Справа № 440/7323/24
Суддя: Л.М. Петрова
Дата ухвалення: 2025-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/7323/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Петрової Л.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військова частина НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:

- визнати протиправною бездіяльність військовій частині НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні із розрахунку 442 грн. 74 коп. у день з 29.07.2021 по 29.01.2022 терміном 184 календарних днів складає 81 464 грн. 16 коп. (із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.

Позов обґрунтований тим, що у період проходження позивачем військової служби йому не здійснювалася відповідачем у повному обсязі виплата грошового забезпечення. На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.06.2022 у справі №520/252/22 та рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.05.2022 у справі 440/13167/21 відповідач виплатив грошові кошти лише 28.05.2024. Таким чином, відповідно до положень статті 117 Кодексу законів про працю України позивач має право на отримання середнього заробітку за весь час затримки, але не більше як за шість місяців.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 24.06.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, а також вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, витребувано докази.

20.06.2024 до Полтавського окружного адміністративного суду надійшов відзив відповідача на позов. У відзиві відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказуючи на їх безпідставність. Свою позицію мотивував тим, що спірні правовідносини регулюються не Кодексом законів про працю України, а спеціальним законодавством, а отже порядок, встановлений КЗпП України відносно оплати праці та відповідальності за порушення цього порядку, до даних правовідносин не застосовується.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 та частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 КАС України.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у в/ч НОМЕР_1 з 16.09.2016 по 28.07.2021.

Так, наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.09.2016 №204 ОСОБА_1 з 16.09.2016 зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення та призначено наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 (по особовому складу) від 16.09.2016 №157-РС на посаду радіотелефоніста відділення управління командира батареї взводу управління мінометної батареї НОМЕР_3 механізованого батальйону.

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.07.2021 №146 сержанта ОСОБА_1 , командира 2 мінометного взводу мінометної батареї НОМЕР_3 механізованого батальйону, звільненого наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по особовому складу) від 01.06.2021 №102-РС з військової служби в запас за статтею 26 частиною п`ятою, пунктом 2 підпунктом "а" (у зв`язку із закінченням контракту) Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення з 28.07.2021 (а.с. 14).

На момент виключення зі списків особового складу, відповідач не здійснив належний розрахунок грошового забезпечення.

Вказані обставини встановлені в рішеннях Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2022 у справі №520/381/22 та Полтавського окружного адміністративного суду від 12.05.2022 у справі №440/13167/21 а відтак, в силу приписів статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають доказуванню.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.06.2022 у справі №520/252/22, зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового забезпечення, всіх одноразових виплат, здійснених з 29.01.2020 по 28.07.2021, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військове звання за період з 29.01.2020 по 28.07.2021, визначеного шляхом множення відповідного тарифного коефіцієнту на розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020-2021 роки», на 01 січня 2020-2021 роки, відповідно до п.4 Постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 року № 704, з урахуванням виплачених сум.

На виконання судового рішення у справі 520/252/22 відповідач 28.05.2024 виконав рішення суду та виплатив грошові кошти у розмірі - 52689,07 грн., що підтверджується банківською випискою.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 12.05.2022 у справі №440/13167/21, зокрема, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) індексацію грошового забезпечення за період з 16.09.2016 по 28.02.2018 з урахуванням базового місяця січень 2008 року (за вирахуванням фактично виплачених сум індексації за цей період).

На виконання судового рішення у справі №440/13167/21 військовою частиною НОМЕР_1 виплачено 28.05.2024 позивачу кошти в сумі 61287,78 грн, що підтверджується банківською випискою.

Позивач вважаючи протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, які мають значення для правильного вирішення цього спору, суд виходить з такого.

Згідно з правовою позицією, висловленою колегією суддів Верховного Суду України в постанові від 17 лютого 2015 року (справа № 21-8а15), за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Враховуючи те, що нормами спеціального законодавства не врегульований порядок виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення Кодексу законів про працю України.

Так, відповідно до статті 47 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Отже, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок та виплатити всі суми, що йому належать до виплати.

Оскільки позивача звільнено з військової служби 28.07.2021 та при звільненні проведено виплату грошового забезпечення не у повному обсязі, про що свідчать рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2022 у справі №520/381/22 та Полтавського окружного адміністративного суду від 12.05.2022 у справі №440/13167/21, суд доходить висновку про допущення відповідачем бездіяльності щодо невиплати позивачу належної до сплати суми грошового забезпечення при звільненні.

Виплату сум грошового забезпечення в повному обсязі на виконання рішень суду позивачу здійснено лише 28.05.2024, що не заперечується учасниками справи та підтверджується відповідною банківською випискою.

Статтею 117 КЗпП України (у редакції, чинній на момент проведення виплати позивачу індексації) встановлено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

З аналізу статті 117 КЗпП України слідує, що для роботодавця, з вини якого звільненому працівникові не виплачено у день звільнення належні йому суми, наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність у вигляді сплати працівникові середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Згідно висновків Верховного Суду у постанові від 28.06.2023 у справі №560/11489/22 застосуванню підлягає стаття 117 КЗпП України у редакції, чинній на дату звернення позивача з позовом до суду.

З огляду на те, що при виплаті 28.05.2024 заборгованості відповідач не виплатив позивачу відповідно до положень статті 117 КЗпП України середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців, суд доходить висновку про допущення відповідачем протиправної бездіяльності щодо невиплати позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29.07.2021 (день, наступний за днем звільнення зі служби) по 29.01.2022 (перші шість місяців після звільнення зі служби).

Згідно з особовим рахунком середньоденний розмір грошового забезпечення позивача становить 442,74 грн, проти чого відповідач жодних заперечень у відзиві не висловив.

З огляду на викладене, а також враховуючи сформульовані у постанові від 25.07.2024 у справі №420/36/23 висновки Верховного Суду з приводу того, що у разі застосування приписів чинної редакції статті 117 КЗпП України, якими законодавець обмежив період виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні 6 місяцями, розрахунок суми середнього заробітку за 6 місяців має відбуватися без застосування принципу співмірності цієї суми середнього заробітку щодо коштів, які роботодавець невчасно сплатив працівникові, суд вважає, що у спірному випадку сума середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні (але не більш як за шість місяців) для присудження на користь позивача має становити 81464,16 грн (442,74 грн х 184 дні).

Таким чином, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправної бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а також стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 81464,16 грн із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 81464,16 грн (вісімдесят одна тисяча чотириста шістдесят чотири гривні шістнадцять копійок) із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.М. Петрова