Справа № 300/6259/24
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2025-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"03" лютого 2025 р. справа № 300/6259/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Главача І.А.,
за участю секретаря судового засідання Кузенко Н.І.,
представника позивача Булавинця М.М.,
представника відповідача Кічури Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до відповідача Івано-Франківської митниці Державної митної служби України
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.08.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження (а.с.99-100).
03.09.2024 представником позивача через підсистему "Електронний суд" скеровано заяву про долучення доказів (а.с.104-111).
Представник позивача 04.09.2024 подав суду заяву про уточнення клопотання про призначення експертизи (а.с.112-113).
Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву, який зареєстрований через підсистему "Електронний суд" 04.09.2024, згідно змісту якого проти заявлених позовних вимог заперечує. Просить відмовити в задоволенні позову.
05.09.2024 представник позивача направив суду відповідь на відзив, в якій спростовує доводи та заперечення представника відповідача.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.10.2024 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 21.11.2024.
30.12.2024 на адресу суду надійшов висновок експерта №44/24 за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи складений 27.12.2024.
В судовому засіданні 27.01.2025 судом поставлено на обговорення питання щодо закриття підготовчого провадження у справі та перехід до судового розгляду по суті спору.
Учасники справи підтримали закриття підготовчого провадження в даній адміністративній справі.
Представник позивача у судовому засіданні 03.02.2025 заявлені позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача проти позову заперечила, просила в задоволенні позову відмовити.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог КАС України справу за правилами загального позовного провадження, заслухавши позиції сторін, дослідивши в сукупності позовну заяву, відзиви на позов, відповідь на відзив, заперечення, письмові пояснення та докази, наявні в матеріалах даної адміністративної справи, встановив наступне.
Під час проведення митних формальностей за МД автоматизованою системою аналізу і управління ризиками (ЛСАУР) згенеровано наступні форми митного контролю:
"117-2. Здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів спеціалізованим підрозділом митниці для перевірки числового значення заявленої митної вартості";
"210-1. Проведення митого огляду транспортного засобу";
"911-1. Забезпечення ідентифікації товарів та/або транспортних засобів шляхом здійснення цифрової фотозйомки".
Беручи до уваги викладене, інспектором направлено повідомлення, що згідно з вимогами статей 240, 266, 338 Митного кодексу України та Порядку проведення огляду та переогляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2012 №1316, позивачу необхідно пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення до митного контролю та прибути для участі у проведенні митого огляду, із забезпеченням фотографування 11.06.2024 з 15-10 в постійній зоні митого контролю м/п "Калуш" с. Пійло, Калуський район (Головний державний інспектор м/п "Калуш" головний державний інспектор Сенів І.Д. 931033).
Згідно з ч.2 ст.264, п.3 ч.1 ст.266 Митного кодексу України та п.2.2 розділу ІІ Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митого оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №631, позивачу необхідно було надати оригінали та/або копії документів, зазначених в гр. 44 МД.
11.06.2024 посадовою особою митного поста проставлена затримка у митному оформленні "Здійснення класифікації товарів спеціалізованим підрозділом митного органу з питань класифікації товарів".
Після аналізу даних, заявлених у МД та документів наданих до неї, 12.06.2024 посадовою особою ВКТ та МТР головним державним інспектором Кіб`юком Володимиром, відповідно до частини 3 статті 69 МКУ декларанту надіслано вимогу надати відповідно ч.3 статті 69 МКУ офіційну інформацію виробника товару про тип і характеристики транспортного засобу.
На означену вимогу позивачем подано пакет документів, зокрема: експертна довідка від 05.06.2024, експертна довідка від 18.06.2024, митна декларація країни відправлення, інформація від уповноваженого представника MAN в Україні, акт від 11.06.2024 про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу, сертифікат відповідності від 10.06.2024.
Надалі, Івано-Франківською митницею 07.08.2024 прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA206060/2024/000106 (надалі - картка відмови), згідно якої відмовлено у митному оформленні (випуску) товару сідельного тягача марки "MAN" з посиланням на факт прийняття оскаржуваного рішення та складання протоколу про порушення митних правил.
Позивачем оскаржувалися рішення щодо класифікації (визначення коду) товару до вищого митного органу, однак, скарга рішенням від 28.08.2024 залишена без задоволення.
Надаючи правову оцінку оскаржуваному рішенню митниці, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок здійснення митних процедур та оформлення, переміщення через митний кордон України товарів, митне регулювання та справляння податків і зборів визначається Митним кодексом України, Законом України "Про Митний тариф України".
Відповідно до статті 67 Митного кодексу України Українська Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України. В УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів. Для докладнішої товарної класифікації використовується сьомий, восьмий, дев`ятий та десятий знаки цифрового коду. Структура десятизнакового цифрового кодового позначення товарів в УКТ ЗЕД включає код групи (перші два знаки), товарної позиції (перші чотири знаки), товарної підпозиції (перші шість знаків), товарної категорії (перші вісім знаків), товарної підкатегорії (десять знаків).
Згідно з частинами першою-шостою статті 69 Митного кодексу України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД. Митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД. На вимогу посадової особи митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них. У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари. Для цілей класифікації товарів під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.
Для цілей класифікації товарів під товарами з ідентичними характеристиками розуміються товари, які мають однакові характерні для них ознаки (фізичні характеристики, хімічний склад, призначення та порядок застосування тощо) і відмінності між цими товарами не впливають на характеристики, визначальні для класифікації таких товарів за одним класифікаційним кодом згідно з УКТ ЗЕД.
Пунктом 4.5 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації за формою єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №631 від 21.05.2021 (далі - Порядок №631) визначено митні формальності, які повинні бути виконані при здійсненні митного оформлення митної декларації, в тому числі перевірка правильності класифікації товарів (підпункт 4.5.5).
Відповідно п. 4.7 Порядку №631 у випадках, передбачених законодавством України з питань митної справи, у складних випадках виконання митних формальностей, а також на вимогу спеціалізованого підрозділу або підрозділу митних компетенцій ПМО передає виконання окремої митної формальності за МД до такого підрозділу. За допомогою АСМО спеціалізованим підрозділом або підрозділом митних компетенцій відповідно до компетенції здійснюється моніторинг МД, щодо яких посадовими особами ПМО виконуються митні формальності, та у разі потреби вноситься відмітка до АСМО про прийняття до виконання відповідної митної формальності за конкретною МД спеціалізованим підрозділом або підрозділом митних компетенцій. Відомості щодо об`єктів моніторингу та селективність МД (показник, який кількісно характеризує його вибіркову здатність), митні формальності за якими під час виконання посадовими особами ПМО підлягають моніторингу підрозділом митних компетенцій, визначаються у порядку, передбаченому статтею 363 Кодексу. Загальні відомості щодо відбору МД, що підлягатимуть моніторингу (критерії, обсяг, термін моніторингу) публікуються на офіційному вебсайті Держмитслужби не пізніше ніж за 10 днів до початку такого моніторингу. У випадках, передбачених абзацами першим та другим цього пункту, посадовою особою ПМО за допомогою АСМО оформлюється запит за формою, наведеною в додатку 3 до цього Порядку (далі - Запит). Запит оформлюється у формі документа на папері або у формі електронного документа. Відомості про оформлення Запиту вносяться у встановленому порядку до АСМО посадовою особою ПМО, яка оформила цей Запит. Після оформлення Запиту завершення виконання відповідної митної формальності покладається на спеціалізований підрозділ або підрозділ митних компетенцій. Результати виконання відповідної митної формальності вносяться у встановленому порядку до АСМО посадовою особою спеціалізованого підрозділу або підрозділу митних компетенцій, яка виконувала цю митну формальність.
Порядок роботи спеціалізованого підрозділу митного органу з питань класифікації товарів (далі - Підрозділ), підрозділу митного оформлення (далі - ПМО), підрозділу митних компетенцій митного органу під час здійснення контролю правильності класифікації товарів, прийняття рішень щодо класифікації товарів, здійснення митних процедур, пов`язаних з контролем правильності класифікації товарів при митному контролі та митному оформленні товарів, що переміщуються через митний кордон України (далі - товари), порядок взаємодії з іншими структурними підрозділами митного органу при вирішенні питань класифікації товарів згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі - УКТ ЗЕД) визначає Порядок роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України, затверджений наказом Міністерства фінансів України 30 травня 2012 року №650 (далі - Порядок № 650).
Відповідно до пунктів 1-6 розділу ІІ Порядку №650 посадові особи Підрозділу, ПМО здійснюють контроль правильності класифікації товарів під час виконання митних формальностей. Обсяг митного контролю, достатнього для забезпечення додержання правил класифікації товарів, визначається на підставі результатів застосування системи управління ризиками.
Контроль правильності класифікації товарів здійснюється шляхом перевірки відповідності:
опису товару в митній декларації процедурі декларування відповідно до вимог Кодексу;
відомостей про товар та код товару згідно з УКТ ЗЕД, заявлених у митній декларації, відомостям про товар (найменування, опис, визначальні характеристики для класифікації товарів тощо), зазначеним у наданих для митного контролю документах, шляхом перевірки дотримання вимог Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, із врахуванням Пояснень до УКТ ЗЕД, рекомендацій, розроблених центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, відповідно до вимог Кодексу.
У разі якщо посадова особа ПМО не може однозначно перевірити правильність класифікації товарів на підставі задекларованих відомостей, така посадова особа у паперовій або електронній формі надсилає повідомлення декларанту або уповноваженій ним особі про необхідність надання додаткових документів та/або відомостей, які підтверджують задекларований код товару згідно з УКТ ЗЕД. Строк надання додаткових документів та/або відомостей не має перевищувати 10 календарних днів з дня отримання такого повідомлення.
У разі відмови у наданні або ненаданні додаткових документів та/або відомостей, які підтверджують задекларований код товару згідно з УКТ ЗЕД, у строк, встановлений пунктом 3 цього розділу, перевірка правильності класифікації товарів здійснюється за наявними документами та/або відомостями з використанням довідкової інформації.
У разі надання додаткових документів та/або відомостей, які підтверджують задекларований код товару згідно з УКТ ЗЕД, у строк, встановлений пунктом 3 цього розділу, такі документи та/або відомості обов`язково враховуються під час перевірки правильності класифікації товарів, за результатами якої посадова особа ПМО:
підтверджує задекларований код товару згідно з УКТ ЗЕД; або
передає виконання митної формальності щодо перевірки правильності класифікації товарів за митною декларацією до Підрозділу.
Крім випадку, передбаченого абзацом третім пункту 5 цього розділу, передання виконання митної формальності щодо перевірки правильності класифікації товарів за митною декларацією здійснює ПМО:
у складних випадках класифікації товарів;
на вимогу Підрозділу або підрозділу митних компетенцій, у тому числі за результатами самостійного виявлення порушення правил класифікації товарів під час здійснення контролю правильності класифікації товарів, моніторингу митних декларацій, щодо яких посадові особи ПМО виконують митну формальність щодо перевірки правильності класифікації товарів;
в інших випадках, передбачених законодавством України з питань митної справи.
Згідно пунктів 9-10 Порядку №650 посадова особа Підрозділу або підрозділу митних компетенцій у строк не більше 10 календарних днів з дня отримання Запиту здійснює класифікацію товарів, за результатами якої: підтверджує задекларований код товару згідно з УКТЗЕД; або приймає Рішення. У разі якщо відповідно до пункту 5 або 9 цього розділу підтверджується задекларований код товару згідно з УКТ ЗЕД, але для подальшого митного оформлення товару з дотриманням вимог законодавства необхідним є внесення змін у графу 31 митної декларації в частині опису товару, ПМО надсилає декларанту або уповноваженій ним особі електронне повідомлення, у якому зазначаються необхідні зміни в описі товару. У такому разі митний орган надає дозвіл на відкликання митної декларації через необхідність зміни опису товару у графі 31 митної декларації щодо товару, задекларований код товару згідно з УКТ ЗЕД якого підтверджено.
Рішення приймається у разі необхідності зміни задекларованого коду товару згідно з УКТ ЗЕД на підставі встановлених характеристик товару, які є визначальними для його класифікації. Для прийняття Рішення використовуються відомості, які містяться у митній декларації, інших документах, поданих для митного оформлення, а також документи та відомості, надані разом із Запитом та/або у порядку, передбаченому пунктом 12 цього розділу (пункт 11 Порядку №650).

Як передбачено пунктом 12 розділу ІІ Порядку № 650 у разі неможливості однозначно перевірити правильність класифікації товару на підставі відомостей, які містяться у митній декларації, інших документах, поданих для митного оформлення, документів та відомостей, наданих разом із Запитом, посадова особа Підрозділу або підрозділу митних компетенцій у паперовій або електронній формі надсилає повідомлення декларанту або уповноваженій ним особі про необхідність надання додаткових документів та/або відомостей, які підтверджують задекларований код товару згідно з УКТ ЗЕД. Строк надання додаткових документів та/або відомостей не має перевищувати 10 календарних днів з дня отримання такого повідомлення.

Якщо для вирішення питання класифікації товару виникає потреба у спеціальних знаннях з різних галузей науки, техніки, мистецтвознавства тощо або у використанні спеціального обладнання і техніки, митний орган може звернутися до спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи до його відокремленого підрозділу або іншої експертної установи (організації). Залучення спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, або іншої експертної установи (організації) здійснюється у разі виникнення: необхідності ідентифікації або лабораторної перевірки характеристик товарів, визначальних для їх класифікації; складних випадків класифікації товарів, вирішення яких потребує проведення досліджень (пункт 15 Порядку №650).

Згідно пунктів 19-24 Порядку №650 до прийняття Рішення декларант або уповноважена ним особа має право звернутися до митного органу із заявою про випуск товарів, які декларуються, за тимчасовою декларацією. За допомогою АСМО Рішення оформлюється, підписується шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису посадової особи, яка його прийняла, та передається до ПМО. Прийняте Рішення реєструється в Журналі Рішень та вноситься до бази даних "Класифікаційні рішення" єдиної автоматизованої інформаційної системи митних органів (далі - ЄАІС). Рішення є обов`язковим для митних цілей, діє три роки з дати його прийняття, крім випадків скасування або анулювання такого Рішення до закінчення строку його чинності. У разі застосування Рішення відомості, які вносить декларант або уповноважена ним особа у графи 31 та 33 митної декларації щодо товару, якого стосується таке Рішення, мають відповідати інформації, зазначеній у графі 6 Рішення, а реєстраційний номер Рішення та дата його прийняття зазначаються у графі 44 митної декларації. Після внесення Рішення до бази даних "Класифікаційні рішення" ЄАІС центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, забезпечує оприлюднення такого Рішення на власному офіційному вебсайті. Оприлюдненню підлягає інформація із граф 1, 4, 6 та 7 Рішення.

З матеріалів справи вбачається, що спір між сторонами виник щодо класифікації товару.

Так, у графі 33 МД від 11.06.2024 №24UA97U2 спірний товар "Вантажний сідловий тягач, марки "MAN", модель "TGS", призначений для перевезення напівпричипів по дорогах загального користування, бувший у використанні…" був задекларований за кодом згідно з УКТЗЕД.

Разом з тим, Івано-Франківська митниця оскаржуваним рішенням про визначення коду товару №24UA4-КТ від 21.06.2024 класифікувала вказаний товар за кодом , змінивши також опис товару на "Вантажний автомобіль марки "MAN", модель "TGS 18400", номер шасі НОМЕР_1 , бувший у використанні, календарний рік виготовлення 2011, модельний рік виготовлення 2011, оснащений дизельним двигуном об`ємом 10520 см.куб., потужністю НОМЕР_2 , номер двигуна - немає даних, повна маса транспортного засобу 19100 кг, кількість осей 2, кількість коліс 6, кількість місць для сидіння, включаючи місце водія 2. Тип транспортного засобу відповідно графи J.1 свідоцтва про реєстрацію "CAM" автомобіль вантажний".

Суд не погоджується із класифікацією спірного товару митним органом, виходячи з такого.

У відповідності до Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, наведених в Додатку до Закону України "Про Митний тариф України", класифікація товарів в УКТ ЗЕД здійснюється за такими правилами:

1. Назви розділів, груп і підгруп наводяться лише для зручності користування УКТ ЗЕД; для юридичних цілей класифікація товарів в УКТ ЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо цими назвами не передбачено іншого, відповідно до таких правил:

2. (a) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який виріб стосується також некомплектного чи незавершеного виробу за умови, що він має основну властивість комплектного чи завершеного виробу. Це правило стосується також комплектного чи завершеного виробу (або такого, що класифікується як комплектний чи завершений згідно з цим правилом), незібраного чи розібраного;

(b) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який матеріал чи речовину стосується також сумішей або сполук цього матеріалу чи речовини з іншими матеріалами чи речовинами. Будь-яке посилання на товар з певного матеріалу чи речовини розглядається як посилання на товар, що повністю або частково складається з цього матеріалу чи речовини. Класифікація товару, що складається більше ніж з одного матеріалу чи речовини, здійснюється відповідно до вимог правила 3.

3. У разі коли згідно з правилом 2 (b) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (ргіmа fасіе) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином:

(а) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де дається більш загальний його опис. Проте в разі коли кожна з двох або більше товарних позицій стосується лише частини матеріалів чи речовин, що входять до складу суміші чи багатокомпонентного товару, або лише частини товарів, що надходять у продаж у наборі для роздрібної торгівлі, такі товарні позиції вважаються рівнозначними щодо цього товару, навіть якщо в одній з них подається повніший або точніший опис цього товару

(b) суміші, багатокомпонентні товари, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може здійснюватися згідно з правилом 3 (а), повинні класифікуватися за тим матеріалом чи компонентом, який визначає основні властивості цих товарів, за умови, що цей критерій можна застосувати;

(с) товар, класифікацію, якого не можна здійснити відповідно до правила 3 (а) або З (b), повинен класифікуватися в товарній позиції з найбільшим порядковим номером серед номерів товарних позицій, що розглядаються.

Таким чином, зазначеними правилами передбачено, що при віднесенні товару до тієї чи іншої товарної підкатегорії необхідно виходити з більш конкретного опису товару, тобто саме характеристики товару є визначальними для класифікації товару відповідно до УКТЗЕД.

Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05 квітня 2001 року № 2344-ІІІ, визначає засади організації та діяльності автомобільного транспорту.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобіль - колісний транспортний засіб, який приводиться в рух джерелом енергії, має не менше чотирьох коліс, призначений для руху безрейковими дорогами і використовується для перевезення людей та (чи) вантажів, буксирування транспортних засобів, виконання спеціальних робіт.

Автомобільний транспортний засіб - колісний транспортний засіб (автобус, вантажний та легковий автомобіль, причіп, напівпричіп), який використовується для перевезення пасажирів, вантажів або виконання спеціальних робочих функцій.

Автомобіль вантажний - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів.

Напівпричіп - причіп, вісь (осі) якого розміщено позаду центра мас транспортного засобу (за умови рівномірного завантаження) і який обладнано зчіпним пристроєм, що забезпечує передачу горизонтальних і вертикальних зусиль на інший транспортний засіб, що виконує функції тягача.

Аналіз положень наведених норм дає підстави для висновку, що напівпричіп за своєю конструкцією призначений для використання з сідловим тягачем і частина повної маси якого передається на цей тягач через сідлово-зчіпний пристрій.

Напівпричіп призначений для з`єднання з автомобілем таким чином, щоб його частина обпиралась на автомобіль і останній ніс на собі значну частину ваги напівпричепа та ваги його вантажу.

Однак, у статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" відсутнє визначення "сідловий тягач".

Відповідно до положень п. 6 Основних правил інтерпретації УКТЗЕД передбачено, що для юридичних цілей класифікація товарів у товарних підпозиціях, товарних категоріях і товарних підкатегоріях здійснюється відповідно до назви останніх, а також приміток, які їх стосуються, з урахуванням певних застережень (mutatis mutandis), положень вищезазначених правил за умови, що порівнювати можна лише назви одного рівня деталізації. Для цілей цього правила також можуть застосовуватися відповідні примітки до розділів і груп, якщо в контексті не зазначено інше.

Відтак, при віднесенні товару до тієї чи іншої позиції слід виходити з більш конкретного опису товару, його характеристик та призначення.

Воднораз, у Митному тарифі України Розділ XVII "Засоби наземного транспорту, літальні апарати, плавучі засоби і пов`язані з транспортом пристрої та обладнання" Група 87 "Засоби наземного транспорту, крім залізничного або трамвайного рухомого складу, їх частини та обладнання" в описі назв товарних позицій та підпозицій вказано зокрема:

8701 - трактори колісні для напівпричепів;

8701 21 90 00 - що використовувалися.

8704 - Моторні транспортні засоби для перевезення вантажів:

8704 22 - з повною масою транспортного засобу понад 5 т, але не більш як 20 т:

8704 99 00 - що використовувалися.

Також згідно Примітки до вказаної групи 87 "Засоби наземного транспорту, крім залізничного або трамвайного рухомого складу, їх частини та обладнання" зазначено:

1. Ця група не включає залізничний або трамвайний рухомий склад, призначений для переміщення тільки колією.

2. У цій групі термін "трактори" означає транспортні засоби, призначені головним чином для буксирування чи штовхання інших транспортних засобів, пристроїв і вантажів, незалежно від того, мають вони чи ні допоміжні пристосування, у поєднанні з основним застосуванням трактора, для перевезення інструментів, насіння, добрив тощо.

Крім цього, згідно з визначенням поняття "сідловий тягач", наведених у Правилах перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 р. № 363, таким є автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для буксирування напівпричепа.

З огляду на зазначене вище, напівпричепи та сідлові тягачі, згідно чинного законодавства є транспортними засобами спеціального призначення.

Наказом Мінфіну від 02.12.2016 № 1058 "Про затвердження Порядку взаємодії структурних підрозділів та територіальних органів Державної митної служби України із Спеціалізованою лабораторією з питань експертизи та досліджень Держмитслужби під час проведення досліджень (аналізів, експертиз), Нормативів взяття проб (зразків) товарів для проведення дослідження (експертизи), форм акта про взяття проб (зразків) товарів та висновку" затверджено Порядок взаємодії структурних підрозділів та територіальних органів Державної митної служби України із Спеціалізованою лабораторією з питань експертизи та досліджень Держмитслужби під час проведення досліджень (аналізів, експертиз) (надалі- Порядок).

Згідно пункту 1 розділу І Порядку він визначає послідовність та порядок виконання дій посадовими особами структурних підрозділів та територіальних органів Держмитслужби (далі - митні органи) під час направлення запитів про проведення досліджень (аналізів, експертиз), постанов про призначення експертиз у справах про порушення митних правил до Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби (далі - СЛЕД Держмитслужби), а також проведення досліджень (аналізів, експертиз) експертами СЛЕД Держмитслужби.

Згідно пунктів 2 і 3 розділу І Порядку дослідження (аналізи, експертизи) проводять експерти СЛЕД Держмитслужби за територіальним розподілом, установленим Держмитслужбою, а за письмовим зверненням керівника митного органу або його заступника експерти СЛЕД Держмитслужби можуть залучатися до взяття проб (зразків) товарів для проведення досліджень (експертиз).

Відповідно пунктів 1, 2 розділу II Порядку дослідження (аналіз, експертиза) призначається у разі, коли для вирішення питань, що мають значення для здійснення митного контролю та митного оформлення, у справах про порушення митних правил, а також під час прийняття рішення щодо зобов`язуючої інформації, виникла потреба у спеціальних знаннях з окремих галузей науки, техніки, мистецтва, релігії тощо.

Експертиза призначається у випадках, передбачених Митним кодексом України (далі - Кодекс).

Рішення про призначення проведення дослідження (аналізу, експертизи) під час здійснення митного контролю та митного оформлення або під час прийняття рішення щодо зобов`язуючої інформації оформлює уповноважена посадова особа митного органу у вигляді запиту.

Підсумовуючи вищевикладене, суд виснував, що у разі виникнення у митного органу сумнівів щодо характеристик імпортованого позивачем товару, відповідач мав право у встановленому законодавством порядку направити відповідний запит, а не самостійно перекладати іноземну мову та на свій розсуд тлумачити. Разом з тим, Івано-Франківською митницею запит про проведення досліджень до Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень не направлявся.

Відтак, на думку суду, всупереч наведеним нормам чинного законодавства відповідачем не повно з`ясовано відомості про товар (визначальні характеристики), зазначені у наданих для митного контролю документах.

Воднораз, відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення безпідставно не взято до уваги наданим митному органу разом з митною декларацією, а згодом і на вимогу митного органу документам, які достовірно та належним чином підтверджують правильність класифікації ввезеного товару вантажного сідельного тягача марки "MAN" за кодом УКТ ЗЕД , а саме: експертна довідка від 05.06.2024 року № 13/06, де вказано, що предметом експертної оцінки є саме сідельний тягач марки "MAN TGS"; експертна довідка № В-328 від 18.06.2024, де вказано, що тип транспортного засобу вантажний, підтип - сідельний тягач; митна декларація країни відправлення № 24PL402010E0636221, в якій органом країни Європейського союзу визначено код класифікації товару як 40990000, що повністю співпадає з кодом УКТ ЗЕД ; інформація від уповноваженого офіційного представника MAN в Україні про технічні характеристики сідельного тягача марки "MAN" за він кодом WMA06SZZ9BM578009, де серед інших характеристик від виробника вказано, що цей транспортний засіб є сідельним тягачем; акт від 11.06.2024 про проведення фізичного огляду товарів та інших предметів, складений самостійно уповноваженою особою декларанта ОСОБА_2 та акт від 11.06.2024 про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу, складений представниками відповідача спільно з уповноваженою особою декларанта ОСОБА_2 , в яких в додатковому аркуші до цих актів та в описі на першій сторінці Актів зазначено, що оглянутий транспортний засіб є вантажний - тягач сідельний, призначений для перевезення напівпричепів на дорогах загального використання.

Більш того, у Сертифікаті відповідності щодо індивідуального затвердження КТЗ від 10.06.2024 в рядку "Позначення КТЗ за типом кузова" вказано "ВС" - колісний засіб для буксирування напівпричепів (трактор або сідельний тягач), що в повній мірі відповідає вимогам підпункту 1.3. пункту 1 Розділу III "Позначання КТЗ за типом кузова (надбудови) чи за призначенням Класифікація, визначення типу, варіанта, версії, коди УКТЗЕД колісних транспортних засобів та обладнання" Додатку 1 до Порядку затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання, що затверджений Наказом Мінінфраструктури від 17.08.2012 № 521.

При цьому, на підтвердження правомірності щодо визначення коду товару в поданій митній декларації позивачем заявлено клопотання про проведення товарознавчої експертизи, з метою визначення характеристик, призначення та коду товару сідельного тягача марки "MAN", імпортованого Маковеєвим І.Д., у відповідності з УКТ ЗЕД, для чого необхідні спеціальні знання.

Так, на виконання вимог ухвали суду від 13.11.2024 про призначення судової експертизи у справі №300/6259/24 проведено дослідження транспортного засобу марки MAN модель TGS, бувший у використанні, номер шасі VIN: НОМЕР_1 з метою визначення марки, типу кузова та інших технічних характеристик. Згідно висновку експерта №44/24 за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи від 27.12.2024, зокрема, серед іншого, колісний транспортний засіб марки MAN модель TGS з VIN-номером НОМЕР_1 ідентифіковано як КТЗ категорії N3 КТЗ, призначені для перевезення вантажів, максимальна маса яких перевищує 12 тонн: транспортний засіб спеціалізованого призначення автомобільний сідельний тягач. Сідельний тягач вид тягача, який працює з напівпричепами, що приєднуються до машини за допомогою спеціального зчіпного механізму силового (сідла). Відповідає наступній товарної підкатегорії (коду) згідно Українського класифікатора товарів: трактори колісні для напівпричепів, що використовувалися.

Вказані висновки узгоджується також з іншими письмовими доказами у справі.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що оскаржувані рішення щодо класифікації товару 24UA4-КТ від 21.06.2024 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA206060/2024/000106 від 07.08.2024 є протиправними та підлягають скасуванню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994, серія A, №303-A, пункт 29).

Крім того, згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (пункт 1); обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) (пункт 3); безсторонньо (пункт 4); добросовісно (пункт 5); з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації (пункт 7); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) (пункт 8); своєчасно, тобто протягом розумного строку (пункт 10).

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частина 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1937,92 грн.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення щодо класифікації товару 24UA4-КТ від 21.06.2024 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA206060/2024/000106 від 07.08.2024.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці (, вул. Чорновола, 159, м. Івано-Франківськ, 76005) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 1937 (одна тисяча тридцять сім) гривень 92 копійки.

Учасникам справи рішення надіслати через підсистему "Електронний суд".

Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ "Мої справи".

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 );

відповідач Івано-Франківська митниця Державної митної служби України (, вул. Чорновола, 159, м. Івано-Франківськ, 76005).

Суддя Главач І.А.

Рішення складене в повному обсязі 12 лютого 2025 р.