Справа № 300/3471/24
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2025-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 рокуЛьвівСправа № 300/3471/24 пров. № А/857/26336/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження в електронній формі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2024 року у справі № 300/3471/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Чуприна О.В., у м. Івано-Франківську у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, дата складення повного тексту судового рішення не зазначена), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі по тексту також відповідач, ГУ ПФУ) про визнання протиправними дій та зобов`язання здійснити перерахунок і виплату пенсії на підставі довідки від 29.04.2021 № 62, із урахуванням індексації за 2022, 2023, 2024 роки, щомісячної доплати до пенсії 2000,00 гривень, без обмеження її максимальним розміром, зважаючи на раніше виплачені суми.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2024 року позов задоволено повністю.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив відповідач, який покликаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог, наводячи норми матеріального права, вказує, що відсутні підстави для встановлення позивачу доплати в сумі 2000 грн. визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» (далі Постанова № 713), та індексації пенсії, оскільки після проведеного у 2024 році перерахунку пенсії позивача розмір пенсії збільшився.

Позивач скористалася правом подання відзиву на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 КАС України.

У відповідності до вимог частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ та з березня 2005 року отримує пенсію за вислугою років на підставі Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», згідно протоколу за пенсійною справою № 00-7694 (МВС) від 31.12.2015.

Кабінетом Міністрів України 21 лютого 2018 р. прийнято постанову № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (надалі по тексту також Постанова № 103).

У березні 2018 року СзППЗ Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області на виконання вимог Постанови № 103 та від 11 листопада 2015 р. № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (надалі по тексту також Постанова № 988), на ім`я ОСОБА_1 видано довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій, за нормами, чинними на січень 2016 року, за прирівняною посадою. Розмір забезпечення позивача становив в загальному 9 208,21 гривень.

Керуючись положеннями Постанови № 103, ГУ ПФУ в квітні 2018 року позивачу з 01.05.2018, в тому числі за період з 01.01.2016, проведено перерахунок пенсії відповідно до коментованої довідки СзППЗ Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, свідченням чого є протокол (розпорядження) перерахунку за пенсійною справою № 007694 (МВС) в розмірі 7 513,90 гривень.

З 01.08.2021 ГУ ПФУ призначило позивачу щомісячну доплату в розмірі 2 000,00 гривень відповідно до Постанови № 713, внаслідок чого основний розмір пенсії становив 6 261,58 гривень, розрахований із грошового забезпечення станом на січень 2016 року в сумі 9 208,21 гривень, а фактичний із усіма надбавками та доплатами 9 513,90 гривень, що підтверджується протоколом за пенсійною справою, сформованого на підставі розпорядження від 28.07.2021.

В подальшому у зв`язку із визнанням в судовому порядку протиправними і нечинними окремих положень Постанови № 103 Державна установа «Територіальне медичне об`єднання МВС України в Івано-Франківській області» 29.04.2021 видала ОСОБА_1 (за його зверненням) оновлену довідку № 62 про розмір грошового забезпечення за листопад 2019 року, в примітках, якої вказано, що довідка складена враховуючи рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.05.2019 в справі № 826/12704/18 та рішення Верховного Суду від 17.12.2019 у справі № 160/8324/19.

Відомості у довідці № 62 внесені згідно положень Постанови № 988, за листопад 2019 року, за прирівняною посадою поліцейського (на день звільнення зі служби) «начальник відділу, що не входить до складу управління апарату ГУНП», за змістом якої грошове забезпечення, становить всього 24 515,16 гривень.

У зв`язку з відмовою органу пенсійного забезпечення провести новий перерахунок пенсії на підставі коментованої довідки, рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.12.2021 у справі № 300/6485/21, серед іншого, зобов`язано ГУ ПФУ здійснити з 01.12.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із врахуванням основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, визначених станом на листопад 2019 року відповідно до довідки державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Івано-Франківській області» від 29.04.2021 № 62, з урахуванням проведених платежів, однією сумою.

Управлінням на підставі рішення суду у справі № 300/6485/21 здійснено з 01.02.2022 перерахунок пенсії, що підтверджено протоколом за пенсійною справою № 007694 (МВС), оформленого в січні 2022 року.

Загальний нарахований розмір пенсії із усіма надбавками і доплатами склав 20 004,38 гривень, однак виплата проводилась в сумі 19 340,00 гривень, із обмеженням її максимальним розміром.

При визначенні розміру пенсійної виплати внаслідок здійсненого описаного перерахунку пенсії ГУ ПФ України в області:

- не враховувало доплату в сумі 2 000,00 гривень при розрахунку суми, що підлягала виплаті після перерахунку пенсії з липня 2021 року до січня 2022 року включно, тобто розмір перерахованої за цей період пенсії не включав суми 2 000,00 гривень доплати, яка вже нарахована і виплачена;

- з 01.02.2022 почало виплачувати перераховану пенсію, розмір якої не включав 2 000,00 гривень доплати до пенсії на підставі Постанови № 713.

Зважаючи на положення постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» (далі Постанова № 118) позивачу з 01.03.2022 проведено індексацію пенсії, загальний розмір якої склав 22 804,99 гривень, а фактична виплата проводилася в сумі 19 340,00 гривень.

Застосовуючи положення постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 р. № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» (далі Постанова № 1689) позивачу з 01.03.2023 проведено індексацію пенсії, у зв`язку із чим загальний нарахований розмір склав 24 604,99 гривень, при цьому виплату здійснено в сумі 20 930,00 гривень.

Надалі, рішенням суду від 01.12.2023 у справі № 300/5368/23, серед іншого, зобов`язано ГУ ПФУ з 01.12.2019 здійснити обчислення, перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на листопад 2019 за відповідною (аналогічною) посадою (на день звільнення зі служби) від 29.04.2021 № 62, без обмеження пенсії максимальним розміром.

Управлінням пенсійного фонду, на виконання зазначеного рішення суду з проведено перерахунок пенсії з 01.03.2024, із застосуванням 68% сум грошового забезпечення для обчислення пенсії 16 395,17 гривень, внаслідок якого нарахований розмір пенсії становив 24 604,99 гривень, а фактична виплата пенсії склала 23 610,00 гривень, свідченням чого є протокол (розпорядження) про перерахунок пенсії № 007694 (МВС).

Як свідчать матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 , орган пенсійного фонду на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 р. № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» з 01.03.2024 здійснив позивачу індексацію пенсії, внаслідок чого:

- загальний нарахований розмір пенсії склав 26 404,99 гривень (розрахований із грошового забезпечення станом на листопад 2019 року в розмірі 16 395,17 гривень);

- фактична виплачена, із застосуванням обмеження її розміру десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, становила 23 610,00 гривень.

Представник позивача звернулася 15.03.2024 та 09.04.2024 до ГУ ПФУ із адвокатськими запитами, на які, листами від 21.03.2024 і 15.04.2024 відповідач повідомив позивача, що на виконання постанови № 185 проведено перерахунок пенсії з 01.03.2024, внаслідок якого розмір пенсії становить 26 404,99 гривень, однак виплата поводиться в розмірі 23 610,00 гривень. Також, в результаті виконання рішення суду у справі № 300/6485/21 розмір пенсії збільшився більше ніж на 2 000,00 гривень, тому позивач втратив з лютого 2022 року право на встановлення щомісячної доплати відповідно до абзацу 1 і 2 пункту 1 Постанови № 713.

Не погоджуючись з такими діями відповідача в частині розрахунку пенсії з 01.02.2022 доплати до пенсії згідно Постанови № 713 та з 01.03.2022, виходячи з грошового забезпечення визначеного станом на листопад 2019 року, з врахуванням індексації за 2022 рік, а також, а також з 02.11.2023 з урахуванням індексацій за 2022, 2023, 2024 роки, доплати до пенсії в сумі 2 000,00 гривень, надбавок, доплат, без обмеження її розміру в частині виплати йому пенсії в повному розмірі її нарахування, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має право на щомісячну доплату до пенсії у розмірі 2000,00 грн відповідно до Постанови № 713, яка має виплачуватись йому відповідачем для досягнення мети прийняття Постанови № 713 - поетапного зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених до 01.03.2018. також на думку суду першої інстанції позивач має право на індексацію його пенсії у 2022-2024 роках.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції і, надаючи правову оцінку обставинам справи та доводам апелянта, зазначає наступне.

Положеннями статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.12.2021 у справі № 300/6485/21 підтверджено право позивача на перерахунок його пенсії за поданою ним в індивідуальному порядку заявою з відповідною довідкою про розмір грошового забезпечення за показниками станом на листопад 2019 року з 1 грудня 2019 року.

Виконання вказаного судового рішення проведено відповідачем з 01.02.2022, що підтверджується протоколом про перерахунок пенсії, оформленого в січні 2022 року. Так, відповідач перерахував розмір пенсії позивача за період з 01.12.2019. При такому перерахунку, для визначення розміру пенсії, враховувало відомості про розмір грошового забезпечення за відповідною/прирівняною посадою позивача на підставі Постанови № 988 станом на листопад 2019 року.

Після перерахунку пенсії позивача з розміру грошового забезпечення за відповідною посадою станом на 05.03.201, основний розмір пенсії позивача з 01.07.2021, з 01.02.2022 зріс з 6 261,58 гривень (фактичний розмір 9 513,90 гривень, в тому числі 2 000,00 гривень щомісячної доплати) до 16 670,32 гривень (фактичний розмір 19 340,00 гривень).

До цього, з 01.07.2021 позивачу як особі, якій пенсія за вислугу років на підставі Закону № 2262-ХІІ призначена до 01.03.2018, нараховувалася доплата до пенсії в сумі 976,67 гривень на підставі норми абзацу першого пункту 1 постанови Кабінет Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб».

Внаслідок вказаного перерахунку відповідач з 01.02.2022 припинив виплату позивачу 2 000,00 гривень доплати до пенсії, призначеної з 01.07.2021 на підставі Постанови № 713. Такі дії відповідач обґрунтував тим, що в процесі зазначеного вище перерахунку основний розмір пенсії позивача зріс на суму, що перевищує 2 000,00 гривень.

Як слушно зазначив суд першої інстанції, спір у цій справі стосується застосування норми абзацу третього пункту 1 Постанови № 713, згідно якого особам, зазначеним в абзацах першому і другому цього пункту, пенсії яких переглядалися (перераховувалися) після 1 березня 2018 р. (крім перерахунку пенсій на виконання Закону України від 24 березня 2022 р. № 2146-IX «Про внесення змін до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо пенсій в разі втрати годувальника), щомісячна доплата, встановлена абзацами першим і другим цього пункту, не виплачується, крім випадків, коли розмір пенсії після такого перегляду (перерахунку) збільшився менше ніж на 2000,00 гривень. Якщо сума збільшення пенсії під час її перегляду (перерахування) не досягала 2000,00 гривень, щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту, встановлюється в сумі, якої не вистачає до зазначеного розміру.

Буквальне тлумачення норми абзацу третього пункту 1 Постанови №713, що сформульована чітко та недвозначно, дозволяє зробити такі висновки щодо її застосування:

1) дія цієї норми поширюється на коло осіб, що відповідають таким ознакам:

- отримують пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ, а розмір їх пенсії визначений відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону станом на 1 березня 2018 року, - тобто внаслідок «масового» перерахунку призначених на підставі Закону № 2262-ХІІ пенсій, що був проведений в квітні-травні 2018 року на виконання Постанови № 103;

- отримують призначену з 01.07.2021 доплату до пенсії в сумі 2 000,00 гривень на підставі положень пункту 1 Постанови № 713;

2) підставою для застосування цієї норми є здійснення перегляду (перерахунку) цим особам згаданих пенсій після 1 березня 2018 року, Єдиним винятком з цього правила є випадок, коли перерахунок пенсії здійснено на виконання Закону України від 24 березня 2022 року № 2146-IX «Про внесення змін до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо пенсій в разі втрати годувальника;

3) наслідком застосування цієї норми є припинення виплати переліченим особам щомісячної доплати, встановленої абзацами першим і другим пункту 1 Постанови № 713, яка призначена з 01.07.2021:

- якщо сума збільшення пенсії під час її перегляду (перерахування) досягала/перевищила 2 000,00 гривень, - в повному обсязі;

- якщо розмір пенсії після такого перегляду (перерахунку) збільшився менше ніж на 2 000,00 гривень, - в частині: якщо сума збільшення пенсії під час її перегляду (перерахування) не досягала 2 000,00 гривень, щомісячна доплата, передбачена абзацом першим пункту 1 Постанови №713 встановлюється в сумі, якої не вистачає до зазначеного розміру.

Отже, наведене буквальне тлумачення абзацу третього пункту 1 Постанови № 713 при оцінці фактичних обставин цієї справи дозволяє зробити висновок, що відповідач припинив 01.02.2022 виплату позивачу щомісячної доплати в сумі 2 000,00 гривень, оскільки:

- внаслідок проведеного після 01.03.2018 перерахунку пенсії її основний розмір з 01.02.2022 зріс більш як на 2 000,00 гривень;

- перерахунок проведено не в зв`язку із виконанням Закону України від 24.03.2022 за №2146-IX «Про внесення змін до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо пенсій в разі втрати годувальника», а у зв`язку із збільшенням з 05.03.2019 (порівняно з 01.03.2018) розміру грошового забезпечення, з якого обчислюється основний розмір пенсії (а.с.86, 92), з 6 261,58 гривень (фактичний розмір 7 513,90 гривень) до 16 670,32 гривень (фактичний розмір 19 340,00 гривень).

Верховним Судом в постанові від 08.11.2022 у справі № 420/2473/22, на яку послався суд першої інстанції, здійснено тлумачення норм Постанови № 713 і вказано на таке: абзац третій пункту 1 Постанови № 713, окрім наведеного безпосередньо в тексті цієї норми винятку [«крім перерахунку пенсій на виконання Закону України від 24 березня 2022 р. № 2146-IX «Про внесення змін до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо пенсій в разі втрати годувальника»], існує ще один вид перерахунку пенсії, який проводиться після 01.03.2018 та збільшує її розмір, проте не призводить до припинення виплати 2 000,00 гривень доплати до пенсії на підставі пункту 1 Постанови № 713, а саме: «перерахунок пенсії, проведений на виконання судового рішення з метою усунення порушеного права особи на належний розмір пенсії, право на отримання якої у особи винило до 01.03.2018, оскільки такий не є перерахунком пенсії у зв`язку із зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії».

Відповідно до частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд повинен враховувати висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, оскільки останній як найвищий суд у системі судоустрою України, поряд з іншим, забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Тому, керуючись наведеними нормами процесуального закону, суд повинен застосувати норми абзацу третього пункту 1 Постанови № 713 відповідно до вказаного висновку Верховного Суду.

Отже, відповідач протиправно припинив нарахування та виплату позивачу з 01.02.2022 щомісячної доплати до пенсії в розмірі 2 000,00 гривень, установленої на підставі Постанови № 713.

Досліджуючи доводи апелянта щодо обмеження пенсії позивачу десятьма прожитковими мінімумами слід погодитися з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для такого обмеження з огляду на наступне.

Спірним у справі є застосування ГУ ПФУ положень частини 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», якими, як вважає відповідач, з 2011 року введено обмеження фактичної виплати пенсії десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність.

Обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність («максимальний розмір пенсії»), з 01.01.2023 20 930,00 гривень, з 01.01.2024 23 610,00 гривень.

Станом на день виникнення спірних правовідносин (з 01.03.2024) та розгляді справи по суті такий розмір становить 23 610,00 гривень.

Як свідчать матеріали справи, внаслідок перерахунку пенсії позивача відповідачем з 1.03.2022, 01.03.2023, 1.03.2024 забезпечено нарахування ОСОБА_1 пенсії в розмірі 19 340,00 гривень, 20 930,00 гривень, 23 610,020 гривень та 23 610,00 гривень відповідно з урахуванням індексації за 2022 рік, 2023 рік, 2024 рік (16 670,32 х 0,140; 19 004,16 х 0,197; 20 504,16 х 0,0796), в сумі 2 333,84 гривень, 1 500,00 гривень, 1 500,00 гривень, що свідчить про застосування обмеження фактичної виплати пенсії до розміру її нарахування.

Зазначений перерахунок не охоплений рішеннями суду від у справі № 300/6485/21 та у справі № 300/5368/23, а тому є спірним та не вирішеним в судовому порядку.

Таким чином, судовому захисту і вирішенню позовних вимог підлягає період з 01.03.2022 з та з 02.11.2023.

Безпосередній зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII (в редакції Закону України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» чинній з 01.01.2016 по 20.12.2016) свідчить, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 за № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

Згідно із пунктом другим резолютивної частини рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016, зокрема, частина сьома статті 43 Закону № 2262-XII втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Згодом, відповідно до Закону України від 6 грудня 2016 року № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності з 01.01.2017, у частині сьомій статті 43 Закону № 2262-XII слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Таким чином, буквальне розуміння змін, внесених Законом № 1774-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016, дозволяє стверджувати, що у Законі № 2262-XII відсутня частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.

Це означає, що протягом 2017 року стаття 43 Закону № 2262-XII не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Отже, внесені Законом № 1774-VІІІ до частини 7 статті 43 Закону № 2262-XII, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії) самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Така правова позиція щодо застосування норм права у аналогічних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду від 10.10.2019 у справі № 522/22798/17, від 08.08.2019 у справі № 522/3271/17, від 17.05.2021 у справі № 343/870/17, від 16.12.2021 у справі № 400/2085/19, від 21.12.2021 у справі № 120/3552/21-а і від 26.01.2022 у справі № 569/2950/17.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом № 3668-VI, який набрав законної сили 01.10.2011.

Цим Законом № 3668-VI внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI.

Положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 за № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

Водночас положення статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин (з 01.03.2022) наявна колізія між Законом № 2262-XII, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 за № 7-рп/2016, та Законом № 3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13.02.2019, яка ухвалена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, зроблено висновок про те, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції підставно визнав, що у цій справі застосуванню підлягають норми Закону №2262-XII, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 16.12.2021 у справі № 400/2085/19, від 27.01.2022 у справі № 240/7087/20 і від 18.05.2022 у справі № 380/12337/20, від 29.06.2022 у справі № 640/19118/18 і від 11.07.2022 у справі № 620/613/21.

За наведеного правового регулювання та встановлених обставин у справі, обмеження відповідачем максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ, є протиправним.

Будь-якого іншого обґрунтування здійснених обмежень щодо виплати пенсії позивачу відповідач в апеляційній скарзі не навів.

Як убачається з апеляційної скарги, наведені в ній доводи щодо помилковості висновків суду у цій справі фактично зводяться до необхідності нової правової оцінки обставин у справі та дослідження наявних у матеріалах справи доказів. Водночас зазначеним доводам судом першої інстанції вже була надана належна правова оцінка.

Інших доводів на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог позивач не навів, що не дає підстав вважати висновки суду першої інстанцій помилковими, а застосування ним норм матеріального та процесуального права - неправильним.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши статтю 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до пункту 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанцій правильно встановив обставини справи, не допустив неправильного застосуванням норм матеріального права чи порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 370 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2024 року у справі № 300/3471/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Постанову разом із паперовими матеріалами апеляційної скарги надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді Л. Я. Гудим
В. Я. Качмар