Справа № 280/2809/24
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2025-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 лютого 2025 року

м. Київ

справа №280/2809/24

адміністративне провадження № К/990/50533/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Васильєвої І.А.,

суддів: Хохуляка В.В., Юрченко В.П.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29.07.2024 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 24.10.2024 в адміністративній справі №280/2809/24 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

УСТАНОВИВ:

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 29.07.2024, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 24.10.2024, задоволено позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 23.11.2023 № 6, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 42416,25 грн, № 6, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на суму 16964,46 грн. Справа розглядалася в порядку загального позовного провадження.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29.07.2024 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 24.10.2024 в адміністративній справі №280/2809/24.

Ухвалою Верховного Суду від 23.01.2025 касаційну Головного управління ДПС у Запорізькій області залишено без руху, установлено скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом надання обґрунтованого клопотання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, вказавши поважні підстави його пропуску, викладення передбачених частиною 4 статті 328 КАС України підстав для касаційного оскарження судових рішень відповідно до приписів пункту 4 частини 2 статті 330 КАС України.

В межах встановленого строку контролюючим органом надіслано заяву про усунення недоліків касаційної скарги, надано платіжну інструкцію від 23.01.2025 №52, заявлено клопотання про поновлення строку касаційного оскарження, уточнено підстави касаційного оскарження.

В обґрунтування клопотання про поновлення пропущеного строку касаційного оскарження податковим органом вказано про конституційне право на касаційне оскарження, введення воєнного стану в Україні, Рекомендації роботи судів в умовах воєнного стану від 02.03.2022, затвердженні Рішенням Ради суддів України від 05.08.2022 №23, недопустимість надмірного формалізму.

Головним управлінням ДПС у Запорізькій області вказано підставою касаційного оскарження пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України, зазначено, що відсутність висновку Верховного Суду, щодо застосування норм п.п. 14.1.191 п. 14.1 ст.14, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 Податкового Кодексу України при нарахуванні ПДВ від надання в суборенду орендованих приміщень.

Суд апеляційної інстанції вважає, що позивач має право надавати приміщення в суборенду погодинно. Відтак, наведені умови договору та заявок дають можливість пересвідчитися в погодинній суборенді майна. Податковий орган не заперечує право позивача надавати приміщення в суборенду погодинно. Але специфіка здійснення діяльності позивача суборендованого приміщення використовується на постійні основі, а не погодинно. Контролюючий орган зазначає, що договори суборенди укладені за ціною, що є нижче вартості оренди майна, що суперечить приписам п. 188.1 ст. 188 Податкового Кодексу України, а саме - база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг.

Суд касаційної інстанції зазначає, що у випадку посилання скаржника на пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження, останньому необхідно зазначити конкретну норму права, щодо застосування якої у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

Саме по собі посилання на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, за відсутності мотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.

Слід зауважити, що правові висновки Верховний Суд формулює лише щодо конкретно визначених правовідносин, а не висновок, який на думку скаржника буде підставою для відкриття касаційного провадження.

Скаржником не обґрунтовано, в чому полягає неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, який правовий висновок щодо застосування норми права має бути сформовано у даній справі.

Фактично доводи касаційної скарги стосуються переоцінки доказів на підтвердження погодинної суборенди майна, що не підпадає під визначення підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини 4 статті 328 КАС України.

Верховний Суд зауважує, що невстановлення судами обставин справи від яких, як вважає скаржник, залежить правильність вирішення спору, знаходиться у площині дослідження та оцінки судом доказів у справі, що може бути підставою касаційного оскарження, передбаченою пунктом 4 частини 4 статті 328 та відповідним пунктом частини 2 статті 353 КАС України, однак скаржником не вказано та не обґрунтовано дану підставу касаційного оскарження.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною 4 статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Таким чином, недоліки касаційної скарги, які стали підставою для залишення її без руху, скаржником не усунуто.

Відповідно до частини 2 статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Згідно положень пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Враховуючи викладене, та в зв`язку з невиконанням вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху, касаційна скарга підлягає поверненню.

Відповідно до вищенаведеного, керуючись статтями 169, 330, 332, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29.07.2024 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 24.10.2024 в адміністративній справі №280/2809/24 повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не може бути оскаржена.

Судді І.А. Васильєва
В.В. Хохуляк В.П. Юрченко