Справа № 160/30037/24
Суддя: Маковська Олена Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маковської О.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що загальний обсяг операцій з постачання товарів/послуг для цілей обов?язкової реєстрації особи платником ПДВ відповідно до п.181.1 ст.181 ПКУ на 30.05.2021 склав 867 424,01 грн., як різниця загальної суми продажу 1 004 863,60 грн. - акцизний податок 16 776,67 грн. - ПДВ, сплачений за приданий товар 120 662,92 грн. Натомість, відповідач при обчисленні суми від здійснення позивачем операцій з продажу товарів (у тому числі реалізації підакцизних товарів), що підлягають оподаткуванню згідно з розділом V ПК України, за період з 18 січня по 31 травня 2021 року, не вирахував з неї суми ПДВ, які позивач сплатив при придбанні цих товарів, та суми акцизного податку що призвело до помилкового, на думку позивача, висновку про перевищення обсягу оподатковуваних операцій, встановленого цією нормою в 1 000 000 грн. Таким чином, висновок відповідача щодо необхідності реєструватися платником ПДВ в термін до 10.06. 2021 та нарахування суми заниження податкового зобов?язання з ПДВ за червень 2021 року у розмірі 44 459,00 грн. та штрафних санкцій (25%) - 11 114,75 грн., на думку позивача, є безпідставним та необгрунтованим, таким що не грунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.11.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволені позовних вимог, оскільки в ході перевірки Х-звітів, які сформовані на підставі даних електронних копій розрахункових документів - касових чеків, які були передані до інформаційної системи ДПС України, виписки про рух коштів по розрахунковим рахункам, видаткових накладних, дані книги обліку доходів та витрат встановлено, що сума сукупного доходу ФОП ОСОБА_1 за період з 18.01.2021 по 20.04.2022 склала 1 311 689,80 грн. Враховуючи наведене, на думку відповідача, ФОП ОСОБА_1 не надала до ГУ ДПС у Дніпропетровській області в термін до 11.06.2021 реєстраційну заяву для обов?язкової реєстрації, як платника податку на додану вартість.
Перевіркою встановлено, що у періоді з 11.06.2021 (з дати обов?язкової реєстрації платником податку на додану вартість) по 20.04.2022 (дата припинення підприємницької діяльності, в якому платник податків не був зареєстрований платником ПДВ) ФОП ОСОБА_1 реалізовано товару на загальну суму 222 294 грн., у тому числі за червень 2021 року у сумі 222 294 грн. Згідно Х-звітів, які сформовані на підставі даних електронних копій розрахункових документів - касових чеків, які були передані до інформаційної системи ДПС України сума доходу за період з 11.06.2021 по 30.06.2022 склала 156 019,97 грн.
Також перевіркою встановлено реалізацію товару на підставі видаткової накладної від 30.06.2021 №77 виписаної на поставку товару на загальну суму 66 274,30грн.
Таким чином, перевіркою повноти визначення податкових зобов?язань з податку на додану вартість за період з 11.06.2021 по 20.04.2022 контролюючим органом встановлено їх заниження у сумі 44 459 грн.
Позивач подав відповідь на відзив, в якій було виклаено позицію аналогічну тій, яка міститься в позовній заяві.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, судом встановлено наступні обставини.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі наказу Головного Управління ДПС у Дніпропетровській області від 23.04.2024 №1570-п проведена документальна позапланова невиїзна перевірка платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 18.01.2021 по 20.04.2022, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування за період з 18.01.2021 по 20.04.2022, за результатами якої складено Акт від 12.06.2024 №1592/04-36-24-08/ НОМЕР_1 .
Вказен ППР позивачем оскаржено в адміністративному порядку.
Рішення про результати розгляду скарги від 24.10.2024 №3-06-01-03-06, ППР залишено без змін, а скаргу платника без задоволення.

Як зазначено в Акті перевірки, під час ведення господарської діяльності позивач не перебувала у статусі платника податку на додану вартість.

При цьому, відповідач стверджує, що за період діяльності з 18.01.2021 по 20.04.2022 сума сукупного доходу ФОП ОСОБА_1 за період склала 1 311 689,80 грн. Граничного обсягу - 1 000 000 грн. (без урахування податку на додану вартість), загальна сума від здійснення операцій з продажу товарів, що підлягають оподаткуванню, за даними Х - звітів, ППФО ОСОБА_1 досягла станом на 30.05.2021 сукупний дохід склав 1 004 863,60 грн., а тому позивач мала зареєструватися платником ПДВ.

Не погодившись з податковим повідомленням-рішенням, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 1.1 статті 1 ПК України зазначений кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Види документальних перевірок, порядок планування, проведення та оформлення їх результатів, що проводяться контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, встановлюються Митним кодексом України.

Однією із основних функцій контролюючих органів є податковий контроль, який в п. 61.1 ст. 61 Податкового кодексу України визначений як система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способи здійснення податкового контролю визначені в п. 62.1 ст. 62 ПК України, серед яких проведення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин. (пп. 62.1.3 п. 62.1 ст. 62 ПК України).

Пунктом 75.1 ст.75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу. (пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України).

Статтею 78 ПК України передбачений порядок проведення документальних позапланових перевірок. Документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків (пп. 78.1.7 п. 78.1 ст.78 ПК України).

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки (п.79.2 ст.79 ПКУ).

Згідно з п. 181.1. ст. 181 ПК України (в редакції, що діяла станом на лютий 2020), у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість) така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

Враховуючи викладене, податкове законодавство пов`язує виникнення у особи обов`язку із реєстрації платником податку на додану вартість із фактом перевищення такою особою протягом останніх 12 місяців сукупного обсягу оподатковуваних операцій - в сумі 1000000 грн. (без урахування податку на додану вартість).

При цьому положення «без урахування податку на додану вартість» слід розуміти як необхідність вирахування суми податку на додану вартість із загальної суми із здійснення операцій з постачання товарів, в іншому випадку вказане правове положення не матиме застосування, оскільки відповідні норми стосуються осіб, що не є платниками податку на додану вартість та відповідно не пов`язані з жодним іншим податком на додану вартість, окрім того, що сплачується ними при придбанні товарів (послуг).

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 16.09.2021 у справі №802/1153/16-а, від 12.08.2021 у справі №815/4591/17, від 05.07.2022 у справі №П/811/25/18 від 21.05.2020 у справі №815/2297/15, від 16.07.2020 №810/5229/15.

Згідно з пунктами 183.1 і 183.2 статті 183 розділу V ПКУ будь-яка особа, яка підлягає обов?язковій реєстрації як платник податку, подає до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву.

У разі обов?язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до контромоючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 розділу V ПКУ.

Відповідно до пункту 188.1 статті 181 розділу V ПКУ база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9 і і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 розділу VI ПКУ, збору на обов?язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв?язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб?єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Сума акцизного податку, яка нарахована при реалізації підакцизних товарів відповідно до підпунктів 213.1.9 і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 розділу VI ПКУ, до бази оподаткування ПДВ, яка визначена відповідно до пункту 188.1 статті 181 розділу V ПКУ, не включається.

Таким чином, при розрахунку загальної суми від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню ПДВ згідно з розділом V ПКУ, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців для визначення необхідності обов?язкової реєстрації платником ПДВ сума акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9 і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 розділу VI ПКУ, не враховується.

Вказана обставина, відповідно, спростовує висновки відповідача, що стосуються донарахувань з ПДВ, оскільки позивач платником вказаного податку не була і не повинна бути.

За спірним податковим повідомленням-рішенням вбачається, що відповідачем донараховано позивачу відповідні зобов`язання та притягнуто до відповідальності за п. 123.2 ст. 123 ПК України і застосовано штрафи в розмірі 25% донарахованого зобов`язання.

При цьому, слід вказати, що штрафна санкція за такі правопорушення передбачена п. 123.1 ст. 123 ПК України в розмірі 10%, а не 25% донарахованого зобов`язання.

Застосовуючи до позивача санкцію в 25% замість 10% відповідач дійшов помилкових висновків про умисне вчинення позивачем зменшення суми ПДВ, що не знайшло підтвердження.

Відповідно до абз. 2 п. 109.1 ст. 109 ПК України, діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Таким чином, відповідач для застосування до позивача штрафу в розмірі 25% замість 10% мав встановити, що остання умисно, занизила податкові зобов`язання. Однак, відповідач жодним чином цього не встановив, що свідчить про недоведеність наявності умислу у діях позивача, та як наслідок, неможливість застосування до нього штрафу за умисне невиконання податкового обов`язку у підвищених розмірах.

Таким чином суд вважає що спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним, та підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Враховуючи положення статті 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 3028,00 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення за формою «Р» від 23.07.2024 №.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Маковська