Справа № 440/1797/24
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2025-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 р.Справа № 440/1797/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Південно - Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.11.2024, головуючий суддя І інстанції: С.С. Сич, м. Полтава, повний текст складено 18.11.24 у справі № 440/1797/24

за позовом ОСОБА_1

до Південно - Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці

про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за текстом також позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до адміністративного суду з позовом до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (далі та текстом також відповідач, Управління), в якому просила скасувати постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №7858/11/28/РРО//ТД-ФС від 04.12.2023.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №7858/11/28/РРО//ТД-ФС від 04 грудня 2023 року.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 1608 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач, з посиланням на обставини справи та нормативно-правове обґрунтування, наведені ним у відзиві на позовну заяву, зазначає, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшов безпідставних висновків про визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови.

За результатами апеляційного розгляду відповідач просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, з дослідженням усіх доказів та встановленням усіх обставин у справі. Звертає увагу, що твердження відповідача, наведені в апеляційній скарзі, є хибними та спростовуються обставинами справи, встановленими судом першої інстанції. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні відповідно до приписів статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також КАС України).

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції установлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець 27.01.2017, основним видом економічної діяльності позивача за КВЕД є 47.79 Роздрібна торгівля уживаними товарами в магазинах, що підтверджується витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців /а.с. 40, 41, 92/.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 є платником єдиного податку другої групи, що підтверджується витягом з Реєстру платників єдиного податку /а.с. 5/.

09.11.2023 посадовими особами Головного управління ДПС у Кіровоградській області проведено фактичну перевірку господарської одиниці магазину ІНФОРМАЦІЯ_1 , що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт фактичної перевірки щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, обігу підакцизних товарів, та наявності ліцензій, патентів, свідоцтв №7858/11/28/РРО/ НОМЕР_1 від 09.11.2023 /а.с. 67-69/.

Перевіркою встановлено та зафіксовано в акті фактичної перевірки №7858/11/28/РРО/ НОМЕР_1 від 09.11.2023, що на момент перевірки згідно з базами даних ГУ ДПС громадянка ОСОБА_2 не перебуває у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1 . Фактично ФОП ОСОБА_1 допущено до роботи громадянку ОСОБА_2 без укладення трудового договору та подання повідомлення щодо прийняття працівника на роботу /а.с. 68/.

Листом ГУ ДПС у Кіровоградській області від 13.11.2023 направлено до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці копії матеріалів фактичної перевірки для вжиття заходів фінансового впливу відповідно до вимог діючого законодавства /а.с. 70/.

Листом Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 15.11.2023 повідомлено ОСОБА_1 про одержання 13.11.2023 акта фактичної перевірки Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 09.11.2023 за №7858/11/28/РРО/ та про те, що розгляд справи про накладення штрафу відбудеться об 11:00 год 04 грудня 2023 року у кабінеті №302 за адресою: Управління інспекційної діяльності у Кіровоградській області Південно-Східного МУД (м. Кропивницький, вул. Театральна (Дворцова), буд. 24)/а.с. 71/.

Цей лист, що був направлений на адресу позивача 15.11.2023, повернуто відправнику поштовою організацією з відміткою "за закінченням терміну зберігання" /зворот а.с. 71, а.с. 72/.

04.12.2023 заступник начальника Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці Шамшур М. С., розглянувши справу про накладення штрафу та на підставі акта фактичної перевірки ГУ ДПС у Кіровоградській області від 09.11.2023 за №7858/11/28/РРО/ виніс постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №7858/11/28/РРО//ТД-ФС, якою на Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 на підставі абзацу 3 частини 2 статті 265 КЗпП України накладено штраф у розмірі 201000 грн за порушення вимог, передбачених Постановою КМУ №413, статтею 24 КЗпП України відносно одного працівника - ОСОБА_2 /а.с. 73/.

Позивач не погодився з постановою Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №7858/11/28/РРО//ТД-ФС від 04 грудня 2023 року та звернувся до суду з позовом у цій справі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що спірне рішення не відповідає критеріям, визначеним частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому суд першої інстанції виходив з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Трудові відносини всіх працівників в Україні врегульовані Кодексом законів про працю України.

Частиною 1 статті 21 Кодексу законів про працю України (далі за текстом - КЗпП України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації.

За приписами статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Порядок укладення трудового договору визначено статтею 24 КЗпП України.

Так, частиною 1 статті 24 КЗпП України встановлено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 6-1) при укладенні трудового договору про дистанційну роботу або про надомну роботу; 6-2) при укладенні трудового договору з нефіксованим робочим часом; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Відповідно до частини 4 статті 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету міністрів України від 17 червня 2015 року № 413 "Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу" установлено, що повідомлення про прийняття працівника на роботу/укладення гіг-контракту подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою (крім повідомлення про прийняття на роботу члена виконавчого органу господарського товариства, керівника підприємства, установи, організації) та/або резидентом Дія Сіті до територіальних органів Державної податкової служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором та/або до початку виконання робіт (надання послуг) гіг-спеціалістом резидента Дія Сіті засобами електронного зв`язку з використанням електронного підпису відповідальних осіб, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу.

За відсутності технічної можливості подання повідомлення про прийняття працівника на роботу/укладення гіг-контракту засобами електронного зв`язку в електронній формі таке повідомлення подається у формі документа на папері згідно з додатком разом з копією в електронній формі.

Інформація, що міститься у повідомленні про прийняття працівника на роботу/укладення гіг-контракту, вноситься до реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб відповідно до Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Інформація, що міститься у повідомленні про прийняття працівника на роботу, вноситься до реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб відповідно до Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Отже, трудовий договір є укладеним за наявності двох умов: 1) укладення договору у письмовій формі або видачі наказу/розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про прийняття на роботу працівника; 2) повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною 1 статті 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Частиною 4 статті 265 КЗпП України передбачено, що штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 за N 509 затверджено Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення.

У зв`язку з набранням законної сили рішенням суду у справі № 640/17424/19 Порядок № 509 діє у редакції, що була чинною до внесення в нього змін Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 за № 823 "Про порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю", тобто у редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 за № 509, проте зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України №55 від 03.02.2016, №295 від 26.04.2017, №206 від 03.03.2020, № 617 від 08.07.2020, № 780 від 28.07.2021, № 226 від 14.03.2023.

Отже, з 14.09.2021 діють положення пункту 2 Порядку № 509 (зі змінами та доповненнями, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 за № 295), якими передбачено, що штрафи можуть бути накладені на підставі:

- рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;

- акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади;

- акта документальної виїзної перевірки ДФС, її територіального органу, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (далі за текстом - ПК України, в редакції, чинній на момент проведення перевірки) передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Отже, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки є різними видами перевірок.

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов висновку, що з 14.09.2021 підставою для застосування відповідальності до роботодавців за порушення приписів статті 265 КЗпП України відповідно до пункту 2 Порядку № 509, може бути акт документальної виїзної перевірки ДФС, її територіального органу, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю, а не акт фактичної перевірки.

Оскільки у спірних правовідносинах 09.11.2023 проведена фактична, а не документальна виїзна перевірка, та за результатами цієї фактичної перевірки складено акт фактичної, а не документальної виїзної перевірки, то є підстави констатувати, що обставини допущення позивачем порушення вимог статті 24 КЗпП України та Постанови Кабінету Міністрів України №413 від 17.06.2015 не можуть підтверджуватися актом фактичної перевірки від 09.11.2023 за №7858/11/28/РРО/ з додатками, що є його невід`ємною частиною, оскільки такий акт фактичної перевірки у спірному випадку є недопустимим доказом, що отриманий відповідачем з порушенням порядку, встановленого законом.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зауважити на таке.

Матеріали справи свідчать, що постановою Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №7858/11/28/РРО//ТД-ФС від 04.12.2023 на Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 201000,00 грн на підставі абз. 3 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України.

Так, відповідно до абзаців 2, 3 частини 2 статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі:

- фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час або за трудовим договором з нефіксованим робочим часом у разі фактичного виконання роботи протягом усього робочого часу, установленого на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження;

- вчинення порушення, передбаченого абзацом другим цієї частини, повторно протягом двох років з дня виявлення порушення - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення.

На підтвердження повторності вчинення позивачем порушення, передбаченого абз. 2 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України, відповідачем надано до суду копію попередження Управління Держпраці у Кіровоградській області про вжиття заходів за порушення законодавства про працю від 19 липня 2022 року №КР/1/2857-22, яким до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано попередження про вжиття заходів за порушення законодавства про працю № КР/1/2857-22 відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України у зв`язку з встановленням використання найманої праці без оформлення трудових відносин відповідно до чинного законодавства про працю /а.с. 100/.

Разом з тим Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 оскаржила до суду попередження про вжиття заходів за порушення законодавства про працю від 19.07.2022 № КР/1/2857-22.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2024 року, що залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2024 року у справі №440/2001/24, визнано протиправним та скасовано попередження Управління Держпраці у Кіровоградській області про вжиття заходів за порушення законодавства про працю від 19 липня 2022 року №КР/1/2857-22 /а.с. 118-129/.

Ухвалою Верховного Суду від 18 вересня 2024 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.04.2024 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 06.08.2024 у справі 440/2001/24 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, третя особа: Відокремлений підрозділ Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії /а.с. 131-133/.

Отже, попередження Управління Держпраці у Кіровоградській області про вжиття заходів за порушення законодавства про працю від 19 липня 2022 року №КР/1/2857-22, з яким відповідач пов`язує повторність вчинення позивачем порушення, передбаченого абз. 2 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України, - визнано протиправним та скасовано рішенням суду, що набрало законної сили, тому накладення на позивача оскаржуваною постановою штрафу на підставі абз. 3 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України за повторне вчинення порушення, передбаченого абзацом другим цієї частини, є безпідставним та неправомірним.

Окрім того, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 є платником єдиного податку другої групи /а.с. 5/, а за приписами абз. 2 ч. 2 статті 265 Кодексу законів про працю України у разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) до фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження, а не штраф.

Підсумовуючи викладене, зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувана постанова Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №7858/11/28/РРО//ТД-ФС від 04 грудня 2023 року прийнята відповідачем не на підставі, не у межах повноважень, не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, та необґрунтовано, а тому є протиправною та підлягає скасуванню відповідно до пункту 2 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Доводи відповідача, наведені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Південно - Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.11.2024 у справі № 440/1797/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді В.Б. Русанова О.В. Присяжнюк
Повний текст постанови складено 12.02.2025 року