Справа № 638/19304/24
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2025-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 р.Справа № 638/19304/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Любчич Л.В. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.12.2024, головуючий суддя І інстанції: Тимченко А.М., пр. Перемоги, 52в, м. Харків, Харківська, 61202, по справі №638/19304/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області Бакумова Дениса Сергійовича у справі про адміністративне правопорушення від 30.09.2024 № 5, якою на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 180,00 грн за ч. 1 ст. 155 КУпАП; закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 155 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.12.2024 позов задоволено.

Постанову начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області Бакумова Дениса Сергійовича по справі про адміністративне правопорушення від 30 вересня 2024 року № 5 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 155 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу розмірі 170,00 грн скасовано.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 155 КУпАП - закрито.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області, , адреса: 61166, м. Харків, пр-т Науки, 40, 6 поверх, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , судовий збір у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.12.2024 скасувати та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що у зв`язку з довготривалою відсутністю доступу до горища ОСОБА_1 та співробітниками КП «Житлокомсервіс» не проводились планові огляди горищного приміщення, що є неналежним виконанням своїх обов`язків та порушення Правил 76 серед іншого в пунктах: 2.1. планові огляди жилих будинків; 2.8. підготовка житлового фонду до сезонної експлуатації; 3.1. утримання допоміжних приміщень житлового будинку; 3.2. особливості утримання горищ та технічних поверхів; 3.7. організація пожежної безпеки; 4.технічне обслуговування і ремонт будівельних конструкцій, що може призвести до погіршення технічного стану будинку та засобів протипожежного захисту. Проте, зміст положень підпункту 1.4.6 пункту 1 Правил № 76 свідчить про те, що обов`язок про приведення приміщення до попереднього стану у разі самовільного переобладнання або перепланування покладається саме на власника приміщення (власника квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_2 ), у разі ігнорування власником такого обов`язку (довготривала відсутність за місцем реєстрації), якщо в наслідок такого перепланування і переобладнання погіршився технічний стан будинку та порушено права інших споживачів відповідні роботи виконуються виконавцем послуг тобто КП «Житлокомсервіс». У зв`язку з виявленими порушеннями підпункту 1.4.6. пункту 1 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, пункт 2 частини першої статті 21 Закон України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-ХІІ ОСОБА_1 правомірно притягнено до адміністративної відповідальності.

Представник позивача подав до суду клопотання про проведення розгляду справи за його відсутності в якому наполягав на законності судового рішення та просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст. 308 КАС України та керуючись ст. 229 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради «Про визначення виконавців послуг в житловому фонді міста Харкова» від 20.12.2006 року № 1186 КП «Жилкомсервіс» визначено виконавцем житлово-комунальних послуг у житловому фонді комунальної власності територіальної громади міста Харкова з управління будинком, спорудою або групою будинків.

Відповідно до Наказу від 01 лютого 2021 року №0019/1 про переведення ОСОБА_1 переведена на посаду начальника дільниці №11 Київського району КП «Житлокомсервіс».

Відповідно до посадової інструкції начальника дільниці КП «Жилкомсервіс» затвердженої директором КП «Жилкомсервіс» начальник дільниці здійснює загальне керівництво співробітниками дільниці, розподіляє об`єми робіт та обов`язки між ними.

Згідно з пунктом 2 посадової інструкції Начальник дільниці серед іншого має задачі та обов`язки: 2.17 здійснення контролю за якісним наданням мешканцям, проживаючим на території закріпленої за дільницею, послуг з утримання будинків і споруд і прибудинкових територій, а також за виконанням виконавцями послуг своїх договірних зобов`язань за договором; 2.18 організація контролю за виконанням правил та норм технічної, експлуатації та ремонт жилого фонду. 2.21 забезпечення своєчасного проведення технічних оглядів жилих будинків та споруд.

13 вересня 2024 року Головним управлінням Держпродспоживслужби в Харківській області проведено позапланову перевірку щодо додержання суб`єктом господарювання КП «ЖИТЛОКОМСЕРВІС» вимог законодавства у сфері захисту прав споживачів, під час якої встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_3 2-х поверховий, 2-х під`їзний, 7-ми квартирний, 1917 року забудови, цегляний. У першому під`їзді розташовані квартири №№ 1, АДРЕСА_4 . Квартири використовуються під житло. Квартири АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 мають окремі входи. На сходовому марші 2 під`їзду житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 власником квартири АДРЕСА_2 ( ОСОБА_2 ) самостійно, без дозвільних документів встановлені двері, що перегороджують вихід на горище. При цьому двері замкнені на ключ. Ключі від вказаних дверей в розпорядженні підприємства та начальника дільниці №11 Київського району КП «Житлокомсервіс» ОСОБА_1 відсутні. Рішення, згоди співвласників на встановлення додаткових конструкцій в будинку не було. За інформацією підприємства КП «Житлокомсервіс» переобладнання або реконструкція горищного приміщення над квартирою АДРЕСА_8 не проводилося. Співробітникам дільниці № 11 КП «Житлокомсервіс» при виході за вказаною адресою поспілкуватися з мешканцями квартири АДРЕСА_2 не виявилось можливим. На даний час мешканці квартири АДРЕСА_2 не проживають у будинку (виїхали з початку повномасштабного вторгнення). У разі, якщо самовільне перепланування або переобладнання приводить до погіршення технічного стану жилого будинку в цілому та порушуються права інших споживачів, зазначені роботи виконуються виконавцем послуг. На неодноразові звернення мешканки квартири АДРЕСА_9 ОСОБА_3 до представників КП «Житлокомсервіс» щодо демонтажу дверей, зазначене волевиявлення споживача, співвласника житлового будинку залишилось не виконано, чим порушено підпункт 1.4.6. пункту 1 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, пункт 2 частини першої статті 21 Закон України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-ХІІ, пункту 1 частини першої статті 6 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 року № 417-VIII.

За результатами перевірки щодо додержання суб`єктом господарювання КП «ЖИТЛОКОМСЕРВІС» вимог законодавства у сфері захисту прав споживачів складено Акт № 231 від 13 вересня 2024 року, відповідно до змісту якого виявлено наступні порушення законодавства: КП «Житлокомсервіс» на звернення, волевиявлення споживача не вжило заходів щодо ліквідації самозабудови, чим поставило в нерівне становище споживача ОСОБА_3 з іншими споживачами та порушило п.2 ч.1 ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів».

24.09.2024 головним спеціалістом відділу контролю у сфері торгівлі, робіт та послуг управління захисту прав споживачів та контролю за регульованими цінами Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області Семенухою Іриною Анатоліївною складено Протокол про адміністративне правопорушення № 4, відповідно до якого начальник дільниці № 11 Київського району КП «Житлокомсервіс» Пінігіна Тетяна Петрівна о 14 год. 45 хв. 13.09.2024 при виконання своїх посадових обов`язків допустила самовільне встановлення мешканцями будинку дверей між першим та другим поверхом в під`їзді № 2 за адресою: АДРЕСА_3 . Зважаючи на те, що управителем житлового будинку КП «Житлокомсервіс» не ліквідоване самовільне будівництво, чим порушено п. 1.4.6. Правил утримання будинків та прибудинкової території, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 № 76 та п. 2 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів».

За вказані порушення передбачено відповідальність, що встановлена ч. 1 ст. 155 КУпАП.

Начальник Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області Бакумов Денис Сергійович, розглянувши протокол, встановив ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155 Кодексу України про адміністративні правопорушення та виніс Постанову по справі про адміністративне правопорушення від 30.09.2024 № 5, якою наклав на ОСОБА_1 штраф у розмірі 170,00 грн.

Позивач вважаючи спірну постанову незаконною, звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з відсутності у ОСОБА_1 обов`язку привести приміщення до попереднього стану шляхом демонтажу самовільно встановлених дверей, що виключає порушення ОСОБА_1 п. 1.4.6 Правил № 76, п. 2 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» пп. 1 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», та наявність в її діях/бездіяльності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155 КУпАП.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачене адміністративну відповідальність.

Частина 1 статті 155 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил торгівлі, виконання робіт і надання послуг працівниками торгівлі, громадського харчування та сфери послуг, громадянами, які займаються підприємницькою діяльністю.

Норма ч. 1 ст. 155 КУпАП є бланкетною, у зв`язку з чим адміністративна відповідальність настає у разі порушення спеціальних норм, встановлених законами та підзаконними нормативно-правовими актами.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 1.4.6. Правил утримання будинків та прибудинкової території, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 № 76 та п. 2 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», п.п.1 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Таким чином, посадова особа - Начальник Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області Бакумов Денис Сергійович, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 155 КУпАП був зобов`язаний встановити на підставі наявних в матеріалах справи про адміністративне правопорушення доказів наявність в її діях/бездіяльності порушень п. 1.4.6 Правил № 76, п. 2 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», пп. 1 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

При цьому, виходячи з положень ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, суб`єкт владних повноважень при судовому розгляді справи з оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, зобов`язаний надати докази правомірності свого рішення.

Відповідно до п. 1.4.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого приміщення у жилому будинку, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов`язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану.

У разі, якщо самовільне перепланування або переобладнання приводить до погіршення технічного стану жилого будинку в цілому та порушуються права інших споживачів, зазначені роботи виконуються виконавцем послуг, питання відшкодування вартості цих робіт власником, наймачем (орендарем) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення вирішується у судовому порядку.

Таким чином, за загальним правилом першочерговий обов`язок про приведення приміщення до попереднього стану у разі самовільного переобладнання або перепланування покладено саме на власника приміщення у відповідному жилому будинку (у даному випадку - власника квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_2 ). Проте, якщо внаслідок такого перепланування і переобладнання погіршився технічний стан будинку та порушено права інших споживачів, обов`язок з приведення приміщення до попереднього стану покладається на виконавця послуг (у даному випадку відповідальну особу КП «Житлокомсервіс»), який зобов`язаний провести демонтаж самовільного перепланування/переобладнання та в судовому порядку вирішити питання про відшкодування вартості цих робіт власником, який допустив самовільне перепланування/переобладнання.

Враховуючи положення ст. 245, 251, 280 КУпАП, начальник Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області ОСОБА_4 був зобов`язаний на підставі належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів встановити наявність у ОСОБА_1 , як начальника дільниці №11 Київського району КП «Житлокомсервіс», обов`язку з приведення приміщення до попереднього стану.

Як встановлено вірно судом першої інстанції, наявний в матеріалах справи Акт від 13 вересня 2024 року не містить відомостей про те, що внаслідок самовільного перепланування/переобладнання було погіршено технічний стану жилого будинку в цілому та порушено права інших споживачів, зокрема ОСОБА_3 , відтак є неналежним доказом порушення ОСОБА_1 абз 2 п. 1.4.6. Правил № 76.

Будь яких фото- та відеодоказів, на підставі яких суб`єкт владних повноважень міг би встановити, а суд перевірити ці обставини, матеріали справи також не містять.

Таким чином, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України відповідач не надав доказів, що самовільне перепланування/переобладнання приміщень, здійснене ОСОБА_2 , призвело до погіршення технічного стану будинку. Такими доказами можуть бути висновки експертів, спеціалістів, які володіють спеціальними знаннями. При цьому, такі докази відсутні не були досліджені при винесенні оскаржуваної постанови. Також відповідачем не надано доказів, внаслідок такого перепланування/переобладнання порушено права інших споживачів. Так, в оскаржуваній постанові, протоколі та акті містяться посилання на звернення ОСОБА_3 , проте жодних обґрунтованих звернень ОСОБА_3 до КП «Житлокомсервіс» або до відповідача, матеріали судової справи не містять, що ставить під обґрунтований сумнів як їх наявність, так і факт порушення прав останньої внаслідок такого перепланування/переобладнання.

За таких обставин, висновки суб`єкта владних повноважень про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин положень абз. 2 п. 1.4.6 Правил № 76 та відповідно обов`язку ОСОБА_1 привести приміщення до попереднього стану є необґрунтованими, оскільки не підтверджені належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами.

Колегія суддів зауважує, що правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваженнями, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи. У п. 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 (заява №7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Судова колегія зазначає, що сам факт складання постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність у ОСОБА_1 обов`язку привести приміщення до попереднього стану шляхом демонтажу самовільно встановлених дверей, що виключає порушення ОСОБА_1 п. 1.4.6 Правил № 76, п. 2 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» пп. 1 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», та наявність в її діях/бездіяльності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155 КУпАП, а тому оскаржувана постанова № 5 від 30 вересня 2024 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 155 КУпАП підлягає скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 16.05.2023 у справі №642/4479/21, колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки за результатами розгляду даної справи Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшли висновку, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог, заявлених до Харківської міської ради, апеляційний суд правильно виходив з того, що у цього відповідача немає обов`язку на вчинення дій, які вимагає здійснити позивачка, оскільки, як встановив суд, саме ОСОБА_2 самовільно здійснила перепланування в квартирі АДРЕСА_10 , а також демонтувала віконні рами, а тому вона як наймач цієї квартири має нести відповідальність за самовільне перепланування квартири, також суд обґрунтовано виходив з того, що вимога щодо солідарного обов`язку відповідачів про вчинення дій із встановлення вікон не ґрунтується на вимогах закону, адже згідно з частиною першою статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання, а отже такі висновки, не підлягають застосуванню, оскільки не є релевантними.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків рішення суду першої інстанції не спростовують.

За правилами частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та свідчать про незгоду із правовою оцінкою суду першої інстанції обставин справи, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Таким чином, колегія суддів, згідно ст. 316 КАС України вирішила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 270-272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.12.2024 по справі №638/19304/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді Л.В. Любчич О.В. Присяжнюк