Справа № 380/23877/24
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2025-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2025 рокусправа № 380/23877/24
місто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення боргу

в с т а н о в и в:

І. Стислий виклад позицій учасників справи

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Військової частини НОМЕР_1 код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 до ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , у якій просить суд:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 (юридична адреса АДРЕСА_3 , розрахунковий рахунок НОМЕР_4 ) 18 368 (вісімнадцять тисяч триста шістдесят вісім) грн 18 коп основного боргу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 проходив військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_5 і 18 жовтня 2022 року самовільно залишив місце військової служби. 21 листопада 2022 року військова частина НОМЕР_5 рішенням ІНФОРМАЦІЯ_1 була розформована і військовослужбовці, котрі перебували у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_6 у зв`язку з самовільним залишенням військової служби, були передані до військової частини НОМЕР_1 як правонаступника ліквідованої військової частини НОМЕР_5 . На день подання позову, ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 не прибув. Під час проходження військової служби ОСОБА_1 було видане речове майно, необхідне для виконання бойових задач, однак, після самовільного залишення військової служби воно не було ним повернуто (здане) на склад речової служби військової частини. Факт неповернення речового майна ОСОБА_1 на суму 18 368 грн 18 коп підтверджується довідкою №10 від 13 лютого 2023 року. З метою досудового врегулювання спору відповідачу 17 січня 2024 року направлено повідомлення з пропозицією добровільно погасити наявну заборгованість, однак пропозиція залишилась без реагування та відповіді.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав.

ІІ. Рух справи

Ухвалою від 03.12.2024 суддя прийняв позовну заяву до розгляду й відкрив провадження у справі.

Заходи забезпечення позову та доказів, у тому числі шляхом їх витребування, не вживались.

ІІІ. Фактичні обставини справи

ОСОБА_1 проходив військову службу по мобілізації у Військовій частині НОМЕР_5 і 18 жовтня 2022 року самовільно залишив місце військової служби.

21 листопада 2022 року Військова частина НОМЕР_5 рішенням ІНФОРМАЦІЯ_1 була розформована і військовослужбовці, котрі перебували у розпорядженні командира Військової частини НОМЕР_6 у зв`язку з самовільним залишенням військової служби, були передані до Військової частини НОМЕР_1 як правонаступника ліквідованої Військової частини НОМЕР_5 .

На день подання позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 не прибув.

Під час проходження військової служби ОСОБА_1 видане речове майно, необхідне для виконання бойових задач, однак, після самовільного залишення військової служби воно не було ним повернуто (здане) на склад речової служби військової частини.

Факт неповернення речового майна ОСОБА_1 на суму 18 368 грн 18 коп підтверджується довідкою №10 від 13 лютого 2023 року.

З метою досудового врегулювання спору відповідачу 17 січня 2024 року направлено повідомлення з пропозицією добровільно погасити наявну заборгованість, однак така пропозиція залишилась без реагування та відповіді.

Вважаючи, що при звільненні відповідач не сплатив заборгованість, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

IV. Позиція суду

Вирішуючи спір по суті, суд керувався такими мотивами.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII), держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Статтею 9-1 Закону №2011-XII передбачено продовольче, речове та інше забезпечення військовослужбовців. Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 1 Закону України "Про правовий режим майна в Збройних Силах України" від 21.09.1999 № 1075-XIV передбачено, що військове майно є державним майном, закріпленим за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України.

До військового майна, зокрема, належить речове майно.

Як встановлено в ході судового розгляду під час проходження служби відповідачу було видане речове майно необхідне для виконання бойових завдань.

Зазначена обставина підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою №10 від 13 лютого 2023 року про вартість речового майна, що підлягає утриманню з солдата ОСОБА_1 .

Наказом Міністерства оборони України від 29.06.2016 №232 затверджено Інструкцію про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 26.05.2016 за №768/28898, якою визначено завдання, організацію та порядок речового забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, курсантів, військовозобов`язаних, призваних на навчальні та спеціальні збори, резервістів, мобілізованих, студентів цивільних навчальних закладів, які направляються на навчальні збори (далі по тексту - Інструкція).

Відповідно до пункту 4 розділу ІІІ Інструкції, у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби.

Згідно із положеннями статті 12 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" від 03.10.2019 № 160-IX, у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

Матеріалами справи підтверджено отримання відповідачем речового майна. Відповідач 18 жовтня 2022 року самовільно залишив місце військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 .

Суд зазначає, що на момент самовільного залишення військової частини, вартість речового майна, яка підлягала утриманню з відповідача складала 33388,59 грн, що підтверджується довідкою №10 від 13 лютого 2023 року про вартість речового майна, що підлягає утриманню з солдата ОСОБА_1 .

Доказів сплати вартості виданих предметів речового майна, строки носіння яких не закінчився на загальну суму у розмірі 18368,18 грн до суду відповідач не надав.

При цьому, вжиття Військовою частиною НОМЕР_1 заходів щодо добровільної сплати відповідачем вартості предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, не призвели до фактичної сплати відповідачем спірної суми.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача вартості виданих йому предметів речового майна, строки носіння яких не закінчились на суму 18368,18 грн є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.

Керуючись статтями 6, 9, 73-76, 242, 243, 244, 245 КАС України, суд

в и р і ш и в:

позов Військової частини НОМЕР_1 до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення боргу задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , на користь Військової частини НОМЕР_1 код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 вартість наданих під час проходження військової служби предметів речового майна у розмірі 18368 (вісімнадцять тисяч триста шістдесят вісім) грн 18 коп.

Судові витрати між сторонами не розподіляються.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя Гулик Андрій Григорович