Справа № 140/14717/24
Суддя: Стецик Назар Васильович
Дата ухвалення: 2025-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року ЛуцькСправа № 140/14717/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

судді Стецика Н.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Волинського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі також ГУ ПФУ в Черкаській області, відповідач) у якому просила:

визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Черкаській області №44 від 15.11.2024 щодо відмови у переведенні на пенсію по віку відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII;

зобов`язати відповідача здійснити переведення та виплату пенсії по віку відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII з дати звернення (07.11.2024), зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи в органах місцевого самоврядування з 21.05.1990 по 01.05.2016 та з визначенням розміру пенсії відповідно до наданих із заявою довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, видані виконавчим комітетом Нововолинської міської ради Волинської області за №06-14/26 та №06-14/27 від 07.11.2024.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що вона перебуває на обліку в ГУ ПФУ України у Волинській області як отримувач пенсії за віком згідно із Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

07.11.2024 вона звернулась до територіального управління ПФУ за місцем проживання із заявою про переведення на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII, який набрав чинності 01.05.2016, проте ГУ ПФУ в Черкаській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №44 від 15.11.2024, в зв`язку з тим, що робота в органах місцевого самоврядування не відноситься до посад державної служби.

Позивачка не погоджується з таким рішенням та діями відповідача, вважає їх неправомірними та такими, що не відповідають чинному законодавству, порушують її конституційне право на пенсійне забезпечення. З посилання на відповідні норми законодавства та судову практику Верховного суду в аналогічних спорах вказує, що час її роботи в Нововолинській міській раді з 21.05.1990 по 26.02.2021 підлягає зарахуванню до стажу державної служби. На момент її звернення із заявою про переведення на пенсію за віком згідно Закону №889-УІІ1 вона досягла встановленого чинним законодавством пенсійного 60 річного віку, загальний стаж роботи становить понад 34 років.

Таким чином, вважає, що при поданні заяви про призначення пенсії за віком відповідно до п. 10,12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIІІ нею були дотримані законодавчо визначені умови, за яких така пенсія призначається, а відтак у відповідача були всі законодавчо обумовлені правові підстави для призначення пенсії за віком, як державному службовцю.

З урахуванням наведеного позивачка просила позов задовольнити повністю.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 20.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

У відзиві на адміністративний позов представник ГУ ПФУ в Черкаській області позовних вимог ОСОБА_1 не визнала. Зазначила, що пункт 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ передбачає, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Таким чином, з 01.05.2016 згідно статті 37 Закону № 3723-ХІІ здійснюється лише призначення пенсій особам, зазначеним у пункті 10 та пункті 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ. Таким чином, Законом №889-VІІІ не передбачено проведення перерахунку пенсії.

Окрім того вказує, що відповідно до статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», який набрав чинності 04.07.2001, пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування здійснюється відповідно до Закону №1058- IV. Відтак, на переконання представника відповідача, періоди роботи в органах місцевого самоврядування з 04.07.2001 не зараховуються до спеціального стажу для визначення права на пенсію за нормами Закону №889-VIII, тому зарахувати період роботи, на які посилається позивач, як роботу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, підстав немає.

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.8-9).

07.11.2024 позивачка звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про переведення її із пенсії за віком, призначену згідно із Законом №1058-ІV, на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» №889-VIII, до якої долучено, зокрема, відповідні довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (а.с.7).

За принципом екстериторіальності вказана заява була розглянута ГУ ПФУ в Черкаській області, рішення якого №44 від 15.11.2024 ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю права. Вказане рішення мотивоване тим, що 04.07.2001 набрав чинності Закону України від 07.06.2001 №2493-ІІІ «Про службу в органах місцевого самоврядування». Відповідно до статті 14 Закону №2493-ІІІ Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №1441 «Про віднесення посад органів місцевого до відповідних категорій посад», згідно із якою до відповідних посад в органах місцевого самоврядування віднесено існуючі просади в цих органах, не перелічені у статті 14 Закону №2493-ІІІ та визнано такою, що втратила чинність постанову Кабінету Міністрів України від 18.04.1994 №239. Отже, до стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців для визначення права на призначення пенсії відповідно до пунктів 10 і 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII зараховуються періоди роботи на посадах в органах місцевого самоврядування до набрання чинності Законом №2493-ІІІ (до 04.07.2001). Станом на 01.05.2016 ОСОБА_1 працювала на посаді начальника відділу організаційно-виконавчої роботи у Нововолинській міській раді Волинської області (а.с.6).

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивачка звернулася до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-XII (далі Закон №889-XII).

Відповідно до пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII з 01.05.2016 втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.93 №3723-XII, крім статті 37, яка застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 та 12 цього розділу, якими передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 статті 37 Закону №3723-XII передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини 1 статті 28 цього Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60% суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 % заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Верховний Суд у постанові від 01.04.2020 по справі №607/9429/17 дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону №3723-XII та Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №822/524/18, у постанові Верховного Суду від 02.04.2020 у справі №687/545/17.

З матеріалів справи встановлено, що підставою відмови у переведенні позивачки на пенсію за нормами Закону №3723-XII є недостатній стаж державної служби, який полягає в не зарахуванні трудового стажу ОСОБА_1 на посадах в органах місцевого самоврядування, оскільки, на думку відповідача, час роботи в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723 до 04.07.2001, тобто по дату набуття чинності Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Надаючи оцінку таким висновкам ГУ ПФУ в Черкаській області, суд зазначає наступне.

В пункті 4 частини другої статті 46 Закону №889-VIII визначено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Відповідно до частини третьої статті 46 Закону №889-VIII Кабінет Міністрів України постановою від 25.03.2016 №229 затвердив Порядок обчислення стажу державної служби (чинний з 01.05.2016), який визначає механізм обчислення стажу державної служби. До стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування»(пункт 4 Порядку №229).

Відповідно до пункту 6 Порядку №229 стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом №889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII.

Згідно з пунктом 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Таким чином, спірні правовідносини регулює також і Порядок обчислення стажу державної служби, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.04.1994 №283 (далі - Порядок № 283).

Відповідно до пункту 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Отже, як Порядок №283, так і чинний Порядок №229 передбачають, що до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування.

04.07.2001 набрав чинності закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 року №2493-III (далі - Закон №2493-III).

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2493-III передбачено, що дія Закону України «Про державну службу» поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

Як вбачається з трудової книжки серії НОМЕР_1 станом на 04.07.2001 ОСОБА_1 обіймала посаду головного спеціаліста організаційного відділу Нововолинської міської ради Волинської області (а.с.11).

Статтею 14 Закону №2493-III встановлено класифікацію посад в органах місцевого самоврядування (сім категорій), до сьомої категорії віднесено посади радників, консультантів секретаріатів районних у містах рад, спеціалістів виконавчих органів районних у містах, міських (міст районного значення) рад, спеціалістів виконавчих органів сільських, селищних рад.

Верховний Суд у постанові від 10.05.2018, прийнятій у справі №351/1792/17, зазначив, що після набрання чинності законом України «Про державну службу» №889-VIII положення законодавства в частині механізму обрахунку стажу державної служби не змінилися. Відповідно до статті 46 закону України «Про державну службу» №889-VIII та пункту 4 Порядку №229, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» зараховується до стажу державної служби.

На підставі системного аналізу вказаних законодавчих положень суд дійшов висновку, що доводи відповідача про те, що стаж роботи на посадах в органах місцевого самоврядування зараховувався до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії державного службовця лише по 04.07.2001 (до набрання чинності Законом №2493-III) є необґрунтованими, а тому період роботи на посадах в органах місцевого самоврядування має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що у відповідача ГУ ПФУ в Черкаській області не було фактичних та правових підстав не зараховувати до стажу державної служби ОСОБА_1 періодів роботи на посадах в органах місцевого самоврядування після 04.07.2001.

Отже, рішення від ГУ ПФУ в Черкаській області №44 від 15.11.2024 щодо відмови у переведенні ОСОБА_1 на пенсію по віку не відповідає приписам пункту 3 частини 2 статті 2 КАС України, оскільки прийняте без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття цього рішення, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання відповідача здійснити переведення та виплату пенсії по віку відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII з дати звернення (07.11.2024), зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи в органах місцевого самоврядування з 21.05.1990 по 01.05.2016 та з визначенням розміру пенсії відповідно до наданих із заявою довідок про складові заробітної плати, суд враховує наступне.

ОСОБА_1 просить зарахувати до стажу державної служби періоди роботи з 21.05.1990 по 01.05.2016.

При цьому підставою для рішення ГУ ПФУ в Черкаській області від 15.11.2024 про відмову у переведенні на пенсію по віку відповідно до Закону України «Про державну службу» слугувало незарахування до стажу позивачці перебування на посадах в органах місцевого самоврядування у період після 04.07.2001.

Питання щодо права позивачки на зарахування періоду з 21.05.1990 по 04.07.2021 до стажу державної служби не досліджувалося відповідачем при розгляді заяви про перехід на пенсії від 07.11.2024.

Ні оскаржуване рішення, ні будь-які інші матеріали справи не містять висновків відповідача щодо обчислення стажу роботи позивачки за період з 21.05.1990 по 04.07.2021.

У межах спірних правовідносин адміністративним судом не здійснюється призначення пенсії, а перевіряється виключно законність рішення органу пенсійного фонду про відмову в призначенні пенсії, за наслідками чого суд може визнати протиправними такі рішення, дії чи бездіяльність, а як наслідок - зобов`язати вчинити певні дії.

Слід звернути увагу, що функції органів Пенсійного фонду України щодо обчислення страхового стажу особи та призначення пенсії за віком відносяться до виключної компетенції відповідача.

Акт, прийнятий у ході здійснення дискреційних повноважень, підлягає контролю відносно його законності з боку суду або іншого незалежного органу. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 2 статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Отже, суд не може перебирати на себе функції, які відносяться до виключної компетенції органів Пенсійного фонду, зокрема, самостійно здійснювати розрахунок страхового стажу та призначення пенсії.

Тому, вирішення судом позовних вимог щодо зарахування певних періодів роботи (з 21.05.1990 по 04.07.2021) до стажу позивачки, що дає право на призначення державної пенсії, може призвести до врегулювання судом неіснуючого спору.

Враховуючи викладене, суд вважає, що ефективним способом захисту порушеного права позивачки є зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.11.2024 та вирішити питання про переведення її з пенсії за віком, призначеної на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України від 19.12.1993 №3723-XII «Про державну службу», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

При цьому, суд враховує, що повноваження щодо дослідження документів, наданих особою до заяви про призначення (перерахунок) пенсії та встановлення наявності умов, встановлених законодавством для призначення (перерахунку) має той орган Пенсійного фонду України, на розгляд якого надійшла відповідна заява.

З огляду на викладене, позов ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Черкаській області судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 807,47 грн.

Керуючись статтями 243-246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №44 від 15.11.2024 щодо відмови ОСОБА_1 у переведенні на пенсію по віку відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.11.2024 та вирішити питання про переведення її з пенсії за віком, призначеної на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України від 19.12.1993 №3723-XII «Про державну службу», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області судовий збір у сумі 807,47 грн (вісімсот сім гривень 47 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано судом 12 лютого 2025 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, Черкаська область, місто Черкаси, вулиця Смілянська, 23; ).

Суддя Н.В. Стецик