Справа № 120/13155/23
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2025-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/13155/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Вільчинський Олександр Ванадійович

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

13 лютого 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

у серпні 2023 року ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року позовну заяву повернуто позивачеві.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу на продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 31.08.2023 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, визначених у мотивувальній частині ухвали.

11.09.2023 року Вінницького окружного адміністративного суду надійшло клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, у якому представник позивача посилається на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 25.04.2023 у справі № 380/15245/22, відповідно до яких запровадження на території України карантину є безумовною підставою для продовження строків, визначених статтею 233 КЗпП України, на строк дії такого карантину. Також як підставу для поновлення строку звернення до суду позивачем вказано те, що персонал ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ), перебував у складі оперативно - тактичного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », згідно бойового розпорядження ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » №116/131т від 11.06.2022, був залучений до виконання першочергових завдань з відбиття вторгнення та нападу на територію України збройних сил рф.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року позовну заяву повернуто позивачеві.

Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції дійшов висновку про те, що наведені позивачем підстави для поновлення строку звернення до суду не свідчать про поважність причин пропуску такого строку, а також те, що позивачем не усунено у повному обсязі недоліки позовної заяви, зокрема, щодо наведення визначених законом підстав, які надають чи передбачають можливість звернення позивача з даним позовом до суду, слід дійти висновку, що позовна заява з доданими до неї документами підлягає поверненню особі, яка її подала.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною третьою даної статті передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Інститут строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою спонукання учасників адміністративного судочинства до своєчасного вчинення ними процесуальних дій. Регламентування строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Крім цього, строки звернення до суду із адміністративним позовом обмежують час, протягом якого правовідносини можуть вважатися спірними.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

В розумінні положень статей 121, 122 КАС України поважними причинами, що зумовлюють пропуск строку звернення до суду, визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що питання поновлення строку звернення до суду у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. При цьому, сам лише факт введення воєнного стану на території України не може слугувати безумовною та достатньою підставою для визнання поважними причин пропуску процесуального строку для органу державної влади, за відсутності відповідних обґрунтувань та доказів того, як саме введення воєнного стану, вплинуло на роботу цього державного органу.

Неналежна організація процесу щодо зверненням з позовною заявою до суду з боку відповідальних осіб, виникнення організаційних складнощів у суб`єкта владних повноважень для своєчасного подання позовної заяви є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.

Позивач, що діє від імені держави, як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від організаційних складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Такий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 26.09.2022 у справі №560/403/22, від 03.11.2022 у справі №560/15534/21, від 22.12.2022 у справі №380/19423/21 та від 18.01.2023 у справі №200/7384/19-а.

Так, суд першої інстанції в ухвалі про залишення позовної заяви без руху суд, враховуючи доводи позивача, дійшов висновку, що строк звернення до суду з цим позовом слід обчислювати з моменту отримання листа від 28.02.2023 вх. №168 (дата витягу 02.09.2022), з якого, як вказав сам позивач, він дізнався про помилкову виплату відповідачу одноразової грошової допомоги при звільненні.

В той же час військова частина НОМЕР_1 вказує, що строк звернення до суду необхідно обчислювати з моменту винесення наказу ІНФОРМАЦІЯ_5 від 06.04.2023 №109-АГ.

Колегія суддів відхиляє такі доводи апелянта, оскільки строк звернення до суду обчислюється саме з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відтак, винесення наказу ІНФОРМАЦІЯ_5 від 06.04.2023 №109-АГ, не змінює моменту з якого позивач дізнався про порушення своїх прав.

Більш того, дослідивши зміст листа від 08.03.2023 №1378, судом встановлено, що таким листом ІНФОРМАЦІЯ_6 просило донести до 12.03.2023 інформацію про проведену ІНФОРМАЦІЯ_1 претензійну роботу. При цьому, у такому листі ІНФОРМАЦІЯ_6 посилається на те, що позивача повідомлено про скасування висновку службового розслідування за фактом виявлених фінансових порушень, за результатами внутрішнього аудиту, затвердженого 06.11.2022, листом від 19.02.2023 за №32/960-23-Вих та у такому листі визначено організувати позовну роботу по стягненню коштів.

Отже, апелянта був обізнаний про порушення свої прав, інтересів ще з моменту отримання листа від 19.02.2023, а не з листа від 08.03.2023, яким лише його зобов`язано повідомити про проведену претензійну роботу.

Визначаючись щодо доводів про те, що військова частина НОМЕР_1 не здійснювала свої повноважень або здійснювала їх обмежено, у зв`язку з виконанням бойових завдань та інших заходів з оборони та відсічі збройної агресії рф, то суд повторно зазначає, що позивачем не надано жодних доказів про те, що уповноважені представники військової частини (керівник, юрист, спеціаліст з правових питань чи інші відповідальні особи за подання позовної заяви до суду) не здійснювали свої повноваження, або здійснювали їх обмежено, або існували якісь інші перешкоди для дотримання строку, які пов`язані із запровадженням воєнного стану чи залученням прикордонного загону до ведення бойових дій.

В даному випадку сам факт прийняття позивачем (військовою частиною) наказу №464-ОС від 25.05.2022 про виключення відповідача зі списків особового складу військової частини та наступна реалізація такого наказу, в тому числі і проведення з ОСОБА_1 усіх розрахунків при його звільненні з військової служби свідчить про те, що організаційно, -кадрова, - фінансова діяльність військової частини НОМЕР_1 в період воєнного стану здійснювалась та здійснюється і надалі, а отже позивач в повній мірі мав можливість та, власне, зобов`язаний був належним чином перевіряти свою фінансову дисципліну та вживати заходи з метою своєчасного виправлення допущених помилок, в тому числі і шляхом звернення до суду з відповідними позовами.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не наведено достатніх, обґрунтованих підстав для поновлення строку звернення до суду з цим позовом.

Згідно з ч. 4 ст. 5 КАС України суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13.12.2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Згідно з частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, у рішеннях від 20.05.2010 в справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 в справі "Наталія Михайленко проти України" ЄСПЛ зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою.

У справах "Стаббігс та інші проти Великобританії" та "Девеер проти Бельгії" Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 у справі "Мельник проти України" зазначив, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності.

Таким чином, враховуючи вищезазначене в сукупності колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що наведені позивачем підстави для поновлення строку звернення до суду не свідчать про поважність причин пропуску такого строку, а також те, що позивачем не усунено у повному обсязі недоліки позовної заяви, зокрема, щодо наведення визначених законом підстав, які надають чи передбачають можливість звернення позивача з даним позовом до суду, слід дійти висновку, що позовна заява з доданими до неї документами підлягає поверненню особі, яка її подала.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Зазначеним вимогам закону ухвала Вінницького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року відповідає.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Ватаманюк Р.В. Сапальова Т.В.