Справа № 300/643/25
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2025-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань відводу судді

"13" лютого 2025 р. справа № 300/643/25

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Панікара І.В., розглянувши в порядку письмового провадження розглянув заяву з питань відводу судді в адміністративній справі за позовом Приватного підприємства "Верес" до Городенківської міської ради про визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акту, -

В С Т А Н О В И В:

Представник Приватного підприємства "Верес" Кедик Р.М. звернувся до суду з адміністративним позовом до Городенківської міської ради про визнання протиправним та нечинним рішення Городенківської міської ради від 12.08.2014 № 2079 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель населеного пункту міста Городенки».

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.02.2025 позовну заяву Приватного підприємства "Верес" залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

12.02.2025 представником позивача подано заяву про відвід головуючого судді по справі Панікара І.В., яка обґрунтована тим, що суддя, постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без руху від 07.02.2025, свідомо перешкоджає ПП «Верес» у доступі до суду.

Розглядаючи вказану заяву, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 36 КАС України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Зазначений вище перелік підстав для відводу судді є вичерпним.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності за правилами статті 72-77, 90, 211 КАС України суд зазначає, що матеріали справи не містять жодної з передбачених частиною 1 статті 36 КАС України підстав відводу (самовідводу).

Судом встановлено, що фактичною підставою для подання заяви слугує незгода позивача з процесуальними діями (рішеннями) судді під час розгляду справи.

При цьому, відповідно до частини 4 статті 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Суд зазначає, що згідно з роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України в пункті 10 Постанови № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Незгода особи, яка бере участь у справі, з процесуальними діями судді під час судового розгляду справи є підставою для оскарження прийнятих за результатами розгляду справи рішень в апеляційному чи касаційному порядку.

Оцінку процесуальним діям суду можуть надавати лише суди вищих інстанції.

Інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді Панікара І.В., позивачем не наведено.

У цьому випадку, суддя Панікар І.В. не брав участь у цій справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі, не є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу.

Суддя Панікар І.В. жодним чином прямо чи опосередковано не заінтересований у результатах розгляду справи.

Обставин, які б викликали сумнівів у неупередженості або об`єктивності судді Панікара І.В., окрім незгоди з прийнятими по цій же справі рішеннями, позивач не наводить, а суд їх не вбачає.

Так, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має встановлюватися згідно з:

«об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

«суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Надаючи оцінку об`єктивності судді (суддів) під час вчинення ним (ними) процесуальних дій, необхідно виходити з таких критеріїв: чи вільний суддя (судді) під час виконання ним (ними) своїх обов`язків від будь-яких заходів впливу; чи сприяє поведінка судді (суддів) у судовому процесі та за стінами суду підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі; чи вчинялись суддею (суддями) дії, які можуть стати приводом для позбавлення права брати участь у судовому засіданні та приймати рішення у справах.

Перед розглядом справи судді повинні утриматись від будь-яких коментарів, які можуть вплинути на перебіг цієї справи чи поставити під сумнів справедливе ведення процесу. Судді утримуються від публічних та інших коментарів, оскільки це може перешкодити неупередженому розгляду справи стосовно певної особи чи питання.

При об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Водночас вирішальним є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною.

Суд зазначає, що суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Стаття 6 Конвенції вимагає суд у межах своїх повноважень бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами.

Для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Водночас, за сталою та послідовною практикою Великої Палати Верховного Суду, наведеною, зокрема в ухвалах у справах № 990/119/23, № 990/136/23, № 990/20/23, не може бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Окрім того, Європейський суд з прав людини, аналізуючи об`єктивний критерій безсторонності судді, у пункті 43 рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland; заява № 33958/96) та згодом з посиланням на цю справу у пункті 50 рішення від 09.11.2006 у справі «Білуха проти України» (заява №33949/02) відзначав, що особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Водночас, як зазначалося вище, висновки представника позивача щодо обмеження його у доступі до правосуддя ґрунтуються на постановленій судом ухвалі про залишення позовної заяви без руху, яка не є кінцевим судовим рішенням, відтак жодним чином не обмежує останнього у цьому праві, а лише вказує на недоліки позовної заяви, які останньому слід усунути у строк та у спосіб, що викладені у ній судом.

Однак, представник позивача - Кедик Р.М. замість виконання свого процесуального обов`язку - усунути встановлені судом порушення, вдався до поза процесуальних засобів усунення недоліків позовної заяви.

Так, не здійснивши жодних дій спрямованих на усунення виявлених судом недоліків, Кедик Р.М. звернувся до Вищої Ради правосуддя зі скаргою щодо дисциплінарного проступку судді від 11.02.2025, що мотивована умисним обмеженням останнього у доступі до правосуддя.

Окрім того, звернувся до Городенківського районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою, предметом якої є стягнення з Держави моральної шкоди у розмірі 100000 грн. внаслідок незаконних дій вчинених суддею Івано-Франківського окружного адміністративного суду Панікаром І.В.

Наведені обставини, на думку суду, не вказують на наявність причин, які б викликали обґрунтовані сумніви у неупередженості та/або об`єктивності судді Панікара І.В., а жодні докази, які б містили належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення цих гарантій вказаним суддею, як з погляду суб`єктивного, так і з погляду об`єктивного критерію, яким керується ЄСПЛ, - відсутні.

Враховуючи викладене, суд вважає, що зазначені в обґрунтуванні заяви про відвід судді обставини є суб`єктивними, не підтвердженими належними та допустимими доказами, внаслідок чого, відсутність підстав для задоволення заяви представника позивача про відвід судді.

Водночас, 13.02.2025 суддею Івано-Франківського окружного адміністративного суду Панікарем І.В., заявлено самовідвід в даній справі з підстав уникнення сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи, оскільки до вирішення питання про відкриття провадження у даній справі, встановлено, що не погоджуючись із ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.02.2025 представник позивача 11.02.2025 подав скаргу до Вищої ради правосуддя щодо дисциплінарного проступку судді по справі Івано-Франківського окружного адміністративного суду № 300/643/25, мотивувавши тим, що суддя Панікар І.В. у такий спосіб перешкоджає ПП «Верес» у доступі до суду. Окрім того, Приватне підприємство "Верес" 11.02.2025 подало до Городенківського районного суду Івано-Франківської області позовну заяву про стягнення з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання з рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів державної влади за бюджетною програмою на користь Приватне підприємство «Верес» 100000 (сто тисяч) гривень моральної шкоди.

Враховуючи, зміст поданої заяви про самовідвід судді в даній адміністративній справі, зазначені в ній підстави самовідводу судді відносяться до підстав, передбачених пунктом 4 частини 1 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України.

Принцип незалежності та безсторонності суду закладений у статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини (ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 року), згідно з положеннями якої кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Як встановлює пункт 2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року за № 2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи не тільки в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, але і в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Отже, відводу підлягає суддя не лише у разі існування фактів, що свідчать про упередженість судді, але й у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

З аналізу вищенаведених норм випливає, що інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає. Судді заборонено брати участь у розгляді справи за наявності будь-яких обставин, які викликають чи можуть викликати сумніви у його об`єктивності.

При вказаних обставинах, з метою забезпечення судом достатніх гарантій справедливого відправлення судочинства, виключення будь-якого сумніву щодо безсторонності, неупередженості та об`єктивності судді Панікара І.В. на думку розсудливого і поінформованого спостерігача у контексті оціночного розуміння «інших обставин, що викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді», що не містить конкретного і вичерпного переліку підстав (критеріїв), суд дійшов висновку, що заява представника Приватного підприємства «Верес» про самовідвід підлягає задоволенню.

За змістом вимог частин 1 статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України, за наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя повинен заявити самовідвід.

Питання про самовідвід судді може бути вирішено, як до, так і після відкриття провадження у справі (частина 1 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України).

За наведених підстав та вказаних правових норм суд дійшов висновку, що вказані в заяві про самовідвід, обставини є підставами для відводу судді, що передбачені пунктом 4 частини 1 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України, в зв`язку із чим заява про самовідвід підлягає задоволенню.

Внаслідок задоволення судом самовідводу, підстав для передачі справи для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає цю справу, в порядку, передбаченому частиною 1 статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України, для розгляду заяви - немає.

Керуючись статтями 36, 39, 40, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні заяви представника позивача про відвід судді у справі № 300/643/25 - відмовити.

2. Заяву про самовідвід судді Панікара І.В., у справі № 300/643/25 - задовольнити.

3. Відвести суддю Панікара І.В. від розгляду адміністративної справи № 300/643/25 за позовною заявою Приватного підприємства "Верес" до Городенківської міської ради про визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акту.

4. Матеріали адміністративного позову передати до канцелярії Івано-Франківського окружного адміністративного суду, для повторного розподілу автоматизованою системою документообігу справи між суддями.

Ухвала окремо не оскаржується, заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на рішення, постанову чи ухвалу суду, прийняту за наслідками розгляду справи.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя /підпис/ Панікар І.В.