Справа № 320/44941/24
Суддя: Діска А.Б.
Дата ухвалення: 2025-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення заяви про забезпечення позову

12 лютого 2025 року № 320/44941/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Діски А. Б., розглянувши в приміщенні суду в місті Києві заяву представника позивача про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити ді,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду через свого представника - адвоката Замети Н. О. звернулась ОСОБА_1 із позовом до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області, в якому просить:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 02.10.2023 № 895 «Про скасування дозволу на імміграцію в Україні»;

2. Зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області поновити в дії посвідку серії НОМЕР_1 від 12.06.2010 на постійне проживання в Україні громадянину російської федерації ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та її неповнолітнім дітям ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . тa ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка була скасована рішенням Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 02.10.2023 № 895.

Ухвалою суду від 20.12.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представником позивача було подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить:

1. Зупинити дію рішення ЦМУ Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 02.10.2023 № 895 « Про скасування дозволу на імміграцію в Україні, в частині якого визнається недійсною та такою, що підлягає вилученню, посвідка на постійне проживання серії НОМЕР_2 від 12.06.2010, видану УГІРФО ГУ МВС України в м. Києві, - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до набрання законної сили рішенням суду в адміністративній справі № 320/44941/24.

2. Зупинити дію запису внесеного до ЄІАС УМП ІП «ФМ «Недійсні документи» щодо посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_2 від 12.06.2010, видану УГІРФО ГУ МВС України в м. Києві, - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до набрання законної сили рішенням суду в адміністративній справі №320/44941/24.

3. Зупинити запис в базі даних Головного центру спеціальної інформації Державної прикордонної служби України «Загублені, викрадені та оголошені недійсними документи», щодо посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_2 від 12.06.2010, видану УГІРФО ГУ МВС України в м. Києві, - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка внесена на підставі повідомлення, що надійшло від Центрального Міжрегіонального Управління Державної Міграційної Служби у м. Києві та Київській області, управління з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства від 03.10.2023 № 8010.6.1-36801/8010.6-23, до набрання законної сили рішенням суду в адміністративній справі № 320/44941/24.

Перевіривши заяву про забезпечення позову та додані до неї матеріали, суд вважає, що ця заява підлягає поверненню заявнику без розгляду на підставі наступного.

Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 152 КАС України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити: 1) найменування суду; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Крім того, частиною 4 статті 152 КАС України передбачено, що до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

У відповідності до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду заяви про забезпечення позову ставка судового збору складає 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3028,00 грн.

При цьому, відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Враховуючи, що позивачем подано заяву про забезпечення позову через «Електроний Суд», то сума судового збору, яка підлягає сплаті складає 726,72 грн.

Разом з тим, представником позивача не надано суду документа, що підтверджує сплату судового збору за подання до адміністративного суду заяви про забезпечення позову у встановлених порядку і розмірі.

Суд зазначає, що представником позивача до заяви про забезпечення позову було долучено квитанцію від 04.02.2025 № 3341-0792-1265-0443, в якій платником зазначено Замету Наталю Олександрівну . При цьому, в призначенні платежу вказано: "748; Судовий збір за позовом Замета Наталя Олександрівна , Київський окружний адміністративний суд.

Вказана квитанція не може вважатися належним доказом сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову в цій справі з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

За правилами статті 2 Закону України "Про судовий збір" платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Особлива правова природа судового збору як різновиду авансових платежів й грошових зобов`язань та його значення в судовому процесі вимагають від суду на стадії прийняття документу про його сплату визначення належності такого платежу, в тому числі встановлення належного платника такого збору. Аналіз змісту й системного взаємозв`язку норм КАС України, Закону України «Про судовий збір» і Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787, вказують, що розуміння належного платника судового збору пов`язується із учасником справи (стороною у справі, третьою особою), зокрема, із суб`єктом, який має право звернутися до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів.

Сплата судового збору за своєю суттю є грошовим зобов`язанням у відносинах особи з судом, яке покладається саме на заявника (скаржника), який звертається до суду, залежне від волевиявлення такої особи, та не може бути перекладене для виконання на інших осіб.

Зважаючи на те, що судовий збір становить складову судових витрат, які в своїй сукупності складають фінансовий (матеріальний) тягар сторони (заявника) в судовому процесі, з метою забезпечення юридичних гарантій такої особи щодо повернення або відшкодування їй визначених в судовому порядку та/або відповідно до законодавства видів і сум відповідних витрат, а також з метою сприяння й стимулювання учасників судового процесу дотриманню загального фінансового правопорядку, підвищення ефективності правосуддя, що передбачає недопущення нових спорів, уважається необхідним визнавати належним платником судового збору виключно заявника (сторону, третю особу).

Враховуючи викладене, подана представником позивача квитанція від 04.02.2025 № 3341-0792-1265-0443 про сплату Заметою Н. О. судового збору за позовом Замети Н. О. на суму 908,40 грн не може вважатися належним доказом сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 у цій справі.

Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду викладеними в ухвалі від 18.12.2023 по справі № 990/329/23.

Крім того, суд звертає увагу, що Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі №9901/144/20 якраз зазначає про те, що платником судового збору може бути будь-яка особа, проте в квитанції повинна бути зазначена вказівки на призначення відповідного платежу (об`єкта справляння судового збору) за позовом особи, чий спір підлягає вирішенню в судовому порядку.

Відповідно до ч. 7 ст. 154 КАС України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 152 цього Кодексу або подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, повертає її заявнику без розгляду, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи вищевикладене заява ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає поверненню без розгляду.

Керуючись ст. ст. 152, 154, 248, 256 КАС України, суд -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - повернути заявнику без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Діска А.Б.