Справа № 577/5324/24
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2025-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 р.Справа № 577/5324/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Кононенко З.О. , Мінаєвої О.М. ,

за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10.12.2024, головуючий суддя І інстанції: Рідзевська І.О., м. Конотоп, Сумська область по справі № 577/5324/24

за позовом ОСОБА_1

до Державної служби України з безпеки на транспорті

про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Конотопського міськрайонного суду Сумської області з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому, після уточнення позовних вимог, просив суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії АВ № 00000002 від 18.09.2024 року, винесену головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Тимощук Андрієм Миколайовичем про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП і закрити справу про притягнення його до адміністративної відповідальності;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на його користь 605,60 грн сплаченого судового збору.

В обґрунтування позову зазначив, що 18.09.2024 року було прийнято оскаржувану постанову, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 8500,00 грн., копію якої він отримав через поштову скриньку 23.09.2024. Із постанови вбачається, що вона винесена на підставі встановленого в автоматичному режимі перевищення загальної маси транспортного засобу на 9,1% (3,65 тон) при дозволеній масі 40 тон. Правопорушення в автоматичному режимі було зафіксовано за допомогою технічних засобів WIM 74, WAGA-WIM 40, CRUA-05-VVE. Фактична зафіксована маса ТЗ - 48500 кг, виміряні з урахуванням похибкти вагові параметри транспортного засобу складають 43650 кг. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу транспортний засіб MAGNUM 460.19Т, д.н.з. НОМЕР_1 є спеціалізованим вантажним сідловим тягачем Е, повною масою 18600 кг. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу він є власником транспортного засобу CHEREAU д.н.з. НОМЕР_2 , який є спеціалізованим напівпричепом контейнеровозом Е, повною масою 3800 кг. Відповідач в постанові зазначає, що фотографії руху транспортного засобу розміщені на офіційному сайті Укртрансбезпеки в мережі Інтернет. Але до матеріалів фіксації доступ не можливий. Спеціаліст Укртрансбезпеки повинен був ідентифікувати транспортний засіб, як двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним н/півпричепом (контейнеровозом) та визначити можливе перевищення ним фактичної маси виходячи із максимально дозволеної для контейнеровозів у розмірі 42 тони, а не 40 тон. Проте, у оскаржуваній постанові відсутні дані щодо марки, моделі, н/причепу-контейнеровоза, приєднаного до сідлового тягача MAGNUM 460.19Т, д.н.з. НОМЕР_1 .

Абз. 6 пункту 15 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 року №1174 «Деякі питання фіксації порушень законодавства про автомобільний транспорт» передбачено, що метадані повинні містити оглядову фотографію із зображенням розпізнаного державного номерного знаку. Оглядова фотографія повинна містити дані щодо номерного знака напівпричепу.

Згідно п.п. б пункту 22.5 ПДР України рух комбінованих транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують фактичної маси: двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом - 40 тон; двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів - 42 тони.

Постанова містить інформацію, що кількість вісей - 5. Наведення в постанові загального посилання на п. 22.5 Правил дорожнього руху не свідчить про виконання посадовою особою Укртрансбезпеки вимоги Порядку в частині обов`язку зазначити нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги. Нормативні габаритно-вагові параметри, зокрема загальна маса, в кожному окремому випадку залежать від типу транспортного засобу (вантажний автомобіль, комбінований транспортний засіб, автопоїзд); кількість вісей, зокрема й рульових та ведучих вісей, наявність спарених колес, кількість вісей напівпричепа, тип напівпричепа (контейнеровоз чи ні), довжину контейнерів або змінних кузовів; виду автомобільної дороги (державного чи місцевого значення).

В постанові зазначено лише відомості про кількість вісей та спарених коліс, відстань між вісями, навантаження на вісі, загальну масу транспортного засобу та загальну масу з урахуванням похибки. Проте, в постанові відсутня інформація про те, що це є комбінований транспортний засіб, кількість вісей автомобіля, кількість вісей н/пів причепа. Відомості в постанові зазначено не в повному обсязі, що є порушенням ст. 283 КУпАП та п. 3 розділу 2 Порядку. Встановлене у постанові перевищення загальної маси транспортного засобу на 9,1% (3,65 тон), при дозволеній загальній масі 40 тон, яке виміряне з урахуванням похибки на вагові або габаритні параметри транспортного засобу та склало 48500 кг, є помилковим, оскільки розрахунок мав здійснюватися виходячи із дозволеної загальної маси 42 тони, яка є дозволеною відповідно до п.п. б пункту 22.5 ПДР України для двовісного автомобіля (тягача) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровозом), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів, а не із 40 тон, як це здійснено ним.

Відсоткове значення перевищення максимально допустимої маси транспортного засобу отримується з врахуванням допустимої похибки вимірювання вагового комплексу, яка складає до 10 % щодо визначення загальної маси транспортного засобу.

Враховуючи можливу максимально дозволену похибку автоматичного комплексу габаритно - вагового контролю, відсоткове перевищення загальної маси транспортного засобу здійснюється за формулою: (Мфакт- Мнорм-10%*Мфакт) / Мнорм х 100%, де Мфакт - фактична маса транспортного засобу, зафіксована в автоматичному режимі; Мнорм - максимально допустима згідно п. 22.5 Правил загальна маса транспортного засобу.

Фактично зафіксована загальна маса транспортного засобу автоматичним комплексом Габаритно-вагового контролю склала 48500 кг.

Отже, розрахунок відсоткового перевищення загальної маси виглядає так (48500 - 42000 -10% * 48500/42000) * 100 = 3,9 %.

Перевищення загальної маси з урахуванням похибки вагових параметрів транспортного засобу на 3,9 % є меншим встановленого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм 5-10%, яке тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Виходячи із наведеного, вважає, що постанова не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки виміряні з урахуванням похибки вагові параметри транспортного засобу не перевищили нормативні вагові параметри транспортних засобів та допустимі габаритно-вагові параметри транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги, за яких настає адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. Тому змушений звернутись до суду.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10.12.2024 адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що дані про тип транспортного засобу містяться в свідоцтві про його реєстрацію. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу він є власником транспортного засобу RENAULT MAGNUM 460.19Т д.н.з. НОМЕР_1 , який є спеціалізованим вантажним сідловим тягачем Е, повною масою 18600 кг. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу він є власником транспортного засобу марки CHEREAU д.н.з. НОМЕР_2 який є спеціалізованим напівпричепом-контейнеровозом Е, повною масою 38000 кг. В даному випадку вантажні перевезення здійснювались вищезазначеними транспортними засобами. У свідоцтві про державну реєстрацію спеціалізованого напівпричепу-контейнеровозу марки CHEREAU д.н.з. НОМЕР_2 міститься відмітка, що він призначений для перевезення саме контейнерів.

Апелянт зауважив, що висновок суду про те, що до конструкції контейнеру внесено зміни - додано тентований верх, який не є контейнеровозом, є безпідставним.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки CHEREAU д.н.з. НОМЕР_2 , який є спеціалізованим напівпричепом - контейнеровозом, призначений для перевезення саме контейнерів.

В підп. б п.22.5 ПДР мова йде про те, якщо це двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровозом), то він може здійснювати перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 м. Загальна довжина 13,716 м стосується контейнера або змінного кузова, а не всього комбінованого транспортного засобу. Згідно нп. «а» п.22.5 ПДР довжина автомобіля - тягача з н/півпричепом не повинна перевищувати 18,75 м.

Відповідно до п.п.17.1-17.5 Наказу № 363 Міністерства транспорту України від 14.01.1997 року, універсальні автомобільні контейнери призначені для перевезення дрібних партій вантажів без гари, у первинній або у полегшеній тарі. В цих контейнерах перевозяться продовольчі і промислові товари широкого споживання, продукція виробничо-технічного призначення, сільськогосподарські продукти і домашні речі громадян. Окремі вантажні місця, які подаються для перевезення в контейнері, мають бути масою не більше 80 кг. Вимоги до перевезення різного роду товарів, продукції, тощо, наведені в Наказі № 363. Вимоги, які заявляються до інших видів контейнерів при перевезенні вантажу, Відповідач до суду не надав.

Доказів щодо переобладнання н/пів причепу - контейнеровозу стосовно того, що він використовується не для перевезення контейнерів Відповідач до суду не надав, а суд дійшов необгрунтованих висновків, що контейнеровоз здійснював перевезення не контейнеру. Крім того, з доданих до матеріалів справи Відповідачем фото вбачається, що на контейнеровоз встановлений контейнер, це спростовує доводи, що перевезення здійснювалось не контейнеровозом.

В оскаржуваній постанові відсутні дані щодо марки, моделі, д.н.з н/причепу- контейнеровозу, приєднаного до сідлового тягача DAF FT XF 105.460, д.н.з. НОМЕР_1 , що суперечить ст. 283 КУпАП. Постанова не містить опис обставин, установлених під час розгляду справи, що прямо зазначено в ст. 283 КУпАП.

Постанова містить інформацію, що кількість вісей - 5. Наведення в постанові загального посилання на п. 22.5 Правил дорожнього руху не свідчить про виконання посадовою особою Укртрансбезпеки вимоги Порядку в частині обов`язку зазначити нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги. Нормативні габаритно-вагові параметри, зокрема загальна маса, в кожному окремому випадку залежать від типу транспортного засобу (вантажний автомобіль, комбінований транспортний засіб, автопоїзд). В постанові зазначено лише відомості про кількість вісей та спарених коліс, відстань між вісями, навантаження на вісі, загальну масу транспортного засобу та загальну масу з урахуванням похибки. Проте, в Постанові відсутня інформація про те, що це є комбінований транспортний засіб, кількість вісей автомобіля, кількість вісей н/пів причепа. Відомості в Постанові зазначено не в повному обсязі, що є порушенням ст. 283 КУпАП, зокрема вона не містить опис обставин, встановлених під час розгляду справи. Встановлене у Постанові перевищення загальної маси транспортного засобу на 9,1% (3,65 тон), при дозволеній загальній масі 40 тон, яке виміряне з урахуванням похибки на вагові або габаритні параметри транспортного засобу та склало 48500 кг., є помилковим, оскільки розрахунок мав здійснюватися виходячи із дозволеної загальної маси 42 тони, яка є дозволеною відповідно до п.п. б пункту 22.5 ПДР України для двовісного автомобіля (тягача) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровозом), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів, а не із 40 тон.

Відсоткове значення перевищення максимально допустимої маси транспортного засобу отримується з врахуванням допустимої похибки вимірювання вагового комплексу, яка складає до 10 % щодо визначення загальної маси транспортного засобу.

Враховуючи можливу максимально дозволену похибку автоматичного комплексу габаритно-вагового контролю, відсоткове перевищення загальної маси транспортного засобу здійснюється за формулою: (Мфакт- Мнорм-10%*Мфакт) / Мнорм х 100%, де Мфакт - фактична маса транспортного засобу, зафіксована в автоматичному режимі; Мнорм - максимально допустима згідно п. 22.5. Правил загальна маса транспортного засобу.

Фактично зафіксована загальна маса транспортного засобу автоматичним комплексом габаритно-вагового контролю склала 48500 кг.

Отже, розрахунок відсоткового перевищення загальної маси виглядає так (48500 - 42000-10% * 48500)/42000) *100 = 3,9%.

Перевищення загальної маси з урахуванням похибки вагових параметрів транспортного засобу на 3,9 % є меншим встановленого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм 5% - 10%, яке тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Виходячи із наведеного, апелянт вважає, що постанова не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки виміряні з урахуванням похибки вагові параметри транспортного засобу не перевищили нормативні вагові параметри транспортних засобів та допустимі габаритно-вагові параметри транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги, за яких настає адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, в той же час, суд першої інстанції зазначеного в апеляційній скарзі не врахував і ухвалив неправомірне рішення.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін.

Згідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, колегія суддів, враховуючи неявку у судове засідання всіх учасників справи, вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 є власником спеціалізованого вантажного сідлового тягача - Е RENAULT MAGNUM 460.19 T, д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 7-8) та спеціалізованого н/причепа-контейнеровоза-Е CHEREAU д.н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 9-10).

18.09.2024 головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Тимощук А.М. прийнято постанову серії АВ № 00000002 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання /перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн (а.с. 6).

Згідно цієї постанови 18.07.2024 року о 21 год 34 хв., за адресою Н-07, км 191+578, Сумська обл., зафіксовано транспортний засіб RENAULT MAGNUM 460.19 T, державний номерний знак НОМЕР_1 , відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 9,1% (3,65 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 132-1 КУпАП.

Правопорушення зафіксоване технічним засобом: WIM74, WAGA-WIM40, CRUA-05-VVE (а.с. 6).

Не погодившись із винесеною відповідачем постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом про її скасування.

Суд першої інстанції, залишаючи позов без задоволення, виходив з того, що відповідач довів правомірність прийнятого ним рішення відносно позивача про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 18.09.2024 року серія АВ №00000002.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені в апеляційній скарзі, правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлено Правилами дорожнього руху.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За приписами пункту 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з частиною 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух», з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (далі - Правила № 30), рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 ПДР України на 2% (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Згідно з пунктом 22.5 Правил дорожнього руху (в редакції, що діяла на момент вчинення правопорушення) рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують, зокрема: б) фактичної маси: автопоїзди: двовісний або трьохвісний автомобіль з двомісним або трьохвісним причепом для автомобільних доріг державного значення - 40 тон, місцевого значення 24 тони;

двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра для автомобільних доріг державного значення 42 тони, місцевого значення 24 тони.

Рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами» (Офіційний вісник України, 2001 р., № 3, ст. 75).

Вимоги цього пункту не поширюються на транспортні засоби спеціального призначення, які виконують функції зимового утримання автомобільних доріг, та Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту під час слідування (повернення) до (з) місця виконання заходів із захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, гасіння пожеж.

Рух транспортних засобів та їх составів, фактична маса та навантаження на вісь яких перевищують параметри, визначені підпунктами б та в цього пункту, у разі перевезення подільних вантажів забороняється.

На ділянках автомобільних доріг загального користування місцевого значення, на яких створені дорожні умови, що дають можливість рухатися з більшими фактичною масою та навантаженням на вісь, за погодженим з уповноваженим підрозділом Національної поліції рішенням власників доріг або органів, яким передано право на утримання таких доріг, можуть встановлюватися дорожні знаки 3.15 та 3.16 із параметрами, визначеними для автомобільних доріг загального користування державного значення.

Дорожнє перевезення небезпечних вантажів здійснюється відповідно до Директиви 2008/68/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 24 вересня 2008 р. про внутрішні перевезення небезпечних вантажів, Європейської Угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів та нормативно-правових актів України у зазначеній сфері.

У період воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців з дня його припинення або скасування вимоги абзаців першого та другого цього пункту не поширюються на транспортні засоби, які здійснюють перевезення вантажів з метою їх використання для забезпечення обороноздатності держави за рішенням військового командування, в інтересах якого здійснюється таке перевезення, а також вимоги підпунктів б та в абзацу першого цього пункту не поширюються на транспортні засоби спеціалізованого та/або спеціального призначення, які виконують функції ремонту залізничних колій (комплекси зварювальні мобільні марки КСМ-005).

З аналізу наведених норм слідує, що диспозиція пункту 22.5 ПДР України передбачає різні нормативи допустимої фактичної маси транспортних засобів для тягачів з напівпричепом та тягачів з напівпричепом (контейнеровозів), що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра. Також зазначені параметри є відмінними в залежності від кількості осей тягача та контейнеровоза.

Отже, визначальними ознаками комбінованого транспортного засобу для цілей визначення параметрів максимальної фактичної маси є: кількість осей у тягача та напівпричепа, наявність у напівпричепа ознак контейнеровозу, перевезення одного чи більше контейнера або ж змінного кузова при дозволеній максимальній довжині 13,716 метра.

Відповідно до частини 2 статті 132-1 КУпАП перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Положеннями статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (ч.1 ст. 247 КУпАП).

Статтею 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до статті 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На виконання вимог частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів зазначає, що за змістом диспозиції норми частини 2 статті 132-1 КУпАП для визначення складу адміністративного правопорушення у розумінні вказаної норми з`ясуванню та перевірці підлягають факт перевищення вагової норми та її відсоток, тобто величини, що обчислюються шляхом порівняння граничної допустимої фактичної маси типу транспортного засобу з інформацією про фактичну масу транспортного засобу в момент зважування.

Отже, дані вимірювання фактичної маси (ваги) транспортного засобу та фактичного навантаження на осі є визначальними для висновку про наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення.

Так, на підтвердження порушення позивачем пункту 22.5 ПДР відповідачем надано фотографії транспортного засобу в момент вчинення правопорушення, сертифікат перевірки типу, сертифікат відповідності, свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки.

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначений Порядком № 1174.

Згідно з пунктом 16 Порядку № 1174 посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли.

В силу пункту 2 Порядку № 1174 інформаційний файл - упорядкована сукупність відомостей про транспортний засіб, відповідальну особу, визначену статтею 14-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, наявність/відсутність документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, або дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та метаданих, сформованих автоматичним пунктом.

Система фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі - система) - взаємопов`язана сукупність автоматичних пунктів та інформаційно-телекомунікаційної системи.

Фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку (пункт 7 Порядку № 1174).

Колегією суддів встановлено, що фіксація адміністративного правопорушення здійснена відповідачем вимірювальним обладнанням автоматичного пункту комплексного технічного засобу марки WIM 74, WAGA-WIM 40, CRUA-05-VVE сертифікат № 1937 до 22.12.2024, № 04/4654 до 22.12.2024 (а.с.6).

Згідно з пунктами 12-15 Порядку № 1174 автоматичний пункт може забезпечувати: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу; вимірювання габаритів транспортного засобу; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей); первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно-телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи.

Під час вимірювання габаритно-вагових параметрів транспортних засобів застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність.

Інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих.

Метадані повинні містити дані про:

засоби вимірювальної техніки - назва засобу вимірювальної техніки та його умовне позначення, серійний номер, найменування виробника, рік виготовлення, метрологічні характеристики, найменування власника засобу вимірювальної техніки, документи про відповідність та/або результати повірки (дата повірки, строк дії повірки);

місце фіксації (кілометр + метр, географічні координати);

найменування автомобільної дороги загального користування, вулиць і доріг міст та інших населених пунктів;

дату і час фіксації здійснення вимірювання, смугу руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), категорію транспортного засобу, тип транспортного засобу згідно з пунктом Г.2 додатка Г ДСТУ 8824:2019 "Автомобільні дороги. Визначення інтенсивності руху та складу транспортного потоку", повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на вісі);

фотографії транспортного засобу - фронтальна, фотографія державного номерного знака транспортного засобу, фотографія державного номерного знака причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), оглядова фотографія із зображенням розпізнаного державного номерного знака;

відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт (за наявності).

З викладеного вбачається, що процес системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті здійснюється в автоматичному режимі, що включає формування структурованих даних, інформаційних файлів тощо, та має як наслідок - автоматизоване формування системою проекту постанови про адміністративні правопорушення, а відтак, і габаритно-вагові розрахунки щодо транспортного засобу здійснюються в автоматичному режимі та в подальшому застосовуються відповідною посадовою особою при прийнятті постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Так, у спірній постанові зазначено, що ОСОБА_1 , як відповідальна особа, допустив рух транспортного засобу RENAULT MAGNUM 460.19 T, ДНЗ НОМЕР_1 із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України, а саме загальної маси транспортного засобу на 9,1% (3,65 тон.), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон.

Позивач вказував, що перевезення вантажу здійснювалося у контейнері за допомогою спеціалізованого напівпричепа - контейнеровоза, що свідчить про поширення на його ТЗ габаритно-вагових норм 42 тони відповідно до пункту 22.5 ПДР України.

Надаючи оцінку таким доводам позивача, колегія суддів зазначає, що виокремлення в пункті 22.5 ПДР України законодавцем такого виду перевезень, як перевезення контейнеровозом, та встановлення іншого (вищого) вагового обмеження, може бути застосовано до спірних правовідносин лише у випадку здійснення перевезення вантажу контейнеровозом з використанням, зокрема, одного або декілька контейнерів та дотриманням допустимо-встановленої максимальної довжини транспортного засобу - 13,716 метра.

Так, у Правилах перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.01.1997 року за № 363 (далі - Правила № 363), наведено визначення:

н/причеп-контейнеровоз - транспортний засіб спеціалізованого призначення, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів певних категорій-контейнерів;

вантажний контейнер - одиниця транспортного обладнання багаторазового використання, призначена для перевезення та короткочасного зберігання вантажів без проміжних перевантажень, зручна для механізованого навантаження та розвантаження, завантаження та вивантаження (внутрішній об`єм дорівнює 1 куб.м і більше).

Розрізняють контейнери універсальні, спеціалізовані і контейнери-платформи.

Відповідно до пунктів 17.1 - 17.5 Правил № 363 універсальні автомобільні контейнери призначені для перевезення дрібних партій вантажів без тари, у первинній або у полегшеній тарі. В цих контейнерах перевозяться продовольчі і промислові товари широкого споживання, продукція виробничо-технічного призначення, сільськогосподарські продукти і домашні речі громадян.

Забороняється перевозити в універсальних контейнерах вантажі, які швидко псуються, сипучі вантажі без тари, вибухові, займисті, їдкі та отруйні речовини, смердючі вантажі та ті, які забруднюють стіни і підлогу контейнера, а також вантажі, які не можуть бути завантажені в контейнер або вивантажені з нього без застосування вантажно-розвантажувальних механізмів.

Окремі вантажні місця, які подаються для перевезення в контейнері, мають бути масою не більше 80 кг.

Спеціальні контейнери належать вантажовідправникам і вантажоодержувачам та призначаються для перевезення автомобільним транспортом певних видів вантажів, які потребують додержання особливих умов під час транспортування.

Універсальні автомобільні контейнери, що належать Перевізникам, повинні мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, таке маркування: розпізнавальний знак; номер контейнера; найменування власника контейнера; вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб.м; місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера.

Номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера.

Універсальні автомобільні та спеціальні контейнери, які належать власникам вантажу, повинні мати маркування, яке запроваджене власником майна. При цьому обов`язково наноситься вантажність і маса тари контейнера, а також внутрішній об`єм контейнера (куб.м).

Відповідно до вимог пункту 17.15 Правил № 363 після завантаження вантажу вантажовідправник повинен зачинити контейнер, закріпити ручку замка контейнера дротом діаметром не менше 2 мм, опломбувати контейнер у порядку, передбаченому розділом 9 цих Правил навісити бірку довжиною 120-150 мм і шириною 80-100 мм, на якій зазначаються пункти відправлення та призначення вантажу і найменування вантажоодержувача.

Відповідно до вимог законодавства забороняється перевезення вантажів у контейнерах, які завантажені з порушенням Міжнародної конвенції щодо безпечних контейнерів.

Разом з тим, з наявних в матеріалах справи фотознімків не вбачається, що сідловий тягач з напівпричепом - контейнеровоз перевозив контейнер. Так, з матеріалів фотофіксації адміністративного правопорушення також чітко вбачається відсутність на транспортному засобі відповідного маркування універсального контейнера відсутні позначення розпізнавального знака; номера контейнера; найменування власника контейнера; вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб.м; місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера. Більше того, з вказаних матеріалів справи вбачається, що зазначений у постанові сідловий тягач з напівпричепом перевозив контейнер, до конструкції якого внесено зміни додано тентований верх.

Позивачем до матеріалів справи не надано жодних доказів на підтвердження того, що в момент фіксації адміністративного правопорушення транспортним засобом позивача напівпричепом-контейнеровозом здійснювалося перевезення саме контейнера.

Посилання позивача на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на спеціалізований напівпричіп CHEREAU EUROGAM 247, д.н.з. НОМЕР_2 , який є спеціалізованим напівпричепом контейнеровозом Е., як доказу перевезення контейнеровозом контейнеру, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки матеріали справи не містять доказів переведення контейнеровозом саме контейнеру.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції зауважує, що вагові параметри до контейнеровозів, визначені у пункту 22.5 ПДР України підлягають застосуванню за сукупності двох умов: максимальної довжини транспортного засобу та факту перевезення контейнеру.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що загальна довжина транспортного засобу позивача під час здійснення фіксації правопорушення становила 16 м, тобто перевищувала гранично-допустиму довжину, встановлену для перевезення вантажу контейнеровозом (13,716 м).

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що вищевказане перевезення в контексті спірних правовідносин не можна кваліфікувати, як таке, що відповідає пункту 22.5 ПДР України, що у свою чергу виключає можливість застосування збільшених гранично допустимих вагових норм для перевезення вантажу вагою - 42 тони.

Тож, оскільки факт порушення позивачем габаритно-вагових норм підтверджується спірною постановою, згідно якої показник зважування - фактична маса складає 48 500 кг, що визнається позивачем, колегія суддів вважає доведеним факт недотримання ОСОБА_1 вимог, встановлених п. 22.5 ПДР, зокрема щодо допустимої фактичної ваги - 40 тон.

При цьому, формула розрахунку % перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами закріплена в Додатку 1 до Інструкції № 512, відповідно до якої: % перевищення = ((Х факт - Х норм - похибка пристрою) / Х норм) х 100 % Х факт - фактично зафіксований параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр); Х норм - нормативно дозволений параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр), зазначений відповідно до пункту 22.5 ПДР. Похибка пристрою - регламентовано допустима похибка вимірювального пристрою параметрів габариту або ваги у відсотках відповідно до ДСТУ OIML R 134-1:2010, помножена на Х факт (під час розрахунку використовується у натуральних одиницях (тонна або міліметр).

Постановою серії АВ №00000002 від 18.09.2024 зафіксовано фактичні параметри транспортного засобу: кількість вісей - 5 шт.; спарені колеса - 2 вісь; відстань між вісями 1-2: 4111 мм, 2-3: 5707 мм, 3-4: 1290 мм, 4-5: 1293 мм, навантаження на вісь 1 - 8300 кг, 2 - 13100 кг, 3 - 9350 кг, 4 - 9000 кг, 5 - 8750 кг, загальна маса - 48500 кг. довжина - 16 м.

Згідно інформаційної карти габаритно-вагового контролю за постановою серії АВ №00000002 від 18.09.2024 перевищення загальної маси транспортного засобу на 9,1% (3,65 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон.

Отже, розрахунок відсоткового перевищення загальної маси виглядає так: (48500 40000 (10% х 48500)/ 40000) х 100 = 9,1%.

Зазначені показники зроблені з урахуванням похибки пристрою та відповідають тим, що містить оскаржувана постанова.

Отже, подія та склад адміністративного правопорушення, які є обов`язковими умовами для притягнення особи до адміністративної відповідальності, належним чином встановлені та відображені у спірній постанові.

Надаючи оцінку доводам апелянта щодо відсутності в оскаржуваній постанові відомостей про марку та модель напівпричепу, як на підставу для її скасування, колегія суддів зазначає про наступне.

Відповідно до статті 283 КУпАП України постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Згідно із пунктом 17 Порядку № 1174 у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

Колегією суддів встановлено, що оскаржувана постанова містить усі відомості, які передбачені статтею 283 КУпАП та Порядку № 1174.

Водночас, зазначення у постанові відомостей щодо марки та моделі напівпричепу за вказаними нормами не є обов`язковим, що спростовує доводи позивача у вказаній частині.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що спірна постанова винесена відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КАС України, а тому підстави для її скасування відсутні.

Тож, позов є таким, що не підлягає задоволенню.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, тому не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10.12.2024 року по справі № 577/5324/24 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10.12.2024 по справі № 577/5324/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді З.О. Кононенко О.М. Мінаєва