Справа № 522/19813/24
Суддя: Шенцева О. П.
Дата ухвалення: 2025-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/127/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Морозовій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови про адміністративне правопорушення №АВ/21415 від 04 листопада 2024 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач ОСОБА_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . З 10 липня 2001 року він знаходиться на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 (нині ІНФОРМАЦІЯ_3 ) по теперішній час. На час навчання у вищому учбовому закладі в м. Одесі тимчасово знаходився на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 .

17 квітня 2001 року на підставі ст. 31-б гр. 1 наказу МОУ від 1991 року №2 медичною комісією ІНФОРМАЦІЯ_5 визнаний непридатним у мирний час, обмежено придатним у воєнний час. Надалі, з метою навчання дітей було змінено місце проживання сім`ї. В зв`язку з чим, ОСОБА_1 з 12 травня 2021 року зареєстрований за місцем проживання членів сім`ї, а саме за адресою: АДРЕСА_2 . Однак, ОСОБА_1 продовжував мешкати в Балтському районі Одеської області, тому що спочатку помер батько, а ІНФОРМАЦІЯ_6 померла мати, ОСОБА_2 , яка до цього тривалий час хворіла. В зв`язку з чим, позивач вимушений був спочатку утримувати батьків, особливо мати, а потім доглядати за будинком та тваринами. До теперішнього часу ОСОБА_1 постійно мешкає в Балтському районі Одеської області.

Відповідно до вимог діючого законодавства 21 травня 2024 року через додаток «Резерв+» позивач ОСОБА_1 оновив усі військово-облікові дані, що підтверджується скріншотом з мобільного телефону. Як зазначає позивач, коли він неодноразово приїжджав до м. Одеси у нього на блокпостах перевіряли документи, претензій або зауважень не було. Однак, 23 жовтня 2024 року, коли ОСОБА_1 в черговий раз був в м. Одесі його зупинили на блокпості, що розташований на площі Середньофонтанській в м. Одесі та вручили повістку про явку до ІНФОРМАЦІЯ_7 . Три доби ОСОБА_1 не міг увійти до ІНФОРМАЦІЯ_7 через велику чергу. Тільки 30 жовтня 2024 року позивач зміг потрапити до ІНФОРМАЦІЯ_7 . В цей день відносно нього офіцер адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_7 лейтенант ОСОБА_3 склав протокол про адміністративне правопорушення №АВ/21091.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не підписував, оскільки його не ознайомили з правами, не надали можливості скористуватися правовою допомогою адвоката. Окрім цього позивач вважає, що не скоював інкримінованого йому правопорушення. ОСОБА_1 надав документи про те, що він мешкає в Балтському районі, а тому і знаходиться на військовому обліку за місцем проживання, про те, що його не призивають по мобілізації у зв`язку з тим, що він є інвалідом 2-ї групи. Також, як стверджує ОСОБА_1 , усі дані відносно нього знаходяться у відкритих реєстрах, в тому числі дані про реєстрацію, проживання, знаходження на військовому обліку та інше до яких ІНФОРМАЦІЯ_8 має доступ.

Наведене свідчить про незаконне притягнення до відповідальності та відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Тому, просив скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_7 №АВ/21415 від 04 листопада 2024 та закрити справу.

За результатами автоматизованого розподілу, справа була передана на розгляд судді Шенцевій О.П.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2024 року відкрито провадження у адміністративній справі та витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_9 належним чином засвідчені копії постанови №АВ/21415 від 04 листопада 2024 року відносно ОСОБА_1 , а також усіх матеріалів, на підставі яких ухвалено вказану постанову.

24 січня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси від ІНФОРМАЦІЯ_10 надійшли витребувані документи на виконання ухвали суду, а саме копія протоколу про адміністративне правопорушення №АВ/21091, копія постанови АВ/21415 від 04 листопада 2024 року.

В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Позивач звернувся до суду із заявою про розгляд справи зач. 4 ст. 229 КАС України. Представник відповідача про причини неявки суд не повідомив, відзиву на адміністративний позов до суду не надходило.

За ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Згідно з ч. 4 ст. 229 та ч. 3 ст. 268 КАС України, суд доходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутність сторін, без фіксації судового засідання технічними засобами.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, доходить до таких висновків.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Як встановлено судом, 04 листопада 2024 року відносно ОСОБА_1 . ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_10 підполковником ОСОБА_4 була винесена постанова №АВ/21415 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.

Згідно з наявною в матеріалах справи витребуваної постанови №АВ/21415 за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП, 30 жовтня 2024 року о 09:00 годині було виявлено, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 , в умовах особового періоду, під час воєнного стану та проведення мобілізації, при особистому зверненні до ІНФОРМАЦІЯ_7 за адресою: АДРЕСА_3 у порушення пп. 1 п. 1 до Додатку №2 «Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а саме, станом на 30 жовтня 2024 року не перебуває на військовому обліку за місцем реєстрації чи фактичного проживання.

Всупереч змісту постанови про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вважає, що постанова не містить жодних конкретних відомостей чи доказів, які могли б підтверджувати вчинення ним адміністративного правопорушення, зокрема не перебування на військовому обліку.

А отже, позивач своєї вини у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не визнає та просить оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Так, у відповідності до наданих до матеріалів справи скріншотів з мобільного додатку «Резерв+» вбачається що ОСОБА_1 21 травня 2024 року дійсно були вчасно оновлені військово-облікові дані.

Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Відтак, суд не вбачає порушення вимог законодавства щодо оновлення військово-облікових даних позивачем ОСОБА_1 .

Згідно з доданою до матеріалів адміністративного позову копією Довідки серії 12 ААГ №502892 ОСОБА_1 є інвалідом другої групи строком до 01 жовтня 2025 року.

Відтак, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані визнані в установленому порядку особами з інвалідністю або відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін 6-12 місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії).

Так, доказів не перебування ОСОБА_1 на військовому обліку за місцем реєстрації, фактичного проживання у суду немає, що підтверджено наданими позивачем доказами.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У відповідності до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи чи інтереси.

Згідно зі ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, закон покладає на відповідача обов`язок довести законність та обґрунтованість прийнятого ним рішення.

У частині 3 статті 210 КУпАП передбачено відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон від 25.03.1992 року №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу».

Правила військового обліку встановлені Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 (далі - Порядок), Положенням про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154.

За змістом цих нормативно-правових актів, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави та ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення особовим складом у мирний час та в особливий період.

За визначенням у Законі України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (п.30 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 справа №463/1352/16-а).

Процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень. На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду при розгляді справи № 463/1352/16-а.

Крім того, у примітці до статті 210 КУпАП зазначено, що положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Тобто, саме на відповідача як на суб`єкта владних повноважень покладено обов`язок довести факт того, що ОСОБА_1 вчинив таке адміністративне правопорушення, а відповідач вчиняв безпосередні дії для отримання персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Стаття 235 КУпАП містить положення про те, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

КУпАП та наказ МОУ Про затвердження Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення» від 01.01.2024 № 3 не передбачає права керівника ІНФОРМАЦІЯ_11 делегувати повноваження щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення іншим особам, а тому, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється безпосередньо керівником ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, уповноважена на те особа повинна встановити склад адміністративного правопорушення.

Так, об`єкт адміністративного правопорушення - це сукупність суспільних відносин, що охороняються правовими нормами, тобто фактично це наявність правової норми яка забороняє здійснювати певні дії та передбачає відповідальність у випадку недотримання вимог цієї норми.

Об`єктивна ж сторона адміністративного правопорушення полягає у дії чи бездіяльності, що заборонені правовими нормами.

Суб`єктом такого правопорушення в даному випадку може бути конкретна осудна фізична особа, що досягла 16-річного віку.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення охоплює вину, мотив і мету поведінки правопорушника. Адміністративне правопорушення може бути вчинене як умисно, так і з необережності.

Проте, зі змісту постанови у справі про адміністративне правопорушення не вдається встановити об`єктивну та суб`єктивну сторону адміністративного правопорушення.

Також, відповідач не скористався своїм законним правом на подання відзиву та не надав суду будь-яких інших доказів, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП.

На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 (справа №537/4012/16-а), від 08.11.2018 (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа № 743/1128/17), від 15.11.2018 (справа № 524/7184/16-а).

Відповідачем не надано до суду доказів на підтвердження вчинення позивачем, правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП та не доведено наявність складу адміністративного правопорушення і відповідно правомірності прийнятого ним рішення про притягнення позивача до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 18 липня 2020 року у справі №216/5226/16-а,притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Отже, притягнути до адміністративної відповідальності можливо лише ту особу, яка вчинила дії, що підпадають під ознаки адміністративного правопорушення та яка є або може бути суб`єктом адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки, відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, суд доходить до висновку про наявність підстав для скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 251, 252, 280, 288, 293 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 9, 72-79, 139, 241, 242-246, 286, 293 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову про адміністративне правопорушення № АВ/21415 від 04 листопада 2024 року винесену тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 підполковником ОСОБА_4 , відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя