Справа № 280/978/23
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2025-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 лютого 2025 року м. Дніпросправа № 280/978/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Юрко І.В., Чабаненко С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15.05.2023 року в адміністративній справі №280/978/23 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Міністерство юстиції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 , через представника - Бутенко Ірину Олександрівну, звернулася до суду із позовною заявою до Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України (далі ДУ «Центр пробації»), за участю третьої особи Міністерства юстиції України, в якому просила:

- визнати протиправними дії ДУ «Центр пробації» щодо не проведення повного розрахунку з ОСОБА_1 при звільненні;

- стягнути з ДУ «Центр пробації» на користь ОСОБА_1 недоплачену суму заробітної плати при звільненні, з урахуванням індексації заробітної плати та сум додаткової винагороди згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період часу з 24 лютого 2022 року по 31 серпня 2022 року;

- стягнути з ДУ «Центр пробації» на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, починаючи з 09 січня 2023 року.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15 травня 2023 року в позові відмовлено.

Представник позивача Бутенко І.О. оскаржила вказане судове рішення в апеляційному порядку.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано апелянту строк у десять днів з моменту отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги. Скаргу залишено без руху з підстави, передбаченої частиною третьою статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у зв`язку з пропуском апелянтом строку на апеляційне оскарження та визнанні неповажними причин його пропуску.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника позивача Бутенко І. О. на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 травня 2023 року.

Постановою Верховного Суду від 01 травня 2024 року касаційну скаргу представника позивача Бутенко Ірини Олександрівни задоволено. Ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2023 року у справі № 280/978/23 скасовано, а справу направлено до цього ж суду для продовження розгляду на стадії вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження.

В подальшому позивачкою вдруге було подано апеляційну скаргу на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 травня 2023 року.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач проходила службу в Державній установі «Центр пробації» на посаді старшого інспектора Запорізького районного відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області з 25 вересня 2003 року по 16 січня 2023 року з присвоєнням спеціального звання «майор внутрішньої служби». Відповідно до наказу директора державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України «Про особовий склад» від 09 січня 2023 року № 20/к позивача звільнено зі служби за пунктом 5 статті 23 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України» та пунктом 4 частини першої статні 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із скороченням штатів або проведення реорганізаційних заходів). Згідно вищевказаного наказу, позивачу виплачено одноразову грошову допомогу у зв`язку зі звільненням у розмірі 50 відсотків місячного забезпечення за 19 календарних років служби та премію за січень 2023 року в розмірі 10 відсотків, за фактично відпрацьований час. Трудова книжка з відміткою про звільнення видана позивачці 16 січня 2023 року. Розрахунок з позивачем проведено 16.01.2023 року. Позивач вважає, що відповідачем протиправно з 24.02.2022 року до 31.08.2022 року не виплачувалась додаткова винагорода відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Крім того, при звільненні позивачу не було виплачено вказану винагороду. Позивач вважає протиправними такі дії Державної установи «Центр пробації», що стало підставою для звернення до суду з цим адміністративним позовом.

Відповідач - Державна установаи «Центр пробації» Міністерства юстиції України, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Міністерство юстиції України надали суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційну скаргу, в якому просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду без змін як законне та обґрунтоване.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач ОСОБА_1 проходила службу в Державній установі «Центр пробації» на посаді старшого інспектора Запорізького районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області з 25 вересня 2003 року по 16 січня 2023 року з присвоєнням спеціального звання - майор внутрішньої служби.

Відповідно до наказу директора державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України «Про особовий склад» від 09 січня 2023 року № 20/к позивача звільнена зі служби за пунктом 5 статті 23 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України» та пунктом 4 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із скороченням штатів або проведення реорганізаційних заходів). Даний наказ позивачка отримала 09 січня 2023 року.

Листом № 744/8/Ян-22 від 30.03.2022 року Державна установа «Центр пробації» звернулась до Міністерства юстиції України щодо надання роз`яснень про те, чи поширюється дія постанови Кабінету Міністрів України № 350 від 22.03.2022 року, якою внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року, на осіб рядового та начальницького складу Державної установи «Центр пробації».

Листом № 31985/32924-11-22/7.4.1 від 26.04.2022 року Міністерством юстиції України надано відповідачу відповідь про те, що згідно з інформацією, наданою Бухгалтерською службою Міністерства юстиції України, відповідно до Методики проведення фінансово-економічних розрахунків при підготовці проекту акта Кабінету Міністрів України та законопроекту, що вноситься у порядку законодавчої ініціативи Кабінетом Міністрів України на розгляд Верховної Ради України, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 21.03.2008 року № 423, фінансово-економічні розрахунки до проекту зазначеної вище постанови здійснені за бюджетною програмою 3601020 «Виконання покарань установами і органами Державної кримінально-виконавчої служби України», водночас утримання персоналу Державної установи «Центр пробації» у 2022 році здійснюється за бюджетною програмою 3601030 «Забезпечення діяльності органів пробації».

Згідно з розрахунковими листами про щомісячні види грошового забезпечення за період з лютого по серпень 2022 року, додаткова винагорода відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року протягом вказаного періоду позивачу не нараховувалась та не виплачувалась.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати починаючи з 24.02.2022 року до 31.08.2022 року додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 1 Закону України «Про пробацію» від 05 лютого 2015 року № 160-VIII визначено, що орган пробації - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері пробації; персонал органу пробації - працівники, які відповідно до повноважень, визначених цим Законом та іншими законами України, виконують завдання пробації.

Відповідно до ст. 18 Закону № 160-VIII орган пробації у межах своїх повноважень організовує: забезпечення суду досудовими доповідями про обвинувачених; здійснення нагляду за засудженими; виконання покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, громадських робіт, виправних робіт; реалізацію пробаційних програм стосовно осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням; соціально-виховну роботу із засудженими; підготовку до звільнення засуджених, які відбувають покарання у виді обмеження волі та позбавлення волі на певний строк.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про пробацію» права, обов`язки, відповідальність, правовий та соціальний захист персоналу органу пробації визначаються Законом України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» та цим Законом.

Державну установу «Центр пробації» утворено згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України № 655-р від 13.09.2017 року та наказом Міністерства юстиції України №4322/5 від 28.12.2017 року.

Відповідно до Положення про Державну установу «Центр пробації», затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 4242/5 від 08.12.2020 року, Центр пробації є неприбутковою державною установою, що створена для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України з питань пробації і безпосереднього спрямування та координації уповноважених органів з питань пробації, що належить до сфери управління Мін`юсту.

Відповідно до Положення про Запорізькій район відділ № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у Запорізькій області, затвердженого наказом Державної установи «Центр пробації» № 753/0Д-21 від 06.09.2021 року, Запорізький районний відділ № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у Запорізькій області є уповноваженим органом з питань пробації, який безпосередньо забезпечує виконання у межах адміністративно-територіальної одиниці певних видів адміністративних стягнень та кримінальних покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та пробації.

До складу персоналу входять працівники, які працюють за трудовим договором, та особи начальницького складу, що були переведені з Державної кримінально-виконавчої служби України.

Згідно з посадовою інструкцією старшого інспектора Запорізького районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області, затвердженої начальником філії Державної установи «Центр пробації» у Запорізькій області 08.11.2021 року № 243, основною метою діяльності старшого інспектора Запорізького районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області є забезпечення виконання завдань, покладених на Запорізький районний відділ №2, зокрема, щодо реалізації в межах компетенції державної політики у сфері виконання кримінальних покарань та пробації, реалізація заходів досудової, наглядової та пенітенціарної пробації, пробаційних програм, організація взаємодії з державними та громадськими організаціями, забезпечення контролю за дотриманням прав людини і громадянина при виконанні покарань, не пов`язаних з позбавленням волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» від 23.06.2005 року № 2713-IV Державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.

Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону № 2713-IV до персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України належать особи рядового і начальницького складу (далі - особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби), спеціалісти, які не мають спеціальних звань, та інші працівники, які працюють за трудовими договорами в Державній кримінально-виконавчій службі України (далі - працівники кримінально-виконавчої служби).

Постановою № 168 (у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено виплату додаткової винагороди в розмірі 30000 грн щомісячно особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка».

Державна установа «Центр пробації» (далі Центр пробації) утворена згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України № 655-р від 13 вересня 2017 року «Про утворення державної установи «Центр пробації» та наказу Міністерства юстиції України № 4322/5 від 28 грудня 2017 року «Про утворення Державної установи «Центр пробації». Наказом Міністерства юстиції України № 4242/5 від 08 грудня 2020 року затверджено Положення про Державну установу «Центр пробації» (далі Положення), відповідно до якого Центр пробації є неприбутковою державною установою, що створена для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України з питань пробації і безпосереднього спрямування та координації діяльності уповноважених органів з питань пробації, що належить до сфери управління Мін`юсту.

Позивач, як старший інспектор, входив до складу персоналу Запорізького районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у Запорізькій області, який є уповноваженим органом з питань пробації.

Частиною другою статті 14 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» встановлено, що служба в Державній кримінально-виконавчій службі України є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України.

Час проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.

Відповідно до пункту 5 статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських.

Аналіз нормативно-правових актів, зокрема, Закону України «Про Національну поліцію», Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Закону про ДКВСУ вказує на те, що до складових поняття «проходження служби» належать: призначення на посади та переміщення по службі; визначення та виконання обов`язків; підготовка, перепідготовка та підвищення кваліфікації; присвоєння та позбавлення військових звань; проведення атестування, надання відпусток, тощо.

Таким чином, проходження служби слід розглядати як упорядкування комплексу правових умов і взаємовідносин в частині реалізації прав та обов`язків, які виникають з моменту призначення на посаду та закінчується з моменту припинення служби.

Водночас, суб`єктами, на яких поширюється дія Постанови № 168 є, зокрема, особи рядового і начальницького складу ДКВСУ, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби.

Слід зазначити, що кримінально-виконавче законодавство оперує поняттям «проходження служби особами рядового і начальницького складу» (частина 2 статті 14, частина 2 статті 22, частина 4 та 5 статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», абзац 2 та 10 частини 2 статті 1, частини 7 статті 11, частини 1 статті 15, частини 2 статті 18 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України № 3460-IV від 22 лютого 2006 року, дія якого згідно з преамбулою поширюється на осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України).

Аналіз нормативно-правових актів, зокрема, статті 91 Закону України «Про Національну поліцію», вказує на те, що особливий характер служби в поліції містить такі спеціальні умови для певних категорій поліцейських, як службу у святкові та вихідні дні; службу позмінно; службу з нерівномірним графіком; службу в нічний час.

Розподіл службового часу поліцейських визначається розпорядком дня, який затверджує керівник відповідного органу (закладу, установи) поліції.

Отже, проходження служби слід розглядати як упорядкування комплексу правових умов і взаємовідносин в частині реалізації прав та обов`язків, які виникають з моменту призначення на посаду та закінчується з моменту припинення служби.

Водночас, суб`єктами, на яких поширюється дія Постанови № 168, є, зокрема, особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби України, затвердженого Законом України № 2337-VIII від 15 березня 2018 року (пункт 8 та 14 частини 3 статті 1, частина 8 статті 22, частина 4 статті 28, абзац 4 частини 2 статті 29); Статуту гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 550-XIV від 24 березня 1999 року (що визначає організацію і порядок несення гарнізонної та вартової служб), вказує на те, що

поняття «несення служби» визначає суспільні відносини, які виникають під час безпосереднього виконання обов`язків особами рядового і начальницького складу, в тому числі у період визначеного часу або у межах правового режиму.

До таких обов`язків відносять, зокрема, несення служби у складі наряду чергової частини, блокпосту, оперативно-пошукової групи, групи швидкого реагування; несення служби у нічний час; гарнізонної та вартової служби, тощо.

При цьому, пунктом п`ятим глави 13 розділу II Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженого наказом Мін`юсту № 925/5 від 28.03.2018, зареєстрованим в Мін`юсті 28.03.2018 за № 377/31829 (далі Порядок № 925/5), визначені підстави для несення служби в нічний час (несення служби у складі наряду чергової частини, караулу, зміни, патруля, контрольного пункту, поста, оперативно-пошукової групи, групи швидкого реагування; виконання функцій з контролю за роботою органів та установ, а також сил і засобів, залучених для несення служби; участь у навчаннях та перевірках) та його облік, а також визначено, що особам рядового чи начальницького складу, які несуть службу в нічний час (з 22.00 години до 06.00 години), надається перерва для відпочинку та харчування тривалістю не більше двох годин, яка не включається в робочий час.

Зазначаємо, що положення Постанови № 168 діють на період воєнного стану та спрямовані на стимулювання військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, поліцейських на виконання своїх обов`язків в умовах посиленого графіку несення служби або суттєвої зміни умов несення служби.

У зв`язку з цим, абзацом третім пункту 1 Постанови № 168 передбачено, що виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників), які у свою чергу володіють даними щодо реального навантаження під час воєнного стану на персонал чи особовий склад підлеглих підрозділів чи структур.

З огляду на вищевикладене, право на виплату додаткової винагороди особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України зокрема протягом 2022 року залежить від місця проходження служби в органах і установах цієї Служби, а її розмір визначається пропорційно та виплачується за фактичний час несення служби, розрахований у годинах, в розрахунковому (у годинах) місячному періоді проходження служби (24 години на добу).

Слід зауважити, що зазначена додаткова винагорода носить тимчасовий характер (на період дії воєнного стану), у розумінні абзацу 2 пункту 1 Постанови № 168 є компенсаційною виплатою, та не є видом грошового забезпечення зокрема осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, оскільки перелік видів грошового забезпечення визначений постановою Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та пунктом 3 розділу І Порядку № 925/5.

З матеріалів справи та наданих позивачем доказів вбачається, ОСОБА_1 проходила службу в Державній установі «Центр пробації» на посаді старшого інспектора Запорізького районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області з 25 вересня 2003 року по 16 січня 2023 року.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, вважаємо, що позивач не залучався до виконання завдань, передбачених Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходів і повноважень, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, не ніс службу у розумінні Закону України «Про Національну поліцію», а виконував свої службові обов`язки, пов`язані з реалізацією завдань та функцій пробації відповідно до посадової інструкції, Положення про Комунарський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» у Запорізькій області та Колективного договору, тому відсутні правові підстави для виплати позивачу додаткової винагороди, визначеної постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх

сім`ям під час дії воєнного стану» (зі змінами).

Крім того, необхідно зазначити, що Постанова № 168 була прийнята та набрала чинності 28 лютого 2022 року, у той же день була оприлюднена шляхом опублікування в офіційному віснику «Урядовий кур`єр» за № 43 від 28 лютого 2022 року.

В свою чергу постановою Кабінету Міністрів України № 350 від 22.03.2022 доповнено абзац перший пункту 1 Постанови № 168 після слів «та поліцейськими» словами «, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка»,».

Однак, Постановою № 1146 від 08.10.2022 року внесені зміни до пункту 1 Постанови № 168, а саме: в абзаці першому слова «а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні),» та «(крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць)» виключені. Ця постанова набрала чинності з дня її опублікування та застосовується з 1 вересня 2022 року.

Отже, позовна вимога ОСОБА_1 стосовно виплати додаткової винагороди щомісячно не має законного обґрунтування, оскільки підстави можливого призначення такої виплати були скасовані ще 01 вересня 2022 року.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про відсутність наявності підстав, передбачених постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року для виплати позивачу Державною установою «Центр пробації» Міністерства юстиції України з 24.02.2022 року до 31.08.2022 року додаткової винагороди, виплата якої передбачена особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби.

Разом з цим, вірними є висновки суду першої інстанції, що не підлягають задоволенню і інші позовні вимоги які є похідними від основної позовної вимоги.

На підставі викладеного, правильними є висновки суду першої інстанції, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 травня 2023 року в адміністративній справі №280/978/23 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 травня 2023 року в адміністративній справі №280/978/23 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дати складання повного тексту постанови.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко