Справа № 520/16933/23
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2025-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 р. Справа № 520/16933/23

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (головуючий суддя І інстанції: Зоркіна Ю.В.) на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.06.2024 року по справі № 520/16933/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та рішення управління від 27.01.2023 року за № 64 щодо відмови у призначені пенсії за вислугу років та відмову у зарахування до спеціального стажу періодів роботи 19.11.2004 року по 30.09.2009 року та з 01.10.2009 року по 11.10.2010 року на посаді електромонтера контактної мережі;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років періоди роботи 19.11.2004 року по 30.09.2009 року та з 01.10.2009 року по 11.10.2010 року на посаді електромонтера контактної мережі;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплатити пенсію за вислугу років на підставі пункту "а" ч. 1 ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 23.01.2023 року, з дня звернення до територіального органу Пенсійного фонду України, включивши до спеціального пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, періоди роботи з 19.11.2004 року по 30.09.2009 року та з 01.10.2009 року по 11.10.2010 року на посаді електромонтера контактної мережі;

- стягнути судовий збір в розмірі 1073.60 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.06.2024 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області від 27.01.2023 року за № 64

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату пенсію за вислугу років на підставі пункту "а" ч. 1 ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 23.01.2023 року, з дня звернення до територіального органу Пенсійного фонду України, зарахувавши до спеціального пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, періоди роботи з 19.11.2004 року по 30.09.2009 року та з 01.10.2009 року по 11.10.2010 року на посаді електромонтера контактної мережі.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що страховий стаж позивача становить 27 років 07 місяців 17 днів, стаж роботи за вислугу років становить 10 років 01 місяць 25 днів. До страхового стажу роботи не зараховано період роботи у "Колгоспі ім. Щорса" згідно з записами у трудовій книжці від 21.08.1985 серії НОМЕР_1 з 29.08.1190 по 29.08.1991, оскільки відсутні відомості про встановлений та фактично відпрацьований мінімум трудової участі у громадському господарстві. До стажу роботи не зараховані періоди роботи відповідно до уточнюючої довідки від 20.01.2023 № 60 з 19.11.2004 по 30.09.2009, з 01.10.2009 по 11.10.2010, у зв`язку з тим, що даний документ не відповідає формі додатку № 5 до Порядку № 637, а саме: не зазначено відповідність професії електромонтер контактної мережі магістральних залізниць переліку професій, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року № 583, не зазначено посаду електромонтер контактної мережі магістральних залізниць, відсутнє посилання на статтю 50 Закону № 1058-IV. Зазначає, що довідка потребує зустрічної перевірки щодо відповідності первинним документам та обґрунтованості її видачі. Архівна довідка від 20.08.2021 № НАС-14/119 потребує інформації щодо права зберігання архіву АТ Укрзалізниця адміністративно-господарською службою регіональної філії Придніпровської залізниці. У зв`язку з непідтвердженням у встановленому законом порядку необхідного стажу роботи за вислугу років, право на призначення пенсії відповідно до пункту «а» статті 55 Закону № 1788 та пункту 2? розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 у ОСОБА_1 відсутнє. Однак, при дослідженні обставин справі суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув.

Позивач своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач ІНФОРМАЦІЯ_1 , у січні 2023 звернувся до ГУ ПФУ в Харківській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "а" ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення № 1788-ХІІ та пункту 21 розділу XV Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон № 1058-IV).

За принципом екстериторіальності заява позивача розглянута фахівцями ГУ ПФУ у Донецькій області.

Рішенням від 27.01.2023 № 64 відповідач відмовив позивачу у призначені пенсії, оскільки до стажу не зараховано періоди з 19.11.2004 року по 30.09.2009 року та з 01.10.2009 року по 11.10.2010 року, так як підтверджуюча довідки від 20.01.2023 року за № 60 не відповідає формі додатку № 5 відповідно до пункту 20 Порядку 637- не зазначено відповідність професії «електромонтер контактної мережі магістральних залізниць» переліку професій, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року № 583, не зазначено посаду «електромонтер контактної мережі магістральних залізниць», відсутнє посилання на статтю 50 Закону України № 1058 -IV. Довідка потребує зустрічної перевірки щодо відповідності первинним документам та обґрунтованості її видачі. Також вказано, що архівна довідка від 20.08.2021 року № НАС-14/119 потребує інформації щодо права зберігання архіву АТ «Укрзалізниця» адміністративно-господарською службою регіональної філії Придніпровської залізниці.

Не погодившись з відмовою пенсійного органу позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції виходив з того, що відповідач безпідставно під час обрахунку стажу не зарахував періоди роботи з 19.11.2004 по 30.09.2009 та з 01.10.2009 по 11.10.2020. Дослідженими доказами підтверджується, що позивач виконував роботи, передбачені Списком професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою КМУ від 12.10.21992 № 583. Обираючи належний спосіб захисту порушеного права, суд вважав за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ в Донецькій області повторно розглянути заяву про призначення пенсії ОСОБА_1 з урахуванням періоду роботи з 19.11.2004 року по 30.09.2009 року та з 01.10.2009 року по 11.10.2010 року на посаді електромонтера контактної мережі. Відмовляючи в частині вимог про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області суд виходив з того, що оскільки у справі прийняте рішення про відмову у призначенні пенсії, яке є актом індивідуальної дії та саме воно породжує для позивача відповідні права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст.ст. 22, 64 Конституції України).

Відповідно до п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Отже, право особи на отримання пенсії, як складова частина права на соціальний захист, є її конституційним правом, яке гарантується, в тому числі, міжнародними зобов`язаннями України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пунктом 2-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» збережено право на пенсію за вислугу років для окремих категорій осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (на 11.10.2017 року) мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до пункту «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається КМУ; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих у технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар`єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи, - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

Рішенням Конституційного Суду України від 04.06.2019 № 2-р/2019 (далі Рішення КСУ № 2-р/2019) визнано такими, що не відповідають Конституції України (е неконституційними), положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" зі змінами, внесеними Законом України від 02.03.2015 № 213-VIІI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" (далі - Закон №213) та Законом України від 24.12.2015 № 911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (далі Закон № 911).

На виконання Рішення КСУ № 2-р/2019 положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону №1788 застосовуються без внесених до них змін Законами № 213, № 911.

В свою чергу, згідно з положеннями пунктів 2-1 та 16 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058, в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі Закон № 2148), який набрав чинності 11.10.2017 року, право на пенсію за вислугу років мають особи, які на день набрання чинності Законом № 2148 (станом на 11.10.2017) мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54, 55 Закону № 1788.

Враховуючи зазначене, пенсії за вислугу років робітникам локомотивних бригад і окремим категоріям працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті, призначаються відповідно до пункту «а» статті 55 Закону № 1788 при досягненні чоловіками віку 55 років, жінками 50 років та за наявності станом на 11.10.2017 року у чоловіків не менше 26 років 6 місяців страхового стажу, з них вислуги років не менше 12 років 6 місяців, у жінок не менше 21 рік 6 місяців страхового стажу, з них вислуги років не менше 10 років.

Пенсія за вислугу років призначається та виплачується при звільненні з роботи, яка дає право на такий вид пенсії.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII, статтею 48 Кодексу законів про працю України, пунктом 1 Постанови КМУ № 637 та пунктом 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (далі Інструкція № 58), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110, визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з записами в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 зокрема (мовою оригіналу):

- № 22: 19.11.2004 прийнятий електромонтером контактної мережі шостого розряду на виконробську дільниць Павлоград (наказ № 107/ос від 19.11.2004)

- № 23: 01.12.2006 відособлений структурний підрозділ Енергомонтажний поїзд № 1 Державного підприємства Придніпровська залізниця перейменований у відокремлнеий структурний підрозділ Енергомонтажний поїзд № 1 Державного підприємства Придніпровська залізниця (наказ № 862/н ід 01.12.2006;

- № 24: 30.09.2009 звільнений у зв`язку з перерведеням в Павлоградську дистанціюелектропостачання ДП Придніпровська залізниця за домовленістю між керівниками п.5 ст.36 КЗпП України (наказ 42/ос від 30.092009)

- № 25: 01.10.2009 прийнятий електромонтером контактної мережі 6 розрядку виконробської дільниці в порядку перведення із ВСП Енергомонтажний поїзд № 1 ДП Придніпровська залізниця (наказ № 56 о/с від 01.10.2009)

- № 26: 11.10.2010 уволен по собственному желанию ст.38 КЗпП Укрїни (наказ № 40 о/с від 11.10.2010).

Відповідно до інформації, що міститься в Довідці № 218 від 14.03.2023, ОСОБА_1 згідно наказу від 19.11.2004 № 107/ОС прийнятий електромонтером контактної мережі 6 розряду на дільницю Павлоград з 19.11.2004. Звільнений 30.09.2009 за переведенням у Павлоградську дистанцію електропостачання п. 5 ст. 36 КЗпП України згідно наказу від 30.09.2009 № 42/ОС. Стаж роботи складає 4 роки 10 місяців 12 днів.

З 01.10.2009 працював повний робочий день у відокремлениму структурному підрозділі «Павлоградська дистанція електропостачання» Державного підприємства «Придніпровська залізниця». Згідно наказу від 01.10.2009 № 56/ОС позивач прийнятий в порядку переведення з відокремленого структурного підрозділу «Енергомонтажний поїзд № 1» Державного підприємства «Придніпровська залізниця» на посаду електромонтера контактної мережі 6 розряду виконробської дільниці. Звільнений за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України з 11.10.2010, наказ від 11.10.2010 № 40/ОС. Стаж роботи складає 1 рік 0 місяців 11 днів. За вказаний період виконував роботи по поточному утриманню, ремонту і посиленню пристроїв контактної мережі і ліній електропередачі, забезпечував справне утримання, безаварійну і надійну роботу пристроїв, що обслуговуються, устаткування, правильну їх експлуатацію, своєчасний якісний ремонт і модернізацію, за посадою: електромонтер контактної мережі магістральних залізниць, яка передбачена списком професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють безпеку руху па залізничному транспорті га метрополітенах і користуються правом па вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 р. № 583. відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». /а.с. 16/

Підставою для відмови у зарахуванні вказаних періодів роботи позивача до пільгового стажу стало те, що документ не відповідає формі додатку № 5 відповідно до п. 20 Порядку №637, а саме: не зазначено відповідність професії "електромонтер контактної мережі магістральних залізниць" переліку професій, затверджених Постановою КМУ № 593, не зазначено посаду "електромонтер контактної мережі магістральних залізниць", відсутнє посилання на ст. 50 Закону № 1058-IV.

Водночас, така позиція відповідача не ґрунтується на вимогах законодавства, з огляду на те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Крім того, список професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 р. № 583 та включає в себе посади електромонтерів і електромеханіків контактної мережі магістральних залізниць

Записи в трудовій книжці аналогічні відомостям, що містяться в Довідці № 218 від 14.03.2023 про найменування займаної позивачем посади, що відповідає списку професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, електромонтер контактної мережі магістральних залізниць, що користуються правом на пенсію за вислугу років. Вказані записи виконані чітко, засвідчені підписом уповноважених осіб підприємства та скріплені печаткою, не містять виправлень. Іншого відповідачем не доведено.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає вірним висновок суду 1-ї інстанції, що періоди роботи позивача з 19.11.2004 по 30.09.2009 та з 01.10.2009 по 11.10.2010 на посаді електромонтера контактної мережі мають бути зарахованими до його пільгового стажу роботи, оскільки посада «електромонтера контактної мережі» відноситься до посад вищевказаного Списку, згідно з яким працівники мають право на пенсію за вислугу років.

Окрім того, апеляційний суд погоджується з висновком суду 1-ї інстанції, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання ГУПФУ України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату пенсію за вислугу років на підставі пункту "а" ч. 1 ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 23.01.2023 року, з дня звернення до територіального органу Пенсійного фонду України, зарахувавши до спеціального пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, періоди роботи з 19.11.2004 року по 30.09.2009 року та з 01.10.2009 року по 11.10.2010 року на посаді електромонтера контактної мережі.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.06.2024 по справі № 520/16933/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)І.С. Чалий
Судді(підпис) (підпис) І.М. Ральченко В.В. Катунов