Справа № 420/14881/24
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2025-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/14881/24
Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С.О.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2024 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2024 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати протиправною відмову ГУ ПФУ в Одеській області у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 оформлену листом від 07.03.2024 року №7441-5751/В-02/8-1500/24;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 згідно ст. 46 п. 2 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: без застосування коефіцієнта 5,6, яким обмежується розмір заробітної плати (доходу) при розрахунку пенсії до періодів вересень 1994 року, липень-вересень 1995 року; зарахувавши до страхового стажу та розрахунку заробітної плати період з 01.01.2007 року по 30.09.2007 року;

- зобов`язати Головне Пенсійного фонду України в Одеській області надати право ОСОБА_1 самостійно визначити місяці, які виключити з розрахунку заробітної плати у відповідності до абз. 3 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є внутрішньо переміщеною особою, перебуває на обліку та отримує пенсію за віком в ГУ ПФУ в Одеській області з 01.02.2023 року. Неодноразово звертався до ГУ ПФУ в Одеській області щодо порушення його прав, яке на його думку полягає в наступному: не зарахування до страхового стажу період вимушеного прогулу (9 місяців); неправомірне застосування коефіцієнта заробітної плати за вересень 1994 року, та липень-серпень-вересень 1995 року (обмеження максимальної величини заробітної плати, з якої сплачуються необхідні податки і внески) який був запроваджений з 01.08.1998 р.; неправомірне виключення 50 місяців з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, проте отримав відмову, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2024 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо неврахування до страхового стажу та розрахунку заробітної плати ОСОБА_1 періоду роботи з 01.01.2007 року по 30.09.2007 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу та розрахунку заробітної плати ОСОБА_1 період роботи з 01.01.2007 року по 30.09.2007 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з моменту її призначення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 1211 грн. 20 коп. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в цій частині та ухвалити нове рішення у відповідній частині, яким задовольнити позовні вимоги щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 без застосування коефіцієнта 5,6, яким обмежується розмір заробітної плати (доходу) при розрахунку пенсії до періодів вересень 1994 року, липень-вересень 1995 року та надати право ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) самостійно визначити місяці які виключити з розрахунку заробітної плати у відповідності до абз.3 ч.1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Доводами апеляційної скарги зазначено, що запровадження коефіцієнта 5,6 (обмеження максимальної величини заробітної плати, з якої сплачуються необхідні податки і внески) є порушенням ч.1 ст. 58 Конституції України. Апелянт зазначає, що запровадження в законодавство застосування обмеження 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум для періодів до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір) погіршують становище громадян-пенсіонерів, зокрема, й позивача. Апелянт зазначає, що застосування коефіцієнта 5,6 в даному випадку є умисне невиконання рішення Конституційного суду України № 1-7/00 від 09.02.1999 р., яке є обов`язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскарженим. Крім того, апелянт вважає, що виключення 50 місяців (10% тривалості страхового стажу станом на день призначення пенсії 41 рік 08 місяців) проведеного автоматизованим способом є неправомірним та таким, що суперечить нормам законодавства і позбавляє позивача права вибору, який саме період виключати з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії. Вказує, що ніяких автоматизованих способів вилучення з розрахунку місяців трудового стажу законом не передбачено. В даному випадку, на думку апелянта, згідно п.3 ч.1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» лише він має право визначати, які місяці вилучати з розрахунку для обчислення розміру пенсії. Всі інші дії в цьому випадку є протизаконними.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що пенсію за віком обчислено як працюючий особі при страховому стажі 47 років 04 місяці (стаж врахований по 28.02.2023) та середньомісячній заробітній платі 11649,00 грн., визначеній за періоди з 01.01.1994 по 31.12.1998 згідно довідок про заробітну плату і з 01.07.2000 по 31.12.2006 та з 01.10.2007 по 31.08.2014 за даними персоніфікованого обліку (індивідуальний коефіцієнт заробітку складає 1,57312). Розмір пенсії з 01.04.2023 становить 5736,30 грн, із них: 5513,82 грн основний розмір пенсії; 222,48 грн доплата за 12 років понаднормового стажу (12 % від 1854 грн прожиткового мінімуму, встановленого для непрацездатних осіб, станом на вересень 2021 (місяць працевлаштування). Апелянт зазначає, що при розрахунку заробітної плати суми заробітку за вересень 1994 року та за липень- вересень 1995 року обмежені коефіцієнтом 5,6 відповідно до вимог п. 2 ст. 41 Закону №1058, яким передбачено, що до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення, і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум. Вказує, що згідно записів трудової книжки, наказом від 05.12.2006 № 155-Л позивача звільнено з посади викладача фізичного виконання Бериславського педагогічного училища Херсонської області з 05.12.2006 та наказом від 09.10.2007 № 112-Л було поновлено на посаді з 05.12.2006. В матеріалах пенсійної справи позивача наявне рішення апеляційного суду Херсонської області від 25.09.2007 по справі № 22ц-2220, відповідно до якого позивача поновлено на посаді викладача фізичного виконання з 05.12.2006, стягнуто з Бериславського педагогічного училища середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 10912,58 грн та зобов`язано Бериславське педагогічне училище при виконанні рішення суду нарахувати та утримати з нарахованої суми 10912,58 грн. податок з доходів фізичних осіб та інші обов`язкові збори та внески. Апелянт зазначає, що до страхового стажу та розрахунку заробітної плати не зарахований період з 01.01.2007 по 30.09.2007, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутні відомості про нарахування заробітної плати та сплату страхових внесків за вказаний період. З огляду на вищезазначене та враховуючи, що на даний час відсутня інформація в системі персоніфікованого обліку (форма ОК-5) на позивача про нарахування заробітної плати та сплату страхових внесків за період роботи з 01.01.2007 по 30.09.2007 в Бериславському педагогічному училищі Херсонської області, на думку апелянта, підстав для зарахування вищезазначеного періоду роботи до загального страхового стажу немає.

26 листопада 2024 року до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у повному обсязі.

Відповідно до п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорії незначної складності.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області, як внутрішньо переміщена особа та отримує пенсію за віком з 01.02.2023 року відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058).

ОСОБА_1 отримує пенсію за віком, обчислену як працюючій особі, при страховому стажі 47 років 04 місяці (стаж врахований по 28.02.2023 року) та середньомісячній заробітній платі 11649,00 грн., визначеній за періоди з 01.01.1994 року по 31.12.1998 року згідно довідок про заробітну плату і з 01.07.2000 року по 31.12.2006 року та з 01.10.2007 року по 31.08.2014 року за даними персоніфікованого обліку (індивідуальний коефіцієнт заробітку складає 1,57312).

Розмір пенсії з 01.04.2023 року становить 5736,30 грн., із них: 5513,82 грн. основний розмір пенсії; 222,48 грн. доплата за 12 років понаднормового стажу (12 % від 1854 грн. прожиткового мінімуму, встановленого для непрацездатних осіб, станом на вересень 2021 (місяць працевлаштування)).

22 лютого 2024 року позивач, вважаючи, що йому неправомірно не зараховано до страхового стажу період вимушеного прогулу (9 місяців); неправомірно застосовано коефіцієнт заробітної плати за вересень 1994 року, та липень-серпень-вересень 1995 року (обмеження максимальної величини заробітної плати, з якої сплачуються необхідні податки і внески), який був запроваджений з 01.08.1998 року; неправомірно виключено 50 місяців з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, звернувся до ГУПФУ в Одеській області із заявою, в якій наполягав на перерахунку призначеної йому пенсії з дати призначення пенсії згідно ст. 46 п. 2 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування».

Листом ГУ ПФУ в Одеській області від 07.03.2024 року № 7441-5751/В-02/8-1500/24 позивачу фактично відмовлено у здійсненні перерахунку.

Як вбачається з листа ГУ ПФУ в Одеській області від 07.03.2024 року № 7441-5751/В-02/8-1500/24, при розрахунку заробітної плати суми заробітку за вересень 1994 року та за липень вересень 1995 року обмежені коефіцієнтом 5,6 відповідно до вимог пункту 2 статті 41 Закону №1058, яким передбачено, що до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення, і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

За записами трудової книжки наказом від 05.12.2006 року № 155-Л позивача звільнено з посади викладача фізичного виконання Бериславського педагогічного училища Херсонської області з 05.12.2006 року та наказом від 09.10.2007 року № 112-Л було поновлено на посаді з 05.12.2006 року. В матеріалах пенсійної справи ОСОБА_1 наявне рішення Апеляційного суду Херсонської області від 25.09.2007 року по справі № 22ц-2220, відповідно до якого позивача поновлено на посаді викладача фізичного виконання з 05.12.2006 року, стягнуто з Бериславського педагогічного училища на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 10912,58 грн. та зобов`язано Бериславське педагогічне училище при виконанні рішення суду нарахувати та утримати з нарахованої суми 10912,58 грн. податок з доходів фізичних осіб та інші обов`язкові збори та внески.

До страхового стажу та розрахунку заробітної плати не зарахований період з 01.01.2007 року по 30.09.2007 року, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутні відомості про нарахування заробітної плати та сплату страхових внесків за вказаний період.

В заяві про призначення пенсії від 23.09.2014 року позивач не вказав, який саме період просить виключити з підрахунку заробітної плати, а тому виключення проведено автоматизованим способом відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 40 Закону. При призначенні пенсії із розрахунку заробітної плати виключено 50 місяців (10 % тривалості страхового стажу станом на день призначення пенсії 41 рік 08 місяців) та коефіцієнт заробітної плати складає 1,57312. Коефіцієнт заробітної плати без виключення цих 50 місяців становив би 1,44306.

Позивач вважаючи протиправною відмову ГУ ПФУ в Одеській області у проведенні йому перерахунку пенсії, оформлену листом від 07.03.2024 року №7441-5751/В-02/8-1500/24, звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що Управлінням, при призначенні пенсії позивачу, безпідставно не зараховано до страхового стажу період роботи з 01.01.2007 року по 30.09.2007 року.

Враховуючи вищевикладене, суд вважав за доцільне визнати протиправними дії відповідача щодо неврахування до страхового стажу та розрахунку заробітної плати ОСОБА_1 періоду роботи з 01.01.2007 року по 30.09.2007 року, зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу та розрахунку заробітної плати ОСОБА_1 період роботи з 01.01.2007 року по 30.09.2007 року та та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з моменту її призначення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Щодо вимоги позивача здійснити перерахунок пенсії без застосування коефіцієнта 5,6, яким обмежується розмір заробітної плати (доходу) при розрахунку пенсії до періодів вересень 1994 року, липень-вересень 1995 року, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач правомірно застосував обмеження 5,6 розміру середньої заробітної плати при розрахунку пенсії позивача за спірні періоди, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо вимоги позивача зобов`язати Головне Пенсійного фонду України в Одеській області надати право ОСОБА_1 самостійно визначити місяці які виключити з розрахунку заробітної плати у відповідності до абз. 3 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач правомірно провів виключення автоматизованим способом відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 40 Закону. При призначенні пенсії із розрахунку заробітної плати виключено 50 місяців (10 % тривалості страхового стажу станом на день призначення пенсії 41 рік 08 місяців) та коефіцієнт заробітної плати складає 1,57312, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині також задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон № 1058-IV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з приписами статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 за №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до цього Закону, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків.

Згідно з ч.4 ст. 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 44 Закону № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Відповідно до ч.2 ст. 44 Закону № 1058-IVпризначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

У разі відсутності в системі персоніфікованого обліку даних про страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком (у тому числі за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку), територіальний орган Пенсійного фонду інформує застраховану особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду, про відсутність таких відомостей та необхідність їх подання (за наявності). Документи про страховий стаж можуть бути подані до територіального органу Пенсійного фонду або через особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду.

Згідно з ч.3 ст. 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи яким виповнилося 60 років у період з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Згідно положень ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також: а) будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків; в) військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби; д) навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі; е) тимчасова непрацездатність, що почалася у період роботи; є) час догляду за інвалідом I групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду; ж) час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку; з) період проживання дружин осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби з чоловіками в місцевостях, де була відсутня можливість їх працевлаштування за спеціальністю, але не більше 10 років.

Відповідно до ст. ст. 80, 81 Закону України «Про пенсійне забезпечення», заява про призначення пенсії працюючим подається за місцем роботи, а непрацюючим - до зазначених у статті 81 цього Закону органів за місцем проживання заявника. Призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р., затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі- Порядок № 22-1).

Відповідно до п. 2-1 Порядку 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:

1) документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), надається у разі відсутності в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків;

2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).

Відповідно до п. 1.8. Постанови № 22-1, днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. У разі, якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія. Якщо наявних документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон).

Положеннями п. 3.3. Постанови № 22-1 визначено, що орган, що призначає пенсію, надає: роз`яснення підприємствам, установам, організаціям та особам з питань призначення та виплати пенсій; у разі необхідності - бланки документів; допомогу особам щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії; у разі необхідності - допомогу щодо визначення права на пенсію до звільнення особи з посади, яка дає право на її призначення.

Відповідно до п. 4.1. Постанови № 22-1, заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію. Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Положеннями п. 4.2. Постанови № 22-1 визначено, що при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб:

ідентифікує заявника (його представника);

надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;

уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;

проводить опитування свідків для підтвердження стажу відповідно до пунктів 17- 19 Порядку підтвердження наявного трудового стажу. Опитування свідків проводиться згідно із пунктом 12 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії;

з`ясовує наявність у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат;

повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;

сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу С цього Порядку;

повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 7). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі;

повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.7 розділу IV Порядку №22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Згідно п. 1 та п. 2 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. №637 (далі - Постанова №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Відповідно до п.3 Постанови №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, відомості якої підлягають врахуванню при визначенні стажу роботи особи.

Довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи, приймаються для підтвердження трудового стажу лише у випадку відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Як встановлено судами, до страхового стажу позивача та розрахунку заробітної плати не зарахований період з 01.01.2007 року по 30.09.2007 року, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутні відомості про нарахування заробітної плати та сплати страхових внесків за вказаний період.

Також судами встановлено, що за записами трудової книжки наказом від 05.12.2006 року № 155-Л позивача звільнено з посади викладача фізичного виконання Бериславського педагогічного училища Херсонської області з 05.12.2006 року та наказом від 09.10.2007 року № 112-Л було поновлено на посаді з 05.12.2006 року.

В матеріалах пенсійної справи ОСОБА_1 наявне рішення Апеляційного суду Херсонської області від 25.09.2007 року по справі № 22ц-2220, відповідно до якого позивача поновлено на посаді викладача фізичного виконання з 05.12.2006 року, стягнуто з Бериславського педагогічного училища на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 10912,58 грн. та зобов`язано Бериславське педагогічне училище при виконанні рішення суду нарахувати та утримати з нарахованої суми 10912,58 грн. податок з доходів фізичних осіб та інші обов`язкові збори та внески.

Також позивачу було виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 10912 грн. 58 коп.

Відповідно до ч. 6 ст. 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (у редакції чинній на момент виникнення правовідносин) обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальником на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу) грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Відповідно до ч. 6 ст. 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (у редакції чинній на момент виникнення правовідносин) страхувальники зобов`язанні сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: - календарний місяць.

У відповідності до пункту 6 постанови правління Пенсійного фонду України від 05.11.2009 року № 26-1 Про порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованих внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування органам Пенсійного фонду України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2009 р. за №1136/17152, що діяло на момент спірних правовідносин, облік застрахованих осіб та персоніфікований облік відомостей про суми заробітної плати (доходу) та страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за періоди до 1 січня 2010 року ведеться з застосуванням постанови правління Пенсійного фонду України від 10.06.2004 року № 7-6 «Про Порядок формування та подання органам Пенсійного фонду України відомостей про застраховану особу, що використовуються в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.08.2004 року за № 1000/9599 (далі - постанова правління ПФУ від 10.06.2004 №7-6).

Згідно з п.п 8.3. п.8 постанови правління ПФУ від 10.06.2004 року №7-6, суми заробітної плати (доходу) мають бути враховані у місяці, за який вони нараховані.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що Бериславським педагогічним училищем сума заробітної плати (доходу) за час вимушеного прогулу не було враховано на місяці, за який вони нараховані, тобто з січня 2007 по вересень 2007 (включно).

Відповідно до норм частини першої статті 24 Закону № 1058-XV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з положеннями частини третьої зазначеної статті страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Порядок обчислення та сплати страхових внесків визначено у статті 20 Закону № 1058-XV.

Так, абзацом 1 частини першої статті 20 Закону № 1058-XV передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Відповідно до положень частини другої зазначеної статті обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Згідно з нормами частини десятої вищенаведеної статті Закону, якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Нормами статті 106 Закону № 1058-XV передбачено, що відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

З аналізу зазначених норм законодавства вбачається, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що недотримання правил формування та подання органам Пенсійного фонду України відомостей про застраховану особу, що використовуються в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування може мати негативні наслідки саме для страхувальника, який подав недостовірні відомості, а не для застрахованої особи, а отже, й не може впливати на особисті права застрахованої особи.

Страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачу періоду його роботи.

Питання застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах уже вирішувалось Верховним Судом у постанові від 09.09.2019р. у справі №242/5448/16-а та у постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2019 року у справі № 235/7373/16.

Відтак, управлінням, при призначенні пенсії позивачу, безпідставно не зараховано до страхового стажу період роботи з 01.01.2007 року по 30.09.2007 року.

Підсумовуючи, колегія суддів зазначає, що за результатом розгляду справи не знайшли підтвердження доводи відповідача щодо не підтвердження страхового стажу позивача за період роботи з 01.01.2007 року по 30.09.2007 року.

Наведені вище обставини свідчать, що при розгляді заяви позивача про перерахунок пенсії відповідач діяв без дотримання принципів, визначених статтею 2 КАС України, та положень статті 46 Конституції України.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в цій частині шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо неврахування до страхового стажу та розрахунку заробітної плати ОСОБА_1 періоду роботи з 01.01.2007 року по 30.09.2007 року, зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу та розрахунку заробітної плати ОСОБА_1 період роботи з 01.01.2007 року по 30.09.2007 року зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з моменту її призначення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Щодо вимоги позивача здійснити перерахунок пенсії без застосування коефіцієнта 5,6, яким обмежується розмір заробітної плати (доходу) при розрахунку пенсії до періодів вересень 1994 року, липень-вересень 1995 року, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Відповідно до частини 1 статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 41 вказаного Закону до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Указом Президента України № 506/98 від 25.05.1998 «Про обмеження максимальної величини фактичних витрат суб`єктів господарювання на оплату праці працівників, суми оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу, з яких справляються збори (внески) до соціальних фондів» (в редакції, на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що максимальна величина фактичних витрат суб`єктів господарювання на оплату праці працівників, суми оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу, з яких відповідно до законів України справляються збори (внески) до Фонду соціального страхування України, Державного фонду сприяння зайнятості населення, Пенсійного фонду України та Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення, для цілі визначення розміру цих зборів (внесків), встановлюється КМ України і переглядається в міру зростання середнього рівня заробітної плати (доходів) працівників, зайнятих в галузях економіки.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету міністрів України № 1064 від 13.07.1998 «Про встановлення максимальної величини фактичних витрат суб`єктів господарювання на оплату праці працівників, суми оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу, з яких справляються збори (внески) до соціальних фондів» встановлено максимальну величину фактичних витрат суб`єктів господарювання на оплату праці працівників, суми оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу у розмірі 1000 гривень на місяць у розрахунку на одного працюючого, з яких відповідно до законів України справляються збори (внески) до Фонду соціального страхування, державного фонду сприяння зайнятості населення, Пенсійного фонду і Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення.

Таким чином, якщо заробітна плата перевищує максимальну величину, з якої нараховується збір, для розрахунку індивідуального коефіцієнта заробітку та обчислення пенсії враховуються наступні суми: до 01.07.1998 - 5,6 середньої заробітної плати, після 01.07.1998 - 1000 грн.; у подальшому вказані питання регулювалися окремими урядовими постановами.

Водночас, спірні правовідносини стосуються призначення та перерахунку пенсії, останні виникають в момент виникнення в особи права на призначення пенсії та її перерахунок. У розглядуваному випадку позивачу призначено пенсію 01.02.2023 року, а відтак пенсійним органом правомірно застосовано до розглядуваних правовідносин частину 2 статті 41 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», норми якого чітко та однозначно (без виключень) передбачають застосування обмеження 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум для періодів до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір).

При цьому, твердження позивача про те, що під час отримання заробітної плати за періоди вересень 1994 року, липень-вересень 1995 року не існувало обмежень максимальної величини заробітної плати, колегія суддів відхиляє, оскільки у вказаний період не виникало правовідносин щодо призначення або перерахунку пенсії позивача.

З огляду на вищезазначене, вірним є висновок суду першої інстанції, що відповідач правомірно застосував обмеження 5,6 розміру середньої заробітної плати при розрахунку пенсії позивача за спірні періоди, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо вимоги позивача зобов`язати Головне Пенсійного фонду України в Одеській області надати право ОСОБА_1 самостійно визначити місяці які виключити з розрахунку заробітної плати у відповідності до абз. 3 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 40 Закону № 1058 (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01.07.2000, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за пенсією, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключається період до 60 календарних місяців страхового стажу підряд за умови, що зазначений період становить не більше ніж 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим частини першої цієї статті, період, за який враховується заробітна плата, після виключення 10 відсотків тривалості страхового стажу, не може бути меншим ніж 60 календарних місяців.

Чинною редакцією вищевказаної норми Закону № 1058 встановлено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 01.07.2000 становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30.06.2000 незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 01.07.2000 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8 і 9 статті 11 цього Закону. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Отже, з наведених норм законодавства, що регулюють спірні правовідносини вбачається, що виключання періодів до 60 календарних місяців страхового стажу, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, здійснюється виключно за вибором особи - пенсіонера.

Частиною 1 статті 44 Закону № 1058 визначний порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії.

Заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до пункту 12 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2001 № 121, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" правління Пенсійного фонду України затвердило Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Постанова Пенсійний фонд № 22-1 від 25.11.2005 (далі Порядок №22-1).

Відповідно до пункту 1.5 Порядку № 22-1 заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім`ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.

Вищевказаною постановою Пенсійний фонд № 22-1 затверджено форму заяви про призначення/перерахунок пенсії. Отже, законодавець дав право особі - пенсіонеру визначити період, що підлягає виключенню з підрахунку заробітної плати, для обчислення розміру пенсії.

Згідно із заявою позивача про призначення пенсії позивач не вказав періоди, які на його думку підлягають оптимізації.

У заяві від 22.02.2024 року позивач також не вказав періоди, які він просить виключити із підрахунку заробітної плати.

Як встановлено судом вище, позивачу було відмовлено в перерахунку пенсії за відсутністю підстав для зміни періоду оптимізації пенсії.

Порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії в солідарній системі законодавець урегулював у статті 40 Закону №1058-IV й абзацом 1 частини 1 цієї статті передбачив врахування для обчислення пенсії заробітної плати (доходу) за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000.

Тобто, законодавець імперативно встановив, що для обчислення пенсії має враховуватися заробітна плата (дохід), отримана після 01.07.2000 протягом усього періоду страхового стажу особи без будь-яких виключень.

Єдиний виняток із цього правила встановлювався в абзаці 3 частини 1 статті 40 Закону №1058-IV, який передбачав допустимість за вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, виключення з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, періодів до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом 3 частини 1 статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі.

Водночас закріплена у наведеній нормі можливість оптимізації заробітку стосується призначення пенсій, і не може бути застосована при перерахунку вже призначеної пенсії, про що вірно зазначив суд першої інстанції.

Дана правова позиція узгоджується з позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 18.07.2018 у справі № 461/4328/16-а.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач правомірно провів виключення автоматизованим способом відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 40 Закону. При призначенні пенсії із розрахунку заробітної плати виключено 50 місяців (10 % тривалості страхового стажу станом на день призначення пенсії 41 рік 08 місяців) та коефіцієнт заробітної плати складає 1,57312, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині також задоволенню не підлягають.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційних скарг не спростовують висновки суду першої інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик