Справа № 695/2081/24
Суддя: Середа Л. В.
Дата ухвалення: 2025-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 695/2081/24
номер провадження 2-а/695/6/25

06 лютого 2025 року м. Золотоноша
Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді Середи Л.В.,
за участю:
секретаря Оніщенко Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноші у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -
У травні 2024р. позивач звернулася до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просила скасувати постанову відповідача від 18.05.2024, серії ЕНА №2174859 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, якою позивача визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 340.00 грн, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити. Вирішити питання щодо понесених позивачем судових витрат.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що вона керуючи автомобілем «Renault Logan», д.н.з. « НОМЕР_1 », була зупинена працівниками поліції, які представились у спосіб, що не було зрозуміло ні посади, ні прізвища, ім`я та по батькові працівників поліції. Вимогу показати посвідчення працівники поліції також проігнорували. Зупинивши автомобіль позивача працівники поліції пояснили, що вона порушила ПДР, однак жодного доказу, що підтверджує вказане порушення на вимогу позивача надано не було. Також працівниками відповідача було відмовлено у клопотанні позивача про залучення до розгляду справи адвоката чи перенесення розгляду справи у зв`язку з відсутністю адвоката, чим порушено її право на захист. На думку позивача працівники поліції поводили себе неадекватно, перебували під впливом психотропних речовин, створювали небезпеку для себе та оточуючих, оскільки перебували на проїжджій частині в другій смузі руху. Також працівниками поліції в оспорюваній постанові вказано невідому позивачу адресу місця її проживання. При цьому позивач стверджує, що вона завчасно перестроїлася в крайню ліву смугу руху задля повернення ліворуч на кільці з вулиці Харківське шосе на проспект Миколи Бажана, як того вимагає дорожній знак 5.16 рух по смугах та п. 8.4 ПДР - дотримання вимог інформаційно-вказівних знаків. Також позивач наполягає, що поруч із нею весь час був її законний представник який повідомляв працівників поліції, що ним буде здійснюватись відео-фіксація зі складення постанови про адміністративне правопорушення, однак працівники поліції не допустили таких дій представника позивача. Таким чином позивач вважає вказану постанову протиправною, а тому остання підлягає скасуванню.
Ухвалою судді від 07.06.2024р. відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
У зв`язку з відрядженням судді Ватажок-Сташинської А.В. до Соснівського районного суду міста Черкаси для здійснення правосуддя строком на 1 рік та на підставі розпорядження керівника апарату Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 05.07.2024 здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи, яка передана судді Середі Л.В. та прийнята останньою до свого провадження згідно ухвали від 30.07.2024 р..
У липні 2024р. відповідач надіслав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважав твердження позивача хибними, а позовні вимоги безпідставними. Відповідач наполягає, що позивач була притягнутою до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП за порушення п. 8.4 «ґ» ПДР у зв`язку зі здійсненням повороту ліворуч зі смуги призначеної для руху прямо та позначеної дорожнім знаком 5.16. Посилаючись на норми чинного законодавства відповідач наполягає, що поліцейським, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, на місці оцінив докази, а також врахував те, що він особисто бачив під час виконання своїх посадових обов`язків та правомірно виніс оспорювану постанову. Зазначення у даній постанові невірної адреси не спростовує порушення позивачем вимог ПДР, а вимога позивача про визнання вказаної постанови протиправною суперечить вимогам КАС України, оскільки ст. 286 не передбачає визнання постанови незаконною чи протиправною, а тому така вимога не може бути застосована в даному провадженні.
У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, однак останній скерував до суду заяву у якій розгляд справи просив проводити за його відсутності.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав відзив на позовну заяву.
За таких обставин, враховуючи належне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, наявність відзиву на позовну заяву, суд здійснює розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи.
З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Стаття 8 КУпАП визначає, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Згідно з п. 1 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Пунктами 4-5 Розділу І Інструкції № 1395 передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, передбачених частиною першою, другою, третьою, п`ятою та шостою статті 122, частиною першою, другою та четвертою статті 126 КУпАП.
Разом з тим, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» правила дорожнього руху встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України). Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Матеріалами справи встановлено, що 18.05.2024р. поліцейським 2 взводу 2 роти 4 батальйону полк 2, Управління патрульної поліції в м. Києві, капралом поліції Путіловим В.Г. було складено постанову серії ЕНА № 2174859 про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої 18.05.2024 о 09 годині 47 хвилин в м. Київ на проспекті Миколи Бажана, ОСОБА_1 керуючи автомобілем Renault Logan, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснила поворот ліворуч із смуги руху, якою передбачено рух тільки прямо, порушивши вимоги дорожнього знаку 5.16 «рух по смугах», чим порушила п. 8.4 «ґ» ПДР. Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 340 грн.
Частина 1 ст. 122 КУпАП передбачає перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Об`єктивна сторона виражається у… «порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг».
Суб`єктивна сторона правопорушення полягає у наявності умислу або необережності.
Суб`єктом правопорушення може бути лише водій транспортного засобу.
Оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності містить інформацію про фіксацію порушення у п. 7 «До постанови додаються»: Бк 470766.
БК є абревіатурою від словосполучення «боді-камера» тобто нагрудний відео-реєстратор, які інспектори поліції використовують в службовій діяльності під час спілкування із громадянами. У той же час, 470766 є індивідуальним номером такого нагрудного відео-реєстратора, його інвентарним номером, а також номером за яким він зареєстрований в системі автоматизованого зберігання відеозаписів на сервері.
Даний номер дозволяє ідентифікувати конкретний окремо взятий нагрудний відео-реєстратор серед інших, а також встановити якому інспектору в яку дату та час був виданий такий нагрудний відео-реєстратор.
Крім того, відеозаписи з таких відео-реєстраторів мають позначення, індивідуальний номер нагрудного відео-реєстратора, дату запису, час, координати відповідно до геопозиціювання GPS та номер жетону інспектора якому виданий нагрудний відео-реєстратор.
За такими даними, можливо встановити яким нагрудним відео-реєстратором та яким інспектором було зроблено той чи інший відеозапис.
Так, позивач зазначає, що не порушувала правил дорожнього руху, вимагала участі адвоката, заперечувала свою вину, не була ознайомлена із доказами, що підтверджують порушення ПДР.
Однак на відеозаписі з нагрудного відео-реєстратора зафіксовано як працівники поліції їдуть на службовому автомобілі, та на 20 сек. відеозапису чітко зафіксовано знак «5.16» «напрямок руху по смугах». В подальшому працівники поліції зупинивши автомобіль позивача підходять до нього та на 01 хв. 25 сек. зафіксовано як працівник поліції оголошує позивачу причину зупинки транспортного засобу та порушення ПДР, яке було допущено нею. На 02 хв. 35 сек. зафіксовано як працівник поліції запитує у позивача чи буде вона заявляти клопотання чи подавати свої пояснення, а також чи бажає скористатися послугами захисника. Із вказаного відеозапису вбачається, що позивач не заявляє жодних клопотань ні про участь захисника, ні про надання доказів вчинення нею порушення ПДР, ні будь-яких інших клопотань. Позивач отримала оспорювану постанову особисто та не виказувала жодного заперечення чи зауваження.
Крім вказаного суд зауважує, що під час вказаної події був присутній ОСОБА_2 , однак останній не пред`являв працівникам поліції жодних доказів, які б в вказували на те, що він був повноваженим представником позивача та мав право брати участь при розгляді справи про адміністративне правопорушення.
Довіреність на право представництва Воронко В.С. Воронком А.А., яка міститься в матеріалах справи видана 30.06.2024р., тобто після події притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Доказів того, що ОСОБА_2 є законним представником Воронко В.С., як про це зазначено у позовній заяві, матеріали справи не містять.
Отже, такими відомостями фактично спростовуються твердження позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Однак наявність такого обов`язку не скасовує зобов`язання позивача, які встановлені ч. 1 ст. 77 КАС України.
Суд, дотримуючись принципів та завдань визначених КАС України не може скасувати рішення суб`єкта владних повноважень із підстав незгоди позивача із ним.
У свою чергу жодних доказів чи обставин, які спростовують правомірність дій працівників поліції матеріали справи не містять, позивачем про такі не повідомлені та не надані, а судом таких не встановлено.
Отже, з огляду на наявні у матеріалах справи докази, що підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та відсутність належних доказів, наданих позивачем на спростування цього факту, суд вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2174859, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 340 гривень за ч. 1 ст. 122 КУпАП, є правомірною та підстави для її скасування відсутні, у зв`язку із чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, то відповідно до ст.139 КАС України судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.
На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 5, 6, 7, 8, 9, 77, 134, 139, 205, 242, 243, 250, 255, 286, 295 КАС України, суд
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовити повністю.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст виготовлено та підписано 11 лютого 2025 року.

Суддя: Середа Л.В.