Справа № 545/3929/24
Суддя: Зуб Т. О.
Дата ухвалення: 2025-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 545/3929/24
Провадження № 2-а/545/7/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2025 р. м. Полтава

Полтавський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді Зуб Т.О.,

за участю секретаря судового засідання Пінчук З.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача- адвоката Рохманова В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом, у якому зазначив, що 04.09.2024 року після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження ВП № 7594705 дізнався, що 28.07.2024 року поліцейський 1 взводу 1 роти батальйону Управління Патрульної Поліції в Полтавській області Департаменту Патрульної Поліції Степановим Денисом Миколайовичем відносно нього винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення на транспорті, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАД № 535887. У вказаній відсутній його підпис про ознайомлення, копію постанови також не отримував, не знав про те, що така постанова була складена, тому вважає, що з поважних причин пропустив 10-денний термін на її оскарження. Зі змісту постанови ОСОБА_1 визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.126 КУпАП України, а саме за те, що 28.072024 року близько 19 години 55 хвилин він, начебто керував автомобілем марки «Hyundai» д/н НОМЕР_1 Полтавська область Полтавський район с. Щербані вул. Г.Біліченко, 29-в, при цьому не мав при собі реєстраційного документа на транспортний засіб, чим порушив п.2.1 Б ПДР України, за що накладений штраф у розмірі 425 грн.

Вважає постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню виходячи з наступного.

Працівник поліції дійсно підійшов до нього, коли він стояв біля автомобіля, та представився. При цьому зазначив, що оскільки ОСОБА_1 начебто порушив ПДР України, а саме- несподівано змінив перед кимось напрямок руху («підрізав»), то поліцейський відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про національну поліцію» та п. 14 ПДР України мав підставу вимагати у водія пред`явити документи передбачені п. 11 ПДР України. При цьому доказів так званого правопорушення йому не показав, пояснивши що такі докази в нього відсутні, вказане порушення. Зі слів поліцейського правопорушення вчинила особа, яка керувала тим автомобілем, біля якого він стояв. ОСОБА_1 пояснив, що не керував автомобілем, за кермом знаходилася його дружина, в якої при собі реєстраційний документ на транспортний засіб. Відповідачем належним чином не документовано та в нього відсутні належні і допустимі доказами факту керування ним транспортним засобом і, відповідно, порушення- ПДР України, а тому вважає вимоги посадової особи відповідача про пред`явлення документів, в тому числі- реєстраційного документу на транспортний засіб, неправомірними.

Враховуючи вищенаведене, просить: поновити строк на оскарження постанови; визнати протиправними дії і скасувати постанову, винесену поліцейським 1 взводу 1 роти батальйону Управління Патрульної Поліції в Полтавській області Департаменту Патрульної Поліції Степановим Д.М. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення на транспорті, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАД № 535887 від 28.07.2024 року про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП на у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.; справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Ухвалою судді від 16.09.2024 року позов залишений без руху та наданий строк для усунення недоліків. 25.09.2024 року недоліки позову усунені.

Ухвалою судді від 30.09.2024 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 11.11.2024 року замінено первісного відповідача Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції належним відповідачем- Департаментом патрульної поліції Національної поліції України.

21.11.2024 року на адресу суду надійшов відзив на позов, у якому сторона відповідача просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, зазначивши, що 28.07.2024 року об 19 год. 55 хв. в Полтавському р-ні, с. Щербані, по вул. Г. Біліченка, 296, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Hyundai Santafe, номерний знак НОМЕР_2 , не маючи при собі реєстраційного документа на транспортний засіб, чим порушив п. 2.1 б) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ України № 1306 від 10.10.2001 року. Відносно ОСОБА_1 28.07.2024 року було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП (керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції). Дану справу № 545/3297/24 було передано на розгляд до Полтавського районного суду Полтавської області (розгляд справи призначений на 22.10.2024 року о 08 год. 40 хв.). З доданих відеозаписів вбачається, що на неодноразові вимоги інспектора надати документи, передбачені п. 2.1 ПДР України, а саме: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, страховий поліс, водій надав лише посвідчення водія («ДІЯ») та страховий поліс. Однак, реєстраційного документу інспектору не було надано для перевірки. У позовній заяві позивач зазначає, що не керував транспортним засобом, керування здійснювала його дружина. Натомість, згідно відеозапису на запитання інспектора «куди їхали в такому стані?», ОСОБА_1 відповів «на паркінг». Дані пояснення позивача є беззаперечним доказом, що саме він 28.07.2024 року керував транспортним засобом. Також до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, додано пояснення ОСОБА_2 , з яких вбачається, що водій транспортного засобу Hyundai Santafe, номерний знак НОМЕР_2 , створив аварійну обстановку, а саме здійснюючи розворот через подвійну суцільну лінію, підрізав транспортний засіб ОСОБА_2 . Після зупинки автомобіля марки «Hyundai», номерний знак НОМЕР_2 , по вул. Г. Біліченка, 296, Ізотов підійшов до даного транспортного засобу. За кермом перебував саме ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з викладених у позові підставах та просив їх задовольнити.

Представник позивача- адвокат Рахманов В.І. просив відмовити у задоволенні позову, оскільки наданими доказами не підтверджено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Представник відповідача- Департаменту патрульної поліції надала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Суд вислухавши доводи сторони позивача, оцінивши докази, які є у справі, відповідно до ст. 90 КАС України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов до наступного висновку.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Положеннями ч. 1 ст. 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно до п. 7 ч. 1ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень- орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Аналізуючи вищевикладене, суд зазначає, що умовою надання адміністративним судом захисту прав є встановлення їх порушення відповідачем, який перебуває у відповідних публічних правовідносинах із позивачем, проте своїми протиправними рішеннями, діями (бездіяльністю) впливає на його обов`язки, права чи інтереси.

Предметом розгляду у даній справі є постанова поліцейського УПП по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху про накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.

Згідно п. 1.3 ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень; припиняє виявлені адміністративні правопорушення; здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Відповідно до п. 5 ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 214 цього Кодексу органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, віднесені цим Кодексом до їх відання.

Статтею 217 КУпАП передбачено, що посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Стаття 222 КУпАП надає повноваження розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення, передбачені ч. 1 ст. 126 КУпАП працівниками органів Національної поліції.

Також, відповідно до п. 2 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), ч.ч. 1-3,5-6 ст. 121, ст.ст. 121-1, 121-2, ч.ч. 1-4 ст. 122, ч.1 ст. 123, ст. 124-1, ст.ст. 125, 126, ч.ч.1-3 ст. 127, ст.ст. 128, 129, ст. 132-1, ч.ч. 6, 11 ст. 133-1, ч.ч. 1-3 ст. 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративного правопорушення, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Судом встановлено, що поліцейський УПП в Полтавській області Степанов Д.М. є працівником органів Національної поліції, має відповідне звання, а отже оскаржувана постанова винесена ним, як посадовою особою правомірно.

Щодо скоєння правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом- це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху- для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, тобто, виконував функції водія. Зокрема, відеозаписом, який міститься на компакт-диску, наданим стороною відповідача, зафіксовано що ОСОБА_1 працівниками поліції було повідомлено про наявність підозри перебування його у стані алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти відповідний огляд. ОСОБА_1 повідомив, що не керував транспортним засобом, а за кермом перебувала його дружина. Проте, у ході розмови з поліцейським повідомив що переганяв машину на паркінг. (а.с. 62).

Згідно п. 2.1 «б» ПДР України водій транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції, Служби безпеки, Управління державної охорони- технічний талон).

Як вбачається з наданого суду відеозапису, ОСОБА_1 не надав на вимогу поліцейського реєстраційні документи на транспортний засіб. Та у ході розмови неодноразово поясняв, що він не знає де документи, або не хоче їх надавати.

Відповідно до ч. 1 статті 126 КупАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відеозаписом зафіксовано порядок складання протоколу у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, який був останньому оголошений. Від будь-яких пояснень та підпису в протоколі та отримання його копії ОСОБА_1 відмовився. Крім того, останній пояснював, що він взагалі ніде підписи ставити не буде та нічого отримувати не має наміру. Крім того, ОСОБА_1 працівником поліції було повідомлено, що у відношенні нього буде складена постанова за ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки він не надав документів на транспортний засіб, та роз`яснено, що за скоєння вказаного правопорушення передбачена адміністративна відповідальність у виді штрафу у розмірі 425,00грн. (а.с. 62).

Посилання сторони позивача на необізнаність про існування оспорюваної постанови до 04.09.2024 року (моменту ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження) суд приймає критично, оскільки вказаний факт спростовується відеозаписом, та вважає спробою сторони позивача уникнути від адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суд приходить до висновку, що позивачем не надано доказів на спростування обставин, викладених у оспорюваній постанові, а висновок про наявність в діях позивача складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126 КУпАП, повністю відповідає встановленим обставинам та матеріалам справи.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 72-77, 242, 244-246, 257, 271, 286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про адміністративне правопорушення-відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 12.02.2025 року.

Суддя: Т. О. Зуб