Справа № 440/14342/24
Суддя: Л.М. Петрова
Дата ухвалення: 2025-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/14342/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Петрової Л.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Гарницький Павло Петрович, здійснюючи представництво інтересів позивача ОСОБА_1 , засобами системи "Електронний суд" звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка виразилась у невключені до загальних виплат, визначених у наказі командира Військової частини НОМЕР_1 № 317 від 09.11.2024 про звільнення старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_1 з військової служби, виплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022-2024 роки в кількості 78 днів;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України здійснити перерахунок та доплати ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022-2024 роки в кількості 6 днів у зв`язку зі звільненням з військової служби за станом здоров`я.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем неправильно здійснено розрахунок невикористаних днів щорічної основної відпустки за 2022-2024 роки, а саме в наказі у наказі командира Військової частини НОМЕР_1 № 317 зазначено 72 календарних дні, замість 78. Таким чином позивач вважає, що має право на отримання грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022-2024 роки в кількості 6 днів.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 05.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує. Зазначає, що разом за 2022-2023 рік позивач має право на 72 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки, тому при звільненні було нараховано та виплачена компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки.

Статтею 258 КАС України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

За відсутності клопотань сторін про розгляд справи у відкритому судовому засіданні чи за правилами загального позовного провадження, зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини справи та відповідні до них правовідносини.

07.03.2022 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу по мобілізації під час дії воєнного стану згідно Указу Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 31 від 07.03.2022 ОСОБА_1 , призначено на посаду командира відділення управління мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 та з 07 березня 2022 року зараховано до списків особового складу на всі види забезпечення.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 193 від 16.08.2022 позивача, як командира відділення управління мінометної батареї, допущено до тимчасового виконання обов`язків вакантної посади офіцера психолога командування та з 16 серпня 2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

В подальшому наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 44 від 13.02.2023 позивача призначено на посаду помічника командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи.

15 листопада 2022 року, відповідно до частини першої статей 20 та 23 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" та пунктів 18, 26, 81 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, позивач ОСОБА_1 уклав контракт з Міністерством оборони України в особі Міністра оборони України ОСОБА_2 про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу.

В період з 07 березня 2022 року по 09 листопада 2024 року проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 317 від 09.11.2024 позивача звільнено з військової служби у відставку відповідно до підпункту «б» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військову службу та військовий обов`язок» за станом здоров`я та з 09.11.2024 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вислуга років у Збройних Силах України на « 09» листопада 2024 року складає: календарна - 13 р. 00 м. 18 д, пільгова 00 р. 00 м. 00 д., загальна - 13р. 00 м. 18 д.

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 317 від 09.11.2024 позивачу виплачена грошова компенсація за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022-2024 роки 72 календарних днів відповідно до наказу Міністерства оборони України від 07.06.2028 № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» та Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Згідно із наказом військової частини НОМЕР_1 № 317 від 09.11.2024 позивачу -

Щорічна основна відпустка за 2022 рік не надавалася.

Щорічна основна відпустка за 2023 рік використана терміном 27 діб.

Щорічна основна відпустка за 2024 рік не надавалася.

Вважаючи, що розрахунок грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022-2024 роки в кількості 72 календарних днів відповідачем здійснений не у повному обсязі, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Правовідносини між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України врегульовано Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII від 25 березня 1992 року (далі - Закон № 2232-XII).

Відповідно до частин першої, четвертої та тринадцятої статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами. Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Таким чином, військова служба є особливим видом публічної служби, а тому її проходження передбачає особливе регулювання служби військовослужбовців.

Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-XII від 20 грудня 1991 року (далі - Закон № 2011-XIІ) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Статтями 1 та 2 Закону № 2011-XIІ передбачено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Відповідно до пункту 8 статті 10-1 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України "Про відпустки". Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

Згідно із частиною першою статті 4 Закону України "Про відпустки" встановлюються такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Згідно із пунктом 1 статті 10-1 Закону № 2011-XII визначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців, які проходять базову військову службу, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів, без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Святкові та неробочі дні при визначенні тривалості щорічних основних відпусток не враховуються.

Абзацами першим та другим пункту 14 статті 10-1 Закону № 2011-XII визначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються з військової служби, за винятком осіб, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічна основна відпустка надається з розрахунку 1/12 частини тривалості відпустки, на яку вони мають право відповідно до пункту 1 цієї статті за кожний повний місяць служби в році звільнення. При цьому, якщо тривалість відпустки таких військовослужбовців становить більш як 10 календарних днів, їм оплачується вартість проїзду до місця проведення відпустки і назад до місця служби або до обраного місця проживання в межах України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічні основні відпустки та додаткові відпустки в рік звільнення надаються на строки, установлені пунктами 1 та 4 цієї статті.

Абзацом третім пункту 14 статті 10-1 Закону № 2011-XII встановлено, що у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Відповідно до пункту 3 розділу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197, у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки. Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Отже, у випадку звільнення з військової служби у військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби) виникає право, зокрема, на грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач має вислугу років у Збройних Силах України - 13 років 0 місяців 18 днів, отже мав право на щорічну основну відпустку тривалістю 35 календарних дні.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №317 від 09.11.2024 щорічна основна відпустка за 2022 рік позивачу не надавалась, щорічна основна відпустка за 2023 рік використана терміном 27 днів, щорічна основна відпустка за 2024 рік також не надавалась.

Згідно зазначеного наказу підлягають компенсації 72 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2022-2024 роки.

Посилання позивача щодо неправильності розрахунку кількості днів невикористаної щорічної відпустки, які підлягають компенсації, суд оцінює критично, виходячи з наступних розрахунків: за 2022 рік - невикористана основна щорічна відпустка становить 35 днів, за 2023 - 8 днів, за 2024 рік - 29 днів (оскільки позивач звільнений з військової служби 09.11.2024 тривалість відпустки у 2024 році визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, а саме за 10 місяців).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач провів з позивачем належний розрахунок щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2022 -2024 роки та встановив до виплати грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки - 72 календарних дні.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що при вчиненні оспорюваних дій, відповідачем були дотримані усі критерії, передбачені частиною другою статті 2 КАС України, відтак суд не знаходить протиправності вказаних дій, а тому відмовляє у задоволенні позовних вимог.

Згідно з вимогами ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.

Згідно з частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.М. Петрова