Справа № 160/6379/24
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2024-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 грудня 2024 рокуСправа №160/6379/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «НУМІС» до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -
08.03.2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "НУМІС" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій просить:
- визнати дії Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо опису та вилучення майна у зведеному виконавчому провадженні №72639099 від 28.08.2023, вчинені 26.09.2023 р. в приміщенні магазину ТОВ «НУМІС», розташованому за адресою: м. Київ, проспект Повітрофлотський, 50/2, незаконними та протиправними;
- визнати бездіяльність Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), а саме відмову в проведенні перевірки законності зведеного виконавчого провадження №72639099 за скаргою позивача від 06.10.2023р. незаконною, протиправною та зобов`язати Відповідача-2 провести перевірку законності зведеного виконавчого провадження №72639099 за скаргою позивача від 06.10.2023р.
В обґрунтування адміністративного позову зазначалося, що позивач здійснює господарську діяльність з роздрібної торгівлі товарами непродовольчої та продовольчої групи кінцевому споживачу через власну мережу магазинів торгівельної марки «PROSTOR». Так, 26.09.2023р. до магазину «PROSTOR», який розташовано за адресою: м.Київ, проспект Повітрофлотський, 50/2, здійснив вихід державний виконавець Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), який за вищезазначеною адресою розташування торгівельної точки позивача вилучив, описав, запакував та опечатав 960 одиниць товару - засоби по догляду за собою, косметика та інше, про що склав постанову ЗВП№72639099 від 26.09.2023р.. З урахуванням того, що ТОВ «НУМІС» не є стороною у зведеному виконавчому провадженні ЗВП№72639099 він намагався припинити незаконні дії державного виконавця, але навіть після надання останньому договору суборенди та довідки 20-ОПП, які свідчать про те, що у вказаному приміщенні магазину здійснює діяльність зовсім інша юридична особа ніж боржник, державний виконавець не виконав свої обов`язки та не надавав запит на адресу володільця приміщення торгівельної точки - ТОВ «НУМІС», не визначив строк надання відомостей та не надав можливості ТОВ «НУМІС» надати відповідні відомості. Більш того, виконавець не залишив позивачу, як володільцю описаного та арештованого майна, опису вилученого майна та не надав можливості його перевірити, а також позбавив позивача можливості підписати опис майна та надати свої зауваження до акту та дій державного виконавця. Позивач вважає, що державний виконавець своїми діями грубо порушив порядок накладення арешту, який встановлено ст.ст. 18, 53 та 56 Закону України «Про виконавче провадження». Також позивач зазначає, що в постанові про арешт та вилучення майна (коштів) боржника від 26.09.2023р. вказано адресу боржника ТОВ «СТИЛЬ Д» - пров. Радищева, 18, м. Київ., і вилучаючи майно у ТОВ «НУМІС», яке не є учасником та стороною ЗВП№72639099, державним виконавцем після вилучення майна не було надано позивачу для підписання документів про вилучення майна, як представникам особи, у якої вилучене це майно (товар). З метою захисту своїх прав та інтересів позивачем було подано до відповідачів скарги на дії державного виконавця, за результатами яких отримано листи з відмовою у задоволенні скарг.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена справа розподілена судді О.С. Рябчук.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.03.2024 р. позовну заяву ТОВ «НУМІС» залишено без руху та запропоновано останньому усунути недоліки позову протягом 5-ти днів з дня отримання копії ухвали суду шляхом надання оригіналу квитанції про сплату судового збору у розмірі 2422,4 грн.
13.03.2024 р. до суду через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.03.2024 року прийнято до розгляду вищевказану позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «НУМІС» та відкрито провадження в адміністративній справі №160/6379/24, призначено цю справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) з 22.03.2024 року за наявними у справі матеріалами, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
Крім того, вищевказаною ухвалою суду було витребувано від відповідача -1: Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ), відповідача -2: Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ): матеріали виконавчого провадження №72639099 від 28.08.2023, які необхідно надати суду до 22 березня 2024 р.
21.03.2024 року до суду через підсистему «Електронний суд» від Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшли матеріали виконавчого провадження №72639099.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.05.2024 року, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НУМІС" задоволено, а ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.03.2024 в адміністративній справі №160/6379/24 скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.06.2024 року було поновлено провадження у адміністративній справі № 160/6379/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НУМІС" до відповідача-1: Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), відповідача-2: Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання дій та бездіяльності протиправними.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.06.2024 року було закрито провадження в адміністративній справі №160/6379/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НУМІС» до Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 10.09.2024 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «НУМІС» задоволено частково, а ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.06.2024р. у справі №160/6379/24 скасувано в частині закриття провадження у справі №160/6379/24 в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «НУМІС» до Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною бездіяльності Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) і зобов`язання вчинити певні дії та у частині цих позовних вимог справу №160/6379/24 повернуто до суду першої інстанції для продовження розгляду, у решті ухвалу залишено без змін.
23.09.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з Третього апеляційного адміністративного суду надійшли матеріали адміністративної справи №160/6379/24.
Розпорядженням в.о. керівника апарату Дніпропетровського окружного адміністративного суду Духа В. від 23.09.2024 року № 600д «Щодо призначення повторного автоматичного розподілу справи (продовження розгляду)», на виконання п.1 ст.37 Кодексу адміністративного судочинства України щодо недопустимості повторної участі судді Олени Рябчук в розгляді адміністративної справи, призначено повторний автоматизований розгляд справи №160/6379/24
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.09.2024 року зазначена вище справа була розподілена судді Луніній О.С.
09.10.2024 року до суду через підсистему «Електронний суд» від ТОВ «НУМІС» надійшли додаткові пояснення у справі, в яких, зокрема було зазначено, що фактично позивач був учасником виконавчого провадження, адже державним виконавцем проводився опис та вилучення майна на території Позивача, а не боржника ТОВ «СТИЛЬ Д», власником вилученого майна був саме ТОВ «НУМІС», а не ТОВ «СТИЛЬ Д». При цьому, як свідчать матеріали справи та матеріали виконавчого провадження, державний виконавець Тур А.О. не виносив постанову про залучення ТОВ «НУМІС» в якості учасника зведеного виконавчого провадження № 372639099, чим позбавив Позивача статусу Учасника цього виконавчого і можливостей оскаржувати дії державного виконавця в ході здійснення виконавчих дій з примусового виконання рішення.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.10.2024 року, прийнято до свого провадження адміністративну справу №160/6379/24. Вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з позовними вимогами Товариства з обмеженою відповідальністю «НУМІС» зверненими до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі, з огляду на таке.
У заяві ТОВ "АЛЬЯНСОПТ" від 02.05.2023 про відкриття виконавчого провадження, стягувач зазначив, що з відкритих джерел у мережі «Інтернет» можна встановити 52 діючі свідоцтва на торговельну марку, які зареєстровані за ТОВ "СТИЛЬ Д".
За результатами перевірки заяви державним виконавцем встановлено, що ТОВ "СТИЛЬ Д" здійснює господарську діяльність через мережу магазинів «Простор».
26.09.2023, за адресою м. Київ, проспект Повітрофлотський 50 в приміщенні магазину «Простор», в присутності понятих ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , державного виконавця Стужук К.В., головного державного виконавця Годованюка С.П., головного державного виконавця Черкасова Є.В. державним виконавцем Туром А.О. проведено опис та арешт майна боржника ТОВ «СТИЛЬ Д».
26.09.2023 р. державним виконавцем складено постанову опису та арешту майна (коштів) боржника ЗВП №72639099.
Вказаною постановою при виконанні зведеного виконавчого провадження про стягнення з боржника ТОВ «СТИЛЬ Д» на користь стягувачів боргу здійснено опис майна згідно переліку за адресою боржника м. Київ, пров. Радищева, 18 та накладено арешт на вказане майно.
Постанову підписано посадовими особами відповідача-1, понятими та зазначено, що представник ТОВ «СТИЛЬ Д» від підпису відмовився.
Листом від 15.11.2023 за №9409-ЮД відповідачу-2 ТОВ «НУМІС» направило повідомлення про обізнаність та схвалення дій свого представника та надало додаткову довіреність з уточненими повноваженнями на відсутність яких посилався відповідач-2.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.02.2024 у справі № 910/16923/23 про визнання права власності на вилучене майно, перелік якого вказано у постанові опису та арешту від 26.09.2023 ЗВП № 72639099 та зняття арешту в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.06.2024 у справі №910/16923/23, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нуміс» на рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2024 у справі №910/16923/23 залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2024 у справі №910/16923/23 залишено без змін.

04.03.2024 Товариством з обмеженою відповідальністю «НУМІС» подано позов до Солом`янського районного суду міста Києва, про визнання права власності ТОВ «НУМІС» на вилучене майно, перелік якого вказано у постанові опису та арешту від 26.09.2023 ЗВП № 72639099 винесеної державним виконавцем Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ) та зняття арешту з цього майна.

Вважаючи протиправними дії та бездіяльність відповідачів, позивач звернувся з позовом до суду.

З урахуванням постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 10.09.2024 року, судом розглядається саме частина позовних вимог, щодо визнання бездіяльності Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), а саме відмови в проведенні перевірки законності зведеного виконавчого провадження №72639099 за скаргою позивача від 06.10.2023р. незаконною, протиправною та зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) провести перевірку законності зведеного виконавчого провадження №72639099 за скаргою позивача від 06.10.2023р.

Розглядаючи вказані позовні вимоги, суд зважає на таке.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження`виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Згідно до ч.ч. 1, 2 ст. 53 вказаного Закону України виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб.

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби врегульовано ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. (ч. 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження")

Частиною 3 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження» визначено, що рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова. Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

Крім того, розділом XII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (далі Інструкція №512/5) визначено порядок проведення перевірок законності виконавчого провадження.

Відповідно до п. 3 Інструкції №512/5 перевірка законності виконавчого провадження посадовими особами, зазначеними в абзацах другому, четвертому та шостому пункту 1 цього розділу, проводиться на підставі матеріалів виконавчого провадження або їх копій, які підлягають витребуванню з відповідного органу державної виконавчої служби. Про проведення перевірки виконавчого провадження та витребування його матеріалів відповідною посадовою особою виноситься вмотивована постанова, в якій зазначаються: підстави витребування цього виконавчого провадження; у мотивувальній частині - обставини, що зумовили проведення перевірки, а в разі витребування оригіналів матеріалів виконавчого провадження - обґрунтування такої необхідності; у резолютивній частині - рішення про проведення перевірки виконавчого провадження та витребування його матеріалів або їх копій, реквізити витребуваного виконавчого провадження та орган державної виконавчої служби, у якому воно перебуває на виконанні, строки здійснення перевірки виконавчого провадження з моменту його надходження до органу державної виконавчої служби, який його витребував, а також посадові особи, на яких покладається обов`язок надсилання цього виконавчого провадження до органу державної виконавчої служби, що здійснюватиме його перевірку, та строки надсилання для перевірки виконавчого провадження.

Згідно п.п. 4, 5 Інструкції №512/5 постанова про проведення перевірки виконавчого провадження та витребування його матеріалів складається в кількох примірниках, з яких: один примірник надсилається до органу державної виконавчої служби, з якого витребувано виконавче провадження; другий примірник залишається в органі державної виконавчої служби, який витребував виконавче провадження; якщо перевірка виконавчого провадження здійснюється за дорученням керівника вищого органу державної виконавчої служби, примірник постанови надсилається також цій посадовій особі. Витребуване виконавче провадження надсилається до органу державної виконавчої служби, який його витребував, із супровідним листом у строки, визначені в постанові про його витребування. Матеріали виконавчого провадження або їх копії повинні бути прошнуровані, пронумеровані, з описом документів, який підписується державним виконавцем, який оформив виконавче провадження, із зазначенням дати складання опису. Виконавчі провадження з великою кількістю документів формуються в окремі томи з кількістю аркушів не більше 250 в кожному. Кожен том провадження оформляється окремо, має власну нумерацію аркушів і власний опис. Копії матеріалів виконавчого провадження засвідчуються начальником органу державної виконавчої служби, з якого витребувано виконавче провадження.

Пунктом 6 Інструкції №512/5 визначено, що перевірка законності виконавчого провадження має бути проведена протягом десяти робочих днів, а зведеного виконавчого провадження - протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня надходження витребуваного виконавчого провадження.

Разом з тим, ні положеннями Закону України «Про виконавче провадження», ні Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 - не визначено строку, у продовж якого повинна бути винесена відповідною посадовою особою вмотивована постанова про проведення перевірки виконавчого провадження та витребування його матеріалів.

Так, ТОВ «НУМІС» 06.10.2023 року було подано скаргу начальнику Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) з наданням копії начальнику Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) в якій останній просив: провести перевірку законності зведеного виконавчого провадження №72639099, доручити начальнику Солом`янського відділу ДВС у місті Києві скасувати постанову опису та арешту майна (коштів) боржника від 26.09.2023 р. зведеного ВП №72639099 та зобов`язати державного виконавця Солом`янського відділу ДВС у місті Києві Тур Артема Олександровича провести виконавчі дії в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження»

Листом Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) «Про розгляд звернення» № 65251/3.2-23/вх. 58632/3-23 від 19.12.20023 року було, зокрема, повідомлено, що ТОВ «НУМІС» не є стороною виконавчого провадження, а отже вжити запитуваних заходів щодо перевірки викладених фактів не вбачається за можливе. Також додатково повідомлено, що у разі якщо особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно ф про зняття з нього арешту.

Відповідно достатті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Так суд погоджується з твердженням Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що ТОВ «НУМІС» не є стороною зведеного виконавчого провадження №72639099, що підтверджується відповідними матеріалами цього виконавчого провадження.

Разом з тим, захист права власності фізичних та юридичних осіб гарантовані Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та Конституцією України.

Статті 15 та 16 ЦК України вказують, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статті 316,317,319,321 ЦК України вказують, що право власності є непорушним, власник речі має право користуватися, володіти та розпоряджатися своїми речовими правами на славний розсуд в незалежності від волі інших осіб.

Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У частині 1 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85 гс 19) зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Аналогічний за змістом висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року (провадження № 11-680апп19) та у постановах Верховного Суду від 06 грудня 2021 року у справі № 554/5912/19-ц (провадження № 61-12594 св 21), від 08 грудня 2022 року у справі № 331/1383/20 (провадження № 61-7109 св 22).

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченомурозділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові,можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження»(абзац 1 пункту 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна»).

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 24 травня 2021 року у справі №712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19).

Також, судом береться до уваги , що 05.03.2024 до Солом`янського районного суду м. Києва через підсистему «Електронний суд» надійшли матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «НУМІС» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «СТИЛЬ Д», Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬЯНСОПТ», Іноземного підприємства «Кока-Кола» Беверіджиз Україна Лімітед», третя особа: Солом`янський відділ державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання права власності та зняття арешту з майна.

При цьому, ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20.11.2024 у справі №№760/5317/24 відкрито провадження в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НУМІС» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «СТИЛЬ Д», Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬЯНСОПТ», Іноземного підприємства «Кока-Кола» Беверіджиз Україна Лімітед», третя особа: Солом`янський відділ державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання права власності та зняття арешту з майна.

З урахуванням вищезазначеного, з огляду на всі фактичні обставини даної справи, а також дотримання відповідачем положень вимог чинного законодавства в частині його повноважень та функцій, суд дійшов висновку, що Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) не допустило протиправну бездіяльність під час розгляду скарги ТОВ «НУМІС» від 06.10.2023 року.

Відповідно до положень частин 1 та 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що позивачу було відмовлено у задоволені позовних вимог, а отже відповідно до ст.139 КАС України сума сплаченого судового збору останньому не повертається.

Керуючись ст. ст. 241-246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «НУМІС» до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна