Справа № 694/197/25
Суддя: Кравченко Т. М.
Дата ухвалення: 2025-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 694/197/25
провадження № 2-а/694/24/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
10.02.2025 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого - судді Кравченко Т.М.,
з участю секретаря судового засідання Федорової І.В.,
з участю представника позивача адвоката Мусієнка М.В.( в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Мусієнко Марк Валерійович, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на те, що постановою у справі про адміністративне правопорушення № 525 від 27.12.2024 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він, отримавши повістку про явку на вказану дату, не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 . При складанні адміністративного протоколу ОСОБА_1 вини у вчиненні правопорушення не визнав і пояснив, що не з`явився в ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки не отримував повідомлення з АТ «Укрпошта». Позивач не підлягає призову на військову службу, оскільки його дружина має інвалідність II групи.Як вбачається з постанови №525 по справі про адміністративне правопорушення, позивач нібито порушив обов`язок, визначений підпунктом 1 пункту 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року N 3543, а саме: «громадяни повинні прибувати за викликом до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, направлення для проходження медичного огляду». Враховуючи те, що позивач вже уточнював необхідні дані, а також має законну відстрочку від мобілізації, кожний квартал приїжджає до Відповідача для подачі документів для відстрочки, вважає не доцільним надсилання повістки з метою повторного уточнення інформації.
Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_4 подав до суду відзив, в якому просить у задоволенні позову відмовити повністю. Вказує на те, що навіть якщо військовозобов`язаний ОСОБА_1 мав поважну причину неявки і не зміг з`явитися у визначену дату прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 , він повинен був не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 , повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до РТЦК або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів. Такі дії позивачем вчинені не були. Позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 лише через 15 днів, з дати визначеної у повістці. Звенигородський РТЦК через АТ «Укрпошта» за місцем фактичного проживання здійснював виклик позивача на 29.11.2024 року, але він не з`явився за вказаним викликом, чим порушив норми абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Належним підтвердженням
військовозобов`язаного про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 є день проставлення відмітки в довідці Укрпошти «про причини повернення» з відміткою про відсутність особи за адресою місця проживання, позивач вважається таким, що належно оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 28.11.2024 року. 14.12.2024 року у присутності Відповідача був складений протокол про адміністративне правопорушення № 525 та отримані пояснення про вчинене правопорушення. Військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_3 були вжиті всі дії щодо дотримання прав громадянина ОСОБА_1 , а саме належне його повідомлення про місце та час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності з метою реалізації його права на захист.
Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 23.01.2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 був залишений без руху.
Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 29.01.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за адміністративним позовом за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Зобов`язано відповідача надати суду оригінали матеріалів справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 .
Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 03.02.2025 року клопотання ОСОБА_3 про проведення судових засідань по розгляду справи в режимі відеоконференції - задоволено. Судове засідання по розгляду справи вирішено провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з представником позивача ОСОБА_1 -адвокатом Мусієнком Марком Валерійовичем за допомогою власних технічних засобів .
В судовому засіданні представник позивача Мусієнко М.В. підтримав позов та просив його задовольнити. Вказав на те, що постанова про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 є незаконною, а тому підлягає скасуванню.
Представник ІНФОРМАЦІЯ_3 в судове засідання не з`явився. У відзиві міститься клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача за наявними матеріалами.
Згідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно даних додатку Резерв+ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , має звання солдат, спеціальність: діловод. Вчасно, а саме 23.08.2024 року уточнив свої дані. Має відстрочку на підставі п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» до 07.02.2025 (а.с. 7).
Також судом встановлено, що 19.11.2024 ІНФОРМАЦІЯ_4 було сформовано електронну повістку № 1280455 на ім`я ОСОБА_1 про виклик на 14 год. 00 хв. 29.11.2024 для звірки даних. Вказана повістка в той же день була направлена на адресу ОСОБА_1 , вказану ним в додатку Резерв+ рекомендованим листом з повідомленням про вручення. 28.11.2024 на довідці про причини повернення листа проставлено штамп з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
14.12.2024 відносно ОСОБА_1 було складено протокол №525 про адміністративне правопорушення. Згідно з вказаним протоколом 14.12.2024 о 12:15 год. встановлено: ОСОБА_4 було направлено електронну повістку про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 засобами поштового зв`язку з повідомленням про отримання. За повідомленням Укрпошти повістку не вручено, так як адресат відсутній за вказаною адресою. Відповідно до витягу з електронної бази « ІНФОРМАЦІЯ_6 » по виклику до ТЦК та СП у строк та місце зазначені в повістці не прибув, таким чином, своїми умисними діями, що виразилися у тривалому неперервному невиконанні обов`язків, передбачених та покладених на нього Законом, а саме: невиконання вимог ч. 2 ст. 17 ЗУ «Про оборону України», абзацу 7 ч. 3, абзацу 3 ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», абзацу 1 ч.1 та абзацу 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
В поясненні до протоколу ОСОБА_1 під час складання протоколу вини у вчиненні правопорушення не визнав і пояснив, що не з`явився в ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки не отримував повідомлення з АТ «Укрпошта», так як повістка була направлена не на ту адресу, яку він вказував під час оновлення даних. Також він пояснив, що йому не було роз`яснено ст. 268 КУпАП, а також він не підлягає призову на військову службу, оскільки його дружина має інвалідність II групи.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з вимогами ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частина 1 статті 210-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Частиною третьою статті 210-1 КУпАП України передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, що тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вказана норма є бланкетною, тому для з`ясування суті вчиненого правопорушення необхідно звернутися до інших нормативно-правових актів у сфері оборони, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Постановою № 525 від 27.12.2024 ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме порушенні підпункту 1 пункту 1 (без вказівки на номер статті) Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме: «громадяни повинні прибувати за викликом до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, направлення для проходження медичного огляду».
Перевіряючи оскаржувану постанову на відповідність вимогам закону, суд встановив, що вона прийнята не на підставі, що визначена Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також не обґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
Так, постанова у справі про адміністративне правопорушення від 27.12.2024 року винесена за порушення ОСОБА_1 підпункту 1 пункту 1 (без вказівки на номер статті) Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Судячи зі змісту правопорушення, викладеного в постанові, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 визнано винним у порушенні абзацу 1 ч.1 та абзацу 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яка передбачає, що громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
Виходячи зі змісту вказаної норми, ОСОБА_1 , у разі отримання повістки, мав з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік, визначення призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 викликався до ІНФОРМАЦІЯ_3 повісткою на 29.11.2024 для звірки даних, однак в повістці не зазначено, які саме дані мав уточнити позивач. При цьому з`ясовано, що ОСОБА_1 згідно даних військово-облікового документа Резерв+ перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_7 , вчасно, а саме 23.08.2024 року, уточнив свої дані. Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що жодної повістки чи повідомлення про надходження повістки до відділення зв`язку він не отримував, а доводи відповідача про те, що позивач був належним чином повідомлений про виклик до РТЦК та не з`явився без поважних причин не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. Натомість з довідки про причини повернення повістки вбачається, що причиною повернення була « відсутність адресата за місцем проживання».
Оцінивши надані докази, суд вважає, що ОСОБА_1 не допускав умисного порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме порушення абзацу 1 ч. 1 та абзацу 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а тому в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Крім того, згідно з приміткою до ст. 210 КУпАП положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.
Враховуючи те, що ОСОБА_1 викликався до ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою уточнення даних, відповідач мав змогу отримати персональні дані військовозобов`язаного шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.
Вказані вище обставини при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 відповідач не врахував, не вжив заходів для повного з`ясування обставин справи та виніс постанову, яка не відповідає вимогам закону.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України підлягають відшкодуванню судові витрати зі сплати судового збору, які необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, посадова особа якого виступала відповідачем у справі, на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 19, 77, 241-246, 255, 295 КАС України, суд,
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.
Скасувати постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 № 525 від 27 грудня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп
Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач 1: ІНФОРМАЦІЯ_8 , адреса: АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Суддя Т.М.Кравченко