Справа № 420/22123/24
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2025-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку письмового провадження, визначеного ч.5 ст.262 КАС України, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеської міської ради, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Одеської міської ради щодо не розгляду по суті клопотання ОСОБА_1 від 05.02.2024 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,073 га в оренду, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , для обслуговування і експлуатації існуючої станції технічного обслуговування (СТО), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, загальною площею 150,4 кв.м, який належить позивачу на праві приватної власності, номер запису №35959463 та неприйнятті жодного із рішень, які передбачені ст. 123 Земельного кодексу України;

- зобов`язати Одеську міську раду розглянути клопотання ОСОБА_1 від 05.02.2024 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,073 га в оренду, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , для обслуговування і експлуатації існуючої станції технічного обслуговування (СТО), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, загальною площею 150,4 кв.м, який належить позивачу на праві приватної власності, номер запису №35959463 та за результатами його розгляду по суті прийняти рішення відповідно до ст. 123 Земельного кодексу України, яке оформити у формі рішення згідно з частиною першою ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»;

- встановити судовий контроль за виконанням судового рішення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що йому належить на праві приватної власності станція технічного обслуговування, загальною площею 150,4 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до договору на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) від 06.09.1999 року, Таїровською селищною радою, за межами населеного пункту, рішенням виконкому від 07.07.1999 р. № 204, було надано позивачу на умовах оренди у довгострокове користування земельну ділянку, площею 0,073 га, терміном на 25 років, впродовж вул. Генерала Петрова. Разом з цим, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 07.02.2002 року №3064-III «Про зміну меж міста Одеси Одеської області», зазначена земельна ділянка увійшла у межі м. Одеси. Пізніше, на підставі заочного рішення від 15.10.2015 року Овідіопольського районного суду Одеської області, за позивачем було визнано право на оренду земельної ділянки площею 200 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (за межами населеного пункту) на території Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області.

Враховуючи вищевказане, позивачем 05.02.2024 року було подано клопотання до Одеської міської ради, в якому він просив Одеську міську раду надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,073 га в оренду, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , для обслуговування і експлуатації існуючої станції технічного обслуговування (СТО), загальною площею 150,4 кв.м, який належить йому на праві приватної власності.

Водночас, у встановлений Земельним кодексом України строк відповідачем не було прийнято рішення за результатом розгляду клопотання позивача від 05.02.2024 року.

Вважаючи вищевказану бездіяльність Одеської міської ради щодо нерозгляду його клопотання по суті протиправною, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 03.09.2024 року у справі №420/22123/24 було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін.

24.09.2024 року від представника Одеської міської ради надійшов відзив на адміністративний позов (а.с.122-179), з якого вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що з наданих до клопотання ОСОБА_1 документів неможливо встановити відповідність чи невідповідність місця розташування бажаної земельної ділянки містобудівній документації, зокрема, Генеральному плану м. Одеси та плану зонування території (зонінгу) м. Одеси. У зв`язку з цим, в листі від 25.03.2024 року №01-26/102 Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради зазначив ОСОБА_1 про необхідність надання додаткової інформації та документів. Таким чином, відсутність запитуваних документів перешкоджає встановленню питання відповідності місця розташування запитуваної земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації. Також у відзиві було зазначено, що станом на день подання даного відзиву проект рішення щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 не готувався та не виносився на розгляд пленарного засідання сесії Одеської міської ради.

27.09.2024 року від сторони позивача надійшла відповідь на відзив (а.с. 184-194).

03.10.2024 року від представника Одеської міської ради надійшли заперечення на відповідь на відзив (а.с.195-205).

03.10.2024 року від представника Одеської міської ради надійшли заперечення на встановлення судового контролю за виконанням рішення суду по даній справі (а.с.206-209).

03.10.2024 року від представника Одеської міської ради надійшло клопотання щодо залучення до участі по справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради (а.с.210-214).

03.10.2024 року від сторони позивача надійшли заперечення на клопотання представника Одеської міської ради щодо залучення до участі по справі Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача (а.с.215-221).

03.10.2024 року від сторони позивача надійшли додаткові пояснення у справі (а.с.222-228).

08.10.2024 року від представника Одеської міської ради надійшли додаткові пояснення по справі (а.с.229-234).

Ухвалою суду від 04.11.2024 року було вирішено розглядати справу №420/22123/24 в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання.

03.12.2024 року було проведено підготовче судове засідання по справі, в якому позивач ОСОБА_1 , його представник адвокат Юрченко К.А. та представник Одеської міської ради Подакова Т.В. надавали усні пояснення по суті спірних правовідносин. Крім того, протокольною ухвалою суду від 03.12.2024 року було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залучення до участі по справі Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

03.12.2024 року ухвалою суду підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

28.01.2025 року позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Юрченко К.А. у судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та виступили із вступним словом. Представник відповідача Подакова Т.В. також виступила із вступним словом в судовому засіданні та заперечувала проти задоволення позовних у повному обсязі.

Враховуючи положення ч. 9 ст. 205 КАС України, а також те, що сторонами в судових засіданнях була викладена власна правова позиція по суті заявлених позовних вимог та фактичних обставин справи, надані необхідні письмові докази; подальший розгляд справи не потребував необхідності заслуховування усних пояснень сторін по справі; відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив подальший розгляд справи проводити в порядку письмового провадження, проти чого сторони по справі не заперечували.

Судом у справі встановлено наступне.

ОСОБА_1 належить на праві приватної власності станція технічного обслуговування, загальною площею 150,4 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.03.2020 року за №204332130 (а.с. 41).

Відповідно до Договору на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) від 06.09.1999 року, Таїровською селищною радою, за межами населеного пункту, рішенням виконкому від 07.07.1999 року №204 було надано позивачу на умовах оренди у довгострокове користування земельну ділянку, площею 0,073 га, терміном на 25 років, впродовж вул. Генерала Петрова (а.с. 42-47).

Пізніше, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 07.02.2002 року №3064-III «Про зміну меж міста Одеси Одеської області» зазначена земельна ділянка увійшла у межі м.Одеси. Разом з тим, на підставі заочного рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 15.10.2015 року по справі №509/2468/15-ц, за позивачем було визнано право на оренду земельної ділянки площею 200 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (за межами населеного пункту) на території Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області (а.с.104-107).

За твердженням сторони позивача, вищевказане заочне рішення є підставою для виготовлення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та реєстрації права оренди земельної ділянки у встановленому порядку, внаслідок чого 05.02.2024 року позивачем було надіслано клопотання до Одеської міської ради із проханням надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,073 га в оренду, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , для обслуговування і експлуатації існуючої станції технічного обслуговування (СТО), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, загальною площею 150,4 кв.м, який належить йому на праві приватної власності, номер запису №35959463 (а.с.39-40). Разом із клопотанням було надано наступні додатки:

- графічні матеріали, на яких зазначене бажане місце розташування земельної ділянки;

- документи, що посвідчують право власності на нерухоме майно;

- копія технічного паспорту на об`єкти нерухомого майна, що розташовані на запитаній земельній ділянці (а.с. 48-56);

- копія паспорту громадянина України із зазначеним реєстраційним номером облікової картки платника податків.

У відповідь на клопотання від 05.02.2024 року, Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради надіслав позивачу лист від 14.02.2024 року (а.с.57-59), в якому було зазначено, що Департаментом буде направлено запит до Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради для розгляду на відповідність місця розташування об`єкта вимогам законів України, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та плану зонування території (зонінгу) м. Одеси. Після отримання інформації, Департаментом буде підготовлено відповідний проєкт рішення, подальше погодження якого буде здійснюватися відповідно до Регламенту Одеської міської ради.

Факт надіслання вищевказаного запиту до Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради для розгляду на відповідність місця розташування земельної ділянки вимогам Генерального плану м. Одеси та іншій містобудівній документації підтверджується відомостями, зазначеними у листі Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради від 25.03.2024 року (а.с. 60).

Враховуючи вищевказані обставини, Департаментом архітектури та містобудування Одеської міської ради було надіслано лист від 14.03.2024 року для Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради (а.с. 61-63), з якого вбачається, що для розгляду питання щодо відповідності місця розташування земельної ділянки чинній містобудівній документації та надання дозволу на розробку проєкту землеустрою, позивачу необхідно додатково надати наступні документи:

- відкориговану топогеодезичну зйомку в М 1:500 з зазначенням меж земельної ділянки згідно договору на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) від 06.09.1999 року та об?єкту нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці станом на теперішній час;

- інформацію щодо кількості постів СТО;

- інформацію щодо виду діяльності, що ведеться в приміщеннях СТО для визначення санітарної та протипожежної відстані до існуючих будівель, що знаходяться на суміжних земельних ділянках.

12.04.2024 року позивач на виконання листа Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради від 25.03.2024 року надіслав Департаменту та Одеській міській раді супровідні листи із додатковою запитуваною інформацією (а.с. 71-75), зокрема: топогеодезичну зйомку та план тимчасового землекористування (ситуаційна схема); фотокопії СТО; копію договору оренди від 13.03.2023 року.

У відповідь на супровідний лист позивача від 12.04.2024 року (зареєстрованого від 15.04.2024 року), Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради надіслав позивачу лист від 19.04.2024 року (а.с. 77-78), в якому було зазначено, що Департаментом буде повторно направлено запит до Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради для розгляду на відповідність місця розташування об`єкта вимогам законів України, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів намелених пунктів та плану зонування території (зонінгу) м. Одеси.

Факт надіслання вищевказаного запиту до Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради для розгляду на відповідність місця розташування земельної ділянки вимогам Генерального плану м. Одеси та іншій містобудівній документації підтверджується відомостями, зазначеними у листі Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради від 29.05.2024 року (а.с. 79). До вказаного листа також був долучений лист Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради 24.05.2024 року (а.с.80-81), з якого вбачається, що відкориговану топогеодезичну зйомку в М 1:500 позивачем надано не було. Внаслідок цього було повторно зазначено про необхідність надання позивачем відкоригованої топогеодезичної зйомки в М 1:500 для подальшого розгляду порушеного питання.

27.05.2024 року та 19.06.2024 року представником позивача було направлено адвокатські запити до Одеської міської ради щодо отримання відомостей про стан розгляду клопотання позивача від 05.02.2024 року (а.с. 83-86), у відповідь на що Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради 03.06.2024 року та 25.06.2024 року (а.с.87, 95) надіслав лист-відповідь, з якого вбачається, що відповідно до ст.123 Земельного кодексу України Департаментом були направлені запити до Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради для розгляду на відповідність місця розташування об?єкта вимогам законів України, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та плану зонування території (зонінгу) м. Одеси. Департаментом було отримано листи з порушеного питання від Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради із зауваженнями, які були направлені замовнику.

Вважаючи протиправною вищевказану бездіяльність Одеської міської ради щодо нерозгляду клопотання від 05.02.2024 року по суті, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у справі №420/22123/24 для захисту власних прав та інтересів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Дослідивши зміст адміністративного позову, відзиву, відповіді на відзив, заперечень на відповідь на відзив, додаткових пояснень, а також наданих до суду письмових доказів у справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, заслухавши пояснення сторін у судових засіданнях, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування закріплено Законом України «Про землеустрій» від 22.05.2003 року №858-IV (далі Закон №858-IV).

За ст.1 Закону №858-IV документація із землеустрою (землевпорядна документація) - затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, а також матеріали обстеження і розвідування земель тощо; проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом.

Згідно ст.17 Закону №858-IV до повноважень районних рад у сфері землеустрою на території району належать, зокрема, організація землеустрою та затвердження землевпорядних проектів.

Згідно статті 19 того ж Закону до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері землеустрою на території сіл, селищ, міст належать: а) організація та здійснення землеустрою, проведення інвентаризації земель та земельних ділянок усіх форм власності; б) організація та здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у межах та порядку, встановлених законом; в) координація здійснення землеустрою та контролю за використанням і охороною земель комунальної власності; г) інформування населення про заходи, передбачені землеустроєм; ґ) вирішення інших питань у сфері землеустрою відповідно до закону.

За п. а) ч.1 ст.22 Закону №858-IV землеустрій здійснюється на підставі: рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою (у тому числі при розробленні містобудівної документації).

Рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку документації із землеустрою приймається виключно у строки та лише у випадках, передбачених цим Законом та Земельним кодексом України. Зазначене рішення надається безоплатно та має необмежений строк дії.

Згідно ст.50 Закону №858-IV проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок розробляються у разі формування нових земельних ділянок із земель державної, комунальної власності (крім випадків формування земельних ділянок за іншою документацією із землеустрою) та у разі зміни цільового призначення земельних ділянок у випадках, визначених законом. Проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки також можуть передбачати поділ, об`єднання земельних ділянок, які перебувають у власності однієї особи.

Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок може передбачати формування та/або зміну цільового призначення декількох земельних ділянок, за умови що розпорядником земельних ділянок буде один орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України, або власником земельної ділянки приватної власності є одна особа.

За п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно ч.ч.1-2 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

За ч.2 ст.78 Земельного кодексу України (далі ЗК України) право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Згідно ч.ч.1-2 ст.79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності.

Відповідно до ч.1 ст.83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам, є комунальною власністю.

За ч.1 ст.122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно ч.1 ст.123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі, зокрема, проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання) та/або надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення.

За ч.2 ст.123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за документацією із землеустрою, звертається з заявою про надання дозволу на розробку документації із землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У заяві зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До заяви додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно ч.3 ст.123 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає заяву і дає дозвіл на розроблення документації із землеустрою або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації заяви Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення документації із землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, і якій належить право власності на об`єкт нерухомості (жилий будинок, іншу будівлю, споруду), розташований на такій земельній ділянці, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

У разі надання дозволу на розроблення документації із землеустрою Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування, що передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність та користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня прийняття рішення про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою або з дня повідомлення особою, зацікавленою в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, про замовлення документації із землеустрою без надання дозволу на її розроблення, передбаченого цією частиною, відобразити на картографічній основі Державного земельного кадастру орієнтовне місце розташування земельної ділянки, зазначити дату та номер відповідного рішення, а також майбутнє цільове призначення земельної ділянки. Зазначена інформація оприлюднюється на безоплатній основі на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Умови і строки розроблення документації із землеустрою визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем відповідних робіт.

Тобто, аналізуючи вищевказані законодавчі приписи суд зазначає, що наданню земельних ділянок державної або комунальної власності у користування передують такі послідовні дії, зокрема, звернення громадян з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання або дозволу відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування на розроблення проекту землеустрою, або вмотивованої відмови у наданні такого дозволу.

Як було встановлено судом, позивач 05.02.2024 року звернувся з відповідним клопотанням до Одеської міської ради щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,073 га в оренду, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Петрова 65Т, для обслуговування і експлуатації існуючої станції технічного обслуговування (СТО), загальною площею 150,4 кв.м, яка належить йому на праві приватної власності.

Водночас, замість прийняття відповідно рішення у встановлений місячний строк про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання або дозволу відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування на розроблення проекту землеустрою, або вмотивованої відмови у наданні такого дозволу, вищевказане клопотання позивача від 05.02.2024 року було передано на розгляд Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради як виконавчому органу останньої. Пізніше Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради направив запит до Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради для розгляду на відповідність місця розташування об`єкта вимогам законів України, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів намелених пунктів та плану зонування території (зонінгу) м. Одеси, що, у свою чергу, не передбачено приписами Земельного кодексу України у процедурі подання та розгляду заяви про надання дозволу на розробку документації із землеустрою відповідним органом місцевого самоврядування.

Крім того, як було встановлено судом, Департамент архітектури та містобудування Одеської міської ради, при отриманні листів Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради з приводу клопотання позивача від 05.02.2024 року, зауважив, що для подальшого розгляду питання щодо відповідності місця розташування земельної ділянки чинній містобудівній документації та надання дозволу на розробку проєкту землеустрою, позивачу необхідно надати додаткові документи, що, у свою чергу, за ч.2 ст.123 ЗК України, заборонено.

Верховний Суд у постанові від 14.11.2022 року по справі №803/1088/17 дійшов наступного висновку, що вищенаведеною нормою ст. 123 ЗК України передбачено вичерпний перелік підстав для відмови заявникові у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в постійне користування. Підставою для відмови у наданні такого дозволу не може бути факт неподання заявником будь-яких інших документів, перелік яких не визначений у частині другій вказаної статті.

За ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України).

На момент розгляду даної справи представник відповідача не заперечувала той факт, що проєкт рішення щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивача ще не готувався та не виносився на розгляд пленарного засідання сесії Одеської міської ради, що, на думку суду, беззаперечно свідчить про протиправну бездіяльність Одеської міської ради щодо нерозгляду по суті клопотання ОСОБА_1 від 05.02.2024 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,073 га в оренду, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , для обслуговування і експлуатації існуючої станції технічного обслуговування (СТО), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, загальною площею 150,4 кв.м, який належить позивачу на праві приватної власності, номер запису №35959463.

Суд також зазначає, що адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

З огляду на вказане суд вважає за необхідне зобов`язати Одеську міську раду розглянути по суті клопотання ОСОБА_1 від 05.02.2024 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,073 га в оренду, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , для обслуговування і експлуатації існуючої станції технічного обслуговування (СТО), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, загальною площею 150,4 кв.м, який належить позивачу на праві приватної власності, номер запису №35959463, та прийняти рішення у відповідності із процедурою, передбаченою чинним законодавством, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Щодо вимоги позивача про встановлення судового контролю за виконанням за виконанням судового рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення..

Положення статті 382 КАС України не є імперативними, тобто, передбачають право суду діяти на власний розсуд в залежності від обставин справи. Суд вважає, що за своїм змістом такі заходи контролю за виконанням судового рішення є додатковим засобом для спонукання суб`єкта владних повноважень до вчинення дій з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Судом під час розгляду справи №420/22123/24 не було встановлено ознак того, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення суду у визначений чинним законодавством спосіб.

За таких обставин наразі відсутня необхідність застосування положень статті 382 КАС України одночасно з прийняттям рішення по суті позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача суд вважає за необхідне стягнути на його користь з Одеської міської ради суму сплаченого позивачем судового збору у розмірі 1 211,20 грн.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст. 2, 5, 6-11, 12, 72-77, 90, 241-246, 255, 257-262, 293-295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Одеської міської ради (65004, м. Одеса, пл. Думська, 1) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Одеської міської ради щодо нерозгляду по суті клопотання ОСОБА_1 від 05.02.2024 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,073 га в оренду, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , для обслуговування і експлуатації існуючої станції технічного обслуговування (СТО), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, загальною площею 150,4 кв.м, який належить позивачу на праві приватної власності, номер запису №35959463.

Зобов`язати Одеську міську раду розглянути по суті клопотання ОСОБА_1 від 05.02.2024 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,073 га в оренду, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , для обслуговування і експлуатації існуючої станції технічного обслуговування (СТО), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, загальною площею 150,4 кв.м, який належить позивачу на праві приватної власності, номер запису №35959463, та прийняти у відповідності із процедурою, передбаченою чинним законодавством, рішення по суті клопотання позивача з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Стягнути з Одеської міської ради за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 1 211,20 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та п.п.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя О.В. Білостоцький