконання бойових (спеціальних) завдань. Згідно письмового наказу командира військової частини від 16.10.2024 року № 305, капітан ОСОБА_1 16.10.2024 року прибула з району ведення воєнних (бойових) дій після виконання бойових завдань. В зв`язку з чим, капітан ОСОБА_1 фізично не могла виконати усну вказівку заступника командира частини з психологічної підтримки персоналу - начальника відділення психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_6 , так як в цей час виконували письмовий наказ безпосереднього начальника командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_7 .».

Відповідач стосовно вищенаведеного зазначив наступне у своєму відзиві: - «По-четверте, щодо не можливості фізично виконати усну вказівку заступника командира частини з психологічної підтримки персоналу - начальника відділення психологічної підтримки персоналу підполковника ОСОБА_2 мотивуючи це тим, що позивач перебувала в районі ведення воєнних (бойових) дій Лисичанської міської територіальної громади Луганської області командування військової частини НОМЕР_1 зазначає, що навіть у разі дійсної неможливості виконати наказ (вказівку, розпорядження) військовослужбовець зобов`язаний негайно доповісти відповідно до статті 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України «Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно. Окрім того, командування військової частини НОМЕР_1 наголошує, що місце проведення урочистого заходу з нагоди святкування дня фахівців логістичного забезпечення Збройних Сил України також проводилось в районі ведення воєнних (бойових) дій, а відповідно представник позивача вже як зазвичай вводить вельми шановний суд в оману безпідставними твердженнями про фізичну неможливість позивача виконати наказ прямого начальника.».

Судом встановлено, що представником позивача адвокатом Нікітіним В.В., в інтересах позивача був зініційований та надісланий на адресу відповідача адвокатський запит від 07.11.2024 року, в якому адвокатом були порушені наступні питання: надати інформацію, чи проводилось службове розслідування за фактом порушення ОСОБА_1 обов`язків військової служби, за яке вона відповідно до наказу № 3740 від 27.10.2024 притягнута до дисциплінарної відповідальності; повідомити, якщо службове розслідування за фактом порушення ОСОБА_1 обов`язків військової служби, за яке вона відповідно до наказу № 3740 від 27.10.2024 притягнута до дисциплінарної відповідальності не проводилось, то в зв`язку з чим; надати належним чином засвідчену копію акту та матеріалів службового розслідування відносно ОСОБА_1 за фактом порушення ОСОБА_1 обов`язків військової служби, за яке вона відповідно до наказу № 3740 від 27.10.2024 року притягнута до дисциплінарної відповідальності, якщо таке проводилось; надати належним чином засвідчену копію документа, на підставі якого ОСОБА_1 була притягнута до дисциплінарної відповідальності згідно до наказу №3740 від 27.10.2024 року, якщо службове розслідування не проводилось; надати належним чином засвідчену копію наказу № 3740 від 27.10.2024 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким ОСОБА_1 була оголошена сувора догана; надати належним чином засвідчену копію витягу з наказу № 297 від 09.10.2024 року про вибуття ОСОБА_1 до району ведення бойових дій; надати належним чином засвідчену копію витягу з наказу № 305 від 16.10.2024 року про прибуття ОСОБА_1 з району ведення бойових дій.

Відповідачем було надано відповідь від 18.11.2024 року №692/15565 на вищезазначений адвокатський запит наступного змісту: - «За результатами опрацювання Вашого запиту в межах компетенції командуванням військової частини НОМЕР_1 надсилає на Вашу адресу належним чином оформлені документи: витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.10.2024 № 305 у частині прибуття з району ведення воєнних (бойових) дій капітана ОСОБА_1 на 1 арк. в 1 прим.; витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.10.2024 № 297 у частині вибуття в район ведення воєнних (бойових) дій капітана ОСОБА_1 на 1 арк. в 1 прим.; витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 20.10.2024 № 3684 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» на 1 арк. в 1 прим; копія рапорту заступника командира частини з психологічної підтримки персоналу - начальника відділення підтримки психологічної підтримки персоналу за вхідним № НОМЕР_6 від 11.10.2024 на 1 арк. в 1 прим. Інформуємо, що відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. Слід зазначити, що для притягнення військовослужбовців до дисциплінарної відповідальності проведення службового розслідування не є обов`язковим. Як правило, службові розслідування призначаються лише для встановлення причин та умов правопорушень, які завдали матеріальної шкоди чи спричинили інші тяжкі наслідки. В інших випадках командири (начальники) мають право оперативно приймати рішення щодо притягнення військовослужбовців до дисциплінарної відповідальності без проведення службового розслідування, що в свою чергу суттєво зменшує навантаження на особовий склад, який залучається до проведення службового розслідування. З урахуванням наведеного повідомляємо, що службове розслідування стосовно капітана ОСОБА_1 щодо порушення обов`язків військової служби - не призначалось.».

Слід також зауважити, що судом у своїй ухвалі суду від 03.12.2024 року був встановлений відповідачу строк для надання на адресу суду: належним чином завірені копії особової справи ОСОБА_1 починаючи з 01.10.2024 року; докази щодо ознайомлення ОСОБА_1 з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 20.10.2024 року №3684; службову характеристику ОСОБА_1 , посадову інструкцію старшого офіцера відділення комунікації військової частини НОМЕР_1 ; копії матеріалів службового розслідування, якщо таке мало місце, або відповідні докази, що слугували виданню оскаржуваного наказу; копії наказу за невиконання якого ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та докази доведення цього наказу до її відома; у разі вибуття ОСОБА_1 за межі дислокації або розташування військової частини де проходили урочисті заходи з нагоди святкування дня фахівців логістичного забезпечення у період з 01.10.2024 по 20.10.2024 року надати відповідні докази; у разі відсутності будь-яких з вищеперелічених документів надати письмові пояснення з цього приводу.

З усього переліченого вище відповідачем на адресу суду не було надано: докази щодо ознайомлення ОСОБА_1 з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 20.10.2024 року №3684; службову характеристику ОСОБА_1 , копії матеріалів службового розслідування, якщо таке мало місце; копії наказу за невиконання якого ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та докази доведення цього наказу до її відома.

Позивач звертаючись до суду з даним адміністративним позовом просила суд:

- визнати протиправним та скасувати п. 9 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20 жовтня 2024 року № 3684 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким ОСОБА_1 оголошено сувору догану.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд виходив з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі приписів ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі за текстом Статут) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Водночас, ст.17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Суд зауважує, що правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII.

Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби (ч.1 ст.2 Закону № 2232-XII).

Згідно з п.1 ч.2 ст.2 Закону №2232-ХІІ проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Згідно з ч.3 ст.2 Закону №2232-ХІІ громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Згідно з ч.4 ст.2 Закону №2232-ХІІ, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення).

Відповідно до п.4 Положення, громадяни, які вступили на військову службу за контрактом або за призовом, складають Військову присягу на вірність Українському народу в порядку, визначеному Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України.

Громадяни, які проходять військову службу, є військовослужбовцями Збройних Сил України. Початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на ній визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» (п.5, 6 Положення).

Як було встановлено судом та не заперечується сторонами по справі позивач є військовослужбовцем Збройних Сил України та проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді старшого офіцера відділення комунікацій Військової частини НОМЕР_1 (на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідачем на виконання вимог ухвали суду від 03.12.2024 року на адресу суду були надані Функції (завдання) та функціональні обов`язки (посадові інструкції) відділення комунікацій НОМЕР_7 окремої аеромобільної бригади, відповідно до п.1 яких - відділення комунікацій є структурним підрозділом НОМЕР_7 окремої аеромобільної бригади Десантно-штурмових військ Збройних сил України (далі ЗС України), який призначений для планування, організації, координації та реалізації заходів комунікацій у НОМЕР_7 окремій аеромобільній бригаді.

Відділення комунікацій відповідно до організаційно-штатної структури підпорядковано командиру НОМЕР_7 окремої аеромобільної бригади.

Основними завданнями відділення комунікацій НОМЕР_7 окремої аеромобільної бригади є:

організація проактивного інформування громадськості, міжнародної спільноти та медіа про діяльність НОМЕР_7 окремої аеромобільної бригади;

виявлення потенційних інформаційних загроз, що призводять до погіршення іміджу НОМЕР_7 окремої аеромобільної бригади.

Відділення комунікацій відповідно до покладених на нього основних завдань:

здійснює проведення інформаційних заходів, а також спільних заходів з питань комунікацій з іншими підрозділами Десантно-штурмових військ ЗС України;

відповідає за дотримання єдиної інформаційної політики (єдиного голосу) у сфері оборони;

бере участь в інформаційних та психологічних операцій за участю військових частин та підрозділів Десантно-штурмових військ ЗС України;

здійснює аналіз інформаційного простору України;

забезпечення взаємодії із медіа та громадськістю для реалізації заходів демократичного цивільного контролю у бригаді;

оприлюднює в установленому порядку офіційну позицію НОМЕР_7 окремої аеромобільної бригади, її керівного складу через медіа, web-портал НОМЕР_7 окремої аеромобільної бригади в мережі Інтернет та офіційні сторінки в соціальних мережах;

здійснює заходи проактивної комунікації, забезпечує першість, як джерела інформації в умовах кризових ситуацій, та реагування на випередження для недопущення іміджевих втрат;

проводить із представниками медіа, журналістами та інформаційно-активною громадськістю (лідери громадських думок, оглядачі, медійні експерти) постійну роз`яснювальну роботу з питань державної інформаційної політики, дотримання журналістської етики та недопущення висвітлення інформації з обмеженим доступом, а також відомостей, які можуть призвести до обізнаності противника;

організовує розробку медіа-продукту;

застосовує інші форми поширення офіційної інформації, що не суперечать законодавству України;

розвиває і підтримує партнерські відносини з представниками медіа, громадськістю, міжнародними організаціями та іншими зацікавленими сторонами для сприяння ефективній комунікації та взаємодії;

здійснює інші повноваження за напрямком діяльності відповідно до законодавства та доручень командира бригади.

Відповідно до п.2.1 Посадових інструкцій, функціональні обов`язки начальника відділення комунікацій НОМЕР_7 окремої аеромобільної бригади. Начальник відділення комунікацій призначається на посаду та звільняється з посади з числа військовослужбовців в установленому законодавством порядку. Начальник відділення комунікацій, відповідно до організаційно-штатної структури, безпосередньо підпорядковується командиру бригади та є безпосереднім начальником для особового складу відділення. […].

Під час виконання обов`язків за посадою отримує необхідну для виконання завдань і функцій інформацію та матеріали від посадових осіб структурних підрозділів бригади, підтримує взаємодію з відповідним структурним підрозділом командування Десантно-штурмових військ.

У разі відсутності начальника відділення комунікацій, старший офіцер відділення комунікацій виконує його обов`язки.

Він відповідає за:

своєчасне та повне виконання відділенням комунікацій завдань за призначенням, військову дисципліну, морально-психологічний стан підлеглого особового складу, внутрішній порядок, стан і збереження озброєння та військової техніки, обладнання та майна, забезпечення охорони державної таємниці, технічний захист інформації та захист іншої інформації з обмеженим доступом, додержання принципів соціальної справедливості;

своєчасне та якісне виконання завдань, покладених на відділення комунікацій;

внутрішній порядок, стан і збереження матеріальних засобів, закріплених за службою.

Він зобов`язаний:

забезпечувати готовність відділення комунікацій до виконання завдань за призначенням;

організовувати індивідуальну підготовку військовослужбовців, підвищення професійної кваліфікації, здійснювати контроль та аналіз стану військової, трудової та виконавської дисципліни у відділенні комунікацій, вживати заходів щодо їх покращення;

забезпечувати охорону державної таємниці відповідно до вимог режиму секретності, технічного захисту інформації, захисту іншої інформації з обмеженим доступом та здійснювати постійний контроль за станом цих питань у відділенні комунікацій;

організовувати роботу щодо дотримання особовим складом відділення комунікацій вимог законодавства України з охорони праці;

організовувати роботу щодо запобігання та протидії корупції, виявлення та припинення її проявів;

забезпечувати внутрішній порядок, організовувати належну експлуатацію та зберігання матеріально-технічних засобів відділення комунікацій;

організовувати дотримання у відділенні комунікацій принципів соціальної справедливості та гендерної рівності;

здійснювати інші повноваження відповідно до вимог чинного законодавства України.

Він має право:

давати підпорядкованому особовому складу обов`язкові до виконання доручення з питань виконання завдань, що належать до компетенції відділення комунікацій;

вносити у встановленому порядку подання про заохочення військовослужбовців відділення комунікацій;

накладати дисциплінарні стягнення в межах визначених повноважень;

у встановленому порядку надавати пропозиції щодо призначення на посади та звільнення з посад військовослужбовців відділення комунікацій;

ініціювати та організовувати розробку публікацій з питань, що належать до компетенції відділення комунікацій; […].

Відповідно до п.2.2. функціональні обов`язки старшого офіцера відділення комунікацій НОМЕР_7 окремої аеромобільної бригади. Старший офіцер відділення комунікацій призначається з числа військовослужбовців, який призначається на посаду та звільняється з посади в установленому законодавством порядку. Старший офіцер відділення комунікацій безпосередньо підпорядковується начальнику відділення комунікацій. У разі відсутності начальника відділення комунікацій, старший офіцер відділення виконує його обов`язки, або інша визначена посадова особа.

Він відповідає за: особисту бойову готовність і військову дисципліну, рівень своєї підготовки; аналіз узагальнення та підготовку донесень (звітів) НОМЕР_7 окремої аеромобільної бригади згідно напрямку своєї роботи; збереження і стан особистої зброї, засобів інформатизації та інших матеріальних засобів, які за ним закріплені.

Він зобов`язаний: знати і виконувати вимоги керівних документів з питань бойової готовності, організації роботи відділення комунікацій за напрямом діяльності, охорони державної таємниці та інформації з обмеженим доступом; особисто опрацювати у визначені терміни донесення (звітності) за напрямком інформаційних заходів за напрямком діяльності; адміністрування офіційних Інтернет-ресурсів бригади (web-сайт бригади та додатки до нього, офіційних сторінок у соціальних мережах Facebook, Telegram, Instagram тощо); взаємодіяти із медіа в інтересах об`єктивного висвітлення життя та діяльності бригади, підвищення престижу військової служби; дотримуватись вимог антикорупційного законодавства; знати і виконувати вимоги нормативних актів про охорону праці та навколишнього середовища, дотримується норм, методів і прийомів безпечного виконання завдань за призначенням; виконувати інші завдання за вказівками начальника відділення комунікацій.

Він має право: виносити на розгляд начальника відділення комунікацій проблемні питання відповідно до своїх обов`язків, та шляхи їх вирішення; подавати начальнику відділення комунікацій документи, підготовлені на його рішення; ознайомлюватися з документами, що визначають права та обов`язки за займаною посадою, критерії оцінки якості виконання посадових обов`язків; здійснювати підготовку текстових, фото та відео матеріалів з районів виконання бойових завдань бригадою для подальшого висвітлення на офіційних Інтернет-ресурсах бригади, цивільних та військових медіа; брати участь у заходах щодо уведення в оману (приховування) діяльності бригади; підвищувати свою професійну кваліфікацію; В ході роботи використовує відомості за окремими показниками в цілому щодо бригади про зміст документів з управління військами, систему бойової, мобілізаційної готовності, рівень готовності (здатності) військ до виконання завдань за призначенням, бойові комплекси, бойовий та чисельний склад військ відповідно до ст. 1.1.6 ЗВДТ зі ступенем секретності інформації Таємно.

Дані посадові інструкції підписані начальником штабу заступником командира НОМЕР_7 окремої аеромобільної Слобожанської бригади.

Як встановлено судом та зазначено у копії рапорту від 11.10.2024 року вх.№46474 від 11.10.2024 року поданого на ім`я командира Військової частини НОМЕР_1 , заступником командира частини з психологічної підтримки персоналу начальником відділення психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_3 , в якому зазначено, що на підставі ст.92 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України притягнути до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, старшого офіцера відділення комунікацій військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що 11.10.2024 позивач не виконала вказівку заступника командира частини з психологічної підтримки персоналу начальника відділення психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 стосовно прибуття на місце проведення урочистого заходу з нагоди святкування дня фахівців логістичного забезпечення Збройних Сил України для фотозйомки та подальшого висвітлення урочистого заходу в соцмережах та запропонував за порушення статті 11, 37 Статуту Внутрішньої Служби Збройних Сил України та низьку виконавчу дисципліну, що виразилося у невиконанні усної вказівки заступника командира частини з психологічної підтримки персоналу начальника відділення психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 , притягнути до дисциплінарної відповідальності позивача та накласти дисциплінарне стягнення оголосити сувору догану.

Одним із спірних питань в даній справі є наявність повноважень у заступника командира частини з психологічної підтримки персоналу - начальника відділення психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_6 надання вказівки, наказу (тощо), оскільки він не є безпосереднім командиром (начальником) позивача та відповідно не мав повноважень надавати вказівки не підпорядкованому йому військовослужбовцю.

З цього приводу суд зазначає наступне, відповідно до ст. 28 Статуту, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця, наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази, а також в забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

Статтями 29, 31 Статуту також передбачено, що за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Згідно з ч. 2 ст. 5 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звання капітан належать до молодшого офіцерського складу, звання підполковник належить до старшого офіцерського складу.

Статтею 32 Статуту також передбачено, що за своїми військовими званнями начальниками є майори, капітани 3 рангу, підполковники, капітани 2 рангу - для військовослужбовців рядового, молодшого і старшого сержантського і старшинського складу.

Статтею 33 Статуту зазначено, що військовослужбовці, які за своїм службовим становищем і військовим званням (статті 31 і 32 цього Статуту) не є стосовно інших військовослужбовців начальниками або підлеглими, можуть бути старшими чи молодшими за військовим званням. Старші за військовим званням військовослужбовці мають право вимагати від молодших за військовим званням військовослужбовців додержання військової дисципліни, громадського порядку і форми одягу, а також правил поведінки і військового вітання. Молодші за званням військовослужбовці повинні беззастережно виконувати зазначені вимоги старших за військовим званням військовослужбовців.

Статтею 34 Статуту визначено, що у разі спільного виконання службових обов`язків військовослужбовцями, що не підпорядковані один одному, якщо їх службові відносини не визначені командиром (начальником), начальником є старший із них за посадою, а за рівних посад - старший за військовим званням.

В той же час, відповідно до приписів статті 72 Статуту - Заступник командира бригади (полку, окремого батальйону) з морально-психологічного забезпечення в мирний і воєнний час відповідає за безпосередню організацію і проведення заходів морально-психологічного забезпечення; за військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу; за морально-психологічне забезпечення бойової готовності, бойової підготовки, виконання бойових завдань, правопорядку, повсякденної діяльності особового складу військової частини; за національно-патріотичну підготовку та інформаційну роботу, організацію дозвілля військовослужбовців, членів їх сімей, працівників військової частини, їх соціальний захист.

Заступник командира бригади (полку, окремого батальйону) з морально-психологічного забезпечення підпорядковується командирові та є прямим начальником усього особового складу полку (окремого батальйону).

Отже з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку, що для позивача як військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , займаючою посаду старшого офіцера відділення комунікацій військової частини НОМЕР_1 - заступник командира частини з психологічної підтримки персоналу - начальник відділення психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_6 є прямим начальником за службовим становищем.

В свою чергу відповідно до функціональних обов`язків старшого офіцера відділення комунікацій вона (він) безпосередньо підпорядковується начальнику відділення комунікацій, в свою чергу начальник відділення комунікацій, відповідно до організаційно-штатної структури, безпосередньо підпорядковується командиру бригади та є безпосереднім начальником для особового складу відділення.

Щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та накладення стягнення у вигляді суворої догани, суд зазначає наступне.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначено Статутом внутрішньої служби, затвердженим Законом України № 548-XIV від 24.03.1999 (далі - Статут).

Відповідно до ст.9 Статуту, військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.11 Статуту, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Відповідно до ст.12 Статуту, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).

Відповідно до ст.16 Статуту, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Статтею 26 Статуту визначено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно зі статтями 35, 36 та 37 Статуту - накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. За крайньої потреби командир (начальник), старший за службовим становищем, ніж безпосередній начальник, може віддати наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього начальника, про що повідомляє безпосереднього начальника підлеглого чи наказує підлеглому особисто доповісти своєму безпосередньому начальникові.

Наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.

Наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.

Командир (начальник) відповідає за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству, а також за невжиття заходів для його виконання, за зловживання, перевищення влади чи службових повноважень.

За віддання і виконання явно злочинного наказу (розпорядження) винні особи притягаються до відповідальності згідно із законом.

Військовослужбовець після отримання наказу відповідає: "Слухаюсь" і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ.

Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

Згідно зі ст.49 Статуту, військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Відповідно до функціональних обов`язків старшого офіцера відділу комунікацій, посада, яку займала позивач станом на виникнення спірних правовідносин, відповідає за: особисту бойову готовність і військову дисципліну, рівень своєї підготовки; аналіз узагальнення та підготовку донесень (звітів) 81 окремої аеромобільної бригади згідно напрямку своєї роботи; збереження і стан особистої зброї, засобів інформатизації та інших матеріальних засобів, які за ним закріплені. Вона зобов`язана: знати і виконувати вимоги керівних документів з питань бойової готовності, організації роботи відділення комунікацій за напрямом діяльності, охорони державної таємниці та інформації з обмеженим доступом; особисто опрацювати у визначені терміни донесення (звітності) за напрямком інформаційних заходів за напрямком діяльності; адміністрування офіційних Інтернет-ресурсів бригади (web-сайт бригади та додатки до нього, офіційних сторінок у соціальних мережах Facebook, Telegram, Instagram тощо); взаємодіяти із медіа в інтересах об`єктивного висвітлення життя та діяльності бригади, підвищення престижу військової служби; дотримуватись вимог антикорупційного законодавства; знати і виконувати вимоги нормативних актів про охорону праці та навколишнього середовища, дотримується норм, методів і прийомів безпечного виконання завдань за призначенням; виконувати інші завдання за вказівками начальника відділення комунікацій.

Суд зауважує, що сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, що затверджений Законом України від 24.03.1999 №551-XIV (далі - Дисциплінарний статут).

Згідно зі ст.1 розділу І Дисциплінарного статуту, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Військова дисципліна досягається шляхом: виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі; особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України (абз.2, 3 ст.3 розділу І Дисциплінарного статуту).

Відповідно до ст.4 розділу І Дисциплінарного статуту, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Частиною 3 статті 5 розділу І Дисциплінарного статуту (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України».

Згідно з ч.4 ст.5 розділу І Дисциплінарного статуту, діяльність командира щодо підтримання військової дисципліни оцінюється не кількістю накладених ним дисциплінарних стягнень, а виконанням обов`язків з додержанням вимог законів і статутів Збройних Сил України, повним використанням дисциплінарної влади для наведення порядку і запобігання порушенням військової дисципліни.

Застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту (ст.7 розділу І Дисциплінарного статуту).

Відповідно до ч.1 ст.45 розділу ІІІ Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Наведені норми Дисциплінарного статуту дають підстави для висновку, що суть дисциплінарного правопорушення полягає у невиконанні чи неналежному виконанні військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушенні військової дисципліни чи громадського порядку.

Статтями 83 - 85 розділу ІІІ Дисциплінарного статуту визначено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби (ст.86 розділу ІІІ Дисциплінарного статуту).

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі визначає Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України затверджений наказом Міністерства оборони України 21.11.2017 № 608 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2017 року за № 1503/31371 (далі - Порядок №608).

Виконавська дисципліна - належне, своєчасне та якісне виконання військовослужбовцями службових обов`язків, наказів Міністерства оборони України, Головнокомандувача Збройних Сил України, Генерального штабу Збройних Сил України, командирів (начальників), доручень, рішень, планів, програм, які затверджуються в органах військового управління або надходять для виконання до Міністерства оборони України або інших органів військового управління (військових частин) (абз.2 п.2 розділу І Порядку №608).

Відповідно до п.2 розділу ІІ Порядку №608, службове розслідування не призначається: у разі надходження анонімних повідомлень, заяв, скарг; якщо причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь вини, розмір заподіяної матеріальної шкоди та інші обставини, які мають значення для прийняття рішення командиром (начальником) про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення, не потребують додаткового встановлення (уточнення) або їх встановлено під час проведення інспектування, інвентаризації, аудиту, за рішенням суду.

Відповідно до правових висновків зазначених у постанові Верховного Суду від 13.06.2024 року №420/9472/23: - «50. Отже, проведення службового розслідування не є обов`язковою передумовою для притягнення військовослужбовця навіть до дисциплінарної відповідальності. Призначення службового розслідування є правом, а не обов`язком особи, яка ухвалює рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.».

Приписами ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням наведеного суд вважає, що в даному випадку проведення службового розслідування є правом Військової частини НОМЕР_1 , а не обов`язком та відповідно не може бути віднесено до порушень процедури накладення дисциплінарного стягнення.

Відповідно до ст.91 розділу ІІІ Дисциплінарного статуту заборонено за одне правопорушення накладати кілька дисциплінарних стягнень, накладати стягнення на весь особовий склад підрозділу замість притягнення до дисциплінарної відповідальності безпосередньо винних осіб.

Статтею 48 розділу ІІІ Дисциплінарного статуту передбачено, що на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:

а) зауваження;

б) догана;

в) сувора догана;

г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти);

ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби);

д) пониження в посаді;

е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу);

є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу);

ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що підставою для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни.

Слід зазначити, що згідно з ст.106 розділу IV Дисциплінарного статуту, усі заохочення та дисциплінарні стягнення, передбачені цим Статутом, у тому числі і заохочення, оголошені командиром усьому особовому складу підрозділу (команди), військової частини, заносяться у тижневий строк до службової картки військовослужбовця (додаток 3 до цього Статуту).

У разі зняття дисциплінарного стягнення у службовій картці військовослужбовця в розділі «Стягнення» робиться запис - коли й ким стягнення знято.

Якщо накладені на військовослужбовця такі дисциплінарні стягнення, як зауваження, догана і сувора догана, після закінчення року після їх накладення не були зняті і він не вчинив за цей час іншого правопорушення, за яке був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, у відповідній графі розділу «Стягнення» робиться запис про зняття стягнення у зв`язку із закінченням строку.

З наданої відповідачем в якості доказів копії службової картки заведеної по позивачу, судом встановлено, що капітану ОСОБА_1 : 06.06.2022 року оголошено подяку за сумлінне виконання службових обов`язків; 17.08.2022 року за виконання бойових завдань нагороджена відзнакою Головнокомандувача ЗСУ почесним нагрудним знаком «Сталевий хрест» та станом на 29.12.2022 року стягнень вона не мала; 03.01.2023 року оголошена подяка за мужність та героїзм; 29.01.2023 року за зразкове виконання службового обов`язку нагороджена нагрудним знаком «За зразкову службу»; станом на 28.12.2023 року стягнень вона також не мала; 10.02.2024 року за бездоганну військову службу нагороджена відзнакою командира оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » «Знак доблесті»; 11.10.2024 за невиконання усного розпорядження позивачу накладено стягнення у виді оголошення суворої догани в графі «коли накладено стягнення (дата і номер наказу) зазначено 21.10.2024 року №3694.

Інші стягнення зазначені за 2024 рік судом не зазначаються, оскільки не є спірними в даній справі.

Слід зауважити, що занесені дата та № стягнення «від 21.10.2024 року №3694» не відповідають наданому в якості доказів відповідачем копії витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) оскільки містить дату «від 20.10.2024 року №3684».

В свою чергу матеріали справи містять безпосередні та фактичні докази надані самим відповідачем стосовно того, що позивач у період 11.10.2024 року не могла бути фактично (фізично) присутньою відповідно до вказівки заступника командира частини з психологічної підтримки персоналу начальника відділення психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 для прибуття на місце проведення урочистого заходу з нагоди святкування дня фахівців логістичного забезпечення Збройних Сил України для фотозйомки та подальшого висвітлення урочистого заходу в соцмережах, оскільки в цей день вона перебувала - з 08.10.2024 по 15.10.2024 року (включно) - у районі ведення (бойових) дій Лисичанської міської територіальної громади Луганської області, з 17 жовтня 2024 по 19 жовтня 2024 року (включно) - перебувала у відрядженні на «Donbas Media Forum» м. Київ, що підтверджується вищезазначеними та наявними у матеріалах справи доказами.

Відповідач з цього приводу зазначає у своїй позовній заяві: - «Окрім того, командування військової частини НОМЕР_1 наголошує, що місце проведення урочистого заходу з нагоди святкування дня фахівців логістичного забезпечення Збройних Сил України також проводилось в районі ведення воєнних (бойових) дій, а відповідно представник позивача вже як зазвичай вводить вельми шановний суд в оману безпідставними твердженнями про фізичну неможливість позивача виконати наказ прямого начальника.».

Слід зауважити, що матеріали справи не містять зі сторони відповідача доказів стосовно перебування позивача 11.10.2024 року у місці проведення урочистого заходу з нагоди святкування дня фахівців логістичного забезпечення Збройних Сил України в районі ведення воєнних (бойових) дій.

Також, що є важливим зазначити для вирішення цієї справи, матеріали справи не містять доказів виданого заступником командира частини з психологічної підтримки персоналу начальника відділення психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_3 усної вказівки про прибуття на місце урочистого заходу з нагоди святкування для фотозйомки та подальшого висвітлення.

Відповідно до приписів ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до приписів ч.1 ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд зауважує відповідача, що будь-яких належних та допустимих доказів, що підтверджують недотримання позивачем службової дисципліни, що призвели до застосування до неї дисциплінарного стягнення «сувора догана» відповідачем до суду також надано не було.

Отже, оголошення дисциплінарного стягнення "сувора догана" ОСОБА_1 - 20.10.2024 є протиправним та підлягає скасуванню.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Таким чином, з урахуванням викладеного та з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, суд вважає за необхідне, враховуючи встановлені обставини справи та наведені вище норми права, якими врегульовані спірні відносини, визнати протиправним та скасувати п.9 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 20.10.2024 року №3684 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким на капітана ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у виді оголошеної суворої догани.

Згідно з частиною п`ятою статті 55 Конституції України, кожному гарантується захист своїх прав, свобод та інтересів від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 03.12.2024 року позивача було звільнено від сплати судового збору.

З урахуванням вищенаведеного судовий збір по цій справі розподілу не підлягає.

Щодо строку звернення з даним адміністративним позовом в ухвалі суду від 03.12.2024 року було зазначено наступне, суд вирішив розглянути це питання після надання Військовою частиною НОМЕР_1 відзиву на позовну заяву та додаткових доказів на виконання вимог цієї ухвали суду.

Слід зазначити, що відповідно до приписів ст.88 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк.

Судом встановлено, що позивач отримала копію наказу №3684 від 20.10.2024 року тільки разом з відповіддю відповідача на адвокатський запит, тобто 26.11.2024 року, коли позовна заява була надіслана на адресу суду представником позивача засобами «Електронний суд» 28.11.2024 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Також немалозначним слід зазначити, що в службовій картці позивача взагалі зазначений як інший номер наказу так і інша дата цього наказу згідно з яким внесено запис про накладення стягнення.

З урахуванням наведеного, суд дійшов до висновку, що позивачем не пропущений строк звернення на оскарження даного наказу в частині застосування до неї дисциплінарної відповідальності.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 9, 32, 139, 243 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ) про визнання протиправним та скасування п.9 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.10.2024 року №3684 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати п.9 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) (ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ) від 20.10.2024 року №3684 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким на капітана ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) накладено дисциплінарне стягнення у виді оголошеної суворої догани.

Повний текст рішення складено та підписано 12 лютого 2025 року.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець