Справа № 489/9965/24
Суддя: Костюченко Г. С.
Дата ухвалення: 2025-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 489/9965/24
Провадження № 2-а/489/34/25
РІШЕННЯ

Іменем України

12 лютого 2025 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Костюченка Г.С.,

із секретарем судового засідання Козловською А.В.,

представника позивача Гончарова М.В.,

за участі: представника відповідача Остапчук О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови ,

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2024 року представник позивача адвокат Гончаров М.В. звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову № 845 від 09.12.2024 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 грн. по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 09 грудня 2024 року тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 винесено постанову № 845 про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 00,00 грн.

У постанові № 845 по справі про адміністративне правопорушення суть правопорушення викладена в наступному «Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 06.12.2024 №838 гр. ОСОБА_1 06 грудня 2024 року був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 (протокол про адміністративне затримання від 06.12.2024 АЗ №101427), у зв`язку з тим, що він 06.12.2024 близько 11-20 год, перебуваючи у громадському місці у АДРЕСА_1 не мав при собі військово-облікового документа та не пред`явив його на вимогу представника поліції (рапорт від 06.12.2024 рядового поліції Ю.А.Суханов).

Цього ж дня, 06 грудня 2024 приблизно о 12-12 год в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 під час проведення перевірки щодо наявності військово-облікового документу та правильності військового обліку було встановлено, що гр. ОСОБА_1 є військовозобов`язаним і згідно відомостей АІС ЄДРПВР «Оберіг» не прив`язаний до військкомату, та не має при собі військово-облікового документу як в електронному (у тому числі роздрукований) так і в паперовому вигляді, у зв`язку з чим гр. ОСОБА_1 не пред`явив його на вимогу представника ІНФОРМАЦІЯ_3 , лейтенанта ОСОБА_3 ». Протокол № 838 від 06 грудня 2024 року про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (далі протокол № 838) складено стрільцем 1 відділення охорони взіоду охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 , молодшим сержантом ОСОБА_4 .

Матеріали справи не містять належних доказів, що оскаржувана постанова прийнята в спосіб, який передбачений нормами КУпАП.

Протокол № 838 складено 06 грудня 2024 року стрільцем 1 відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 , молодшим сержантом ОСОБА_4 .. Однак, вказана посадова особа не повідомила ОСОБА_1 на підсаві якого документу має повноваження щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Адже у протоколі № 838 заначено про те, що ОСОБА_1 , начебто, не пред`явив військово-обліковий документ представнику ІНФОРМАЦІЯ_3 , лейтенанту ОСОБА_3 .

У протоколі № 838 не викладена суть адміністративного правопорушення, зокрема не зазначено місце складення протоколу, при яких обставинах було вчинено адміністративне правопорушення, на вимогу якої упоноваженої особи ОСОБА_1 не пред`явив військово-обліковий документ, не зазначено про рапорт представника ІНФОРМАЦІЯ_3 , лейтенанта ОСОБА_3 .. Також відсутні підписи свідків правопорушення.

Відповідно до фактичних обставин ОСОБА_1 06 грудня 2024 року мав при собі обліково-послужну картку № 11/13, яка видана ІНФОРМАЦІЯ_4 08 листопада 2001 року та була пред`явлена як під час затримання, так і під час складення протоколу № 838.

Посилаючись на викладене, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 20.12.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

06.01.2025 на адресу суду від представника ІНФОРМАЦІЯ_5 надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого він просить суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 06.01.2024 суд вирішив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволені позову.

Суд дослідивши матеріали справи і встановивши фактичні обставини, вислухавши сторін, встановив наступні обставини.

Відповідно до частини 6 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Відповідно до абз. 2 частини 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час перевірки документів уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, а також може використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Згідно пункту 25 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 громадяни чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі) та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Однак, гр. ОСОБА_1 , перебуваючи, 06.12.2024, близько 11-20 год за адресою: АДРЕСА_1 не мав при собі військовооблікового документа та не пред`явив його на вимогу представника поліції, про що, 06.12.2024 було складено рапорт рядовим поліції, Ю.А. Сухановим. При цьому у своєму рапорті від 06.12.2024 поліцейський ОСОБА_5 на підтвердження викладених ним у рапорті обставин посилається на технічний запис Б/К НОМЕР_1 , 474073, які знаходяться у розпорядженні УПП в Миколаївській області. Цього ж дня, 06.12.2024 гр. ОСОБА_1 , у зв`язку з відмовою добровільно прослідувати, був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_3 в порядку ст. 261 КУпАП, де Позивач підтвердив відсутність у нього військово-облікового документу, як паперовій так і електронній формі, в тому числі не повідомив про наявність та не надав обліково-послужну картку, що було зафіксовано засобами технічного запису ІНФОРМАЦІЯ_6 від 06.12.2024, який додаються.

ОСОБА_1 надає до позову копію обліково-послужної картки, яка в розумінні п.2 Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №559 (далі-Порядок 559) не є військово-обліковим документом.

Проте, згідно п. 2 Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №559 військово-облікові документи, оформлені до набрання чинності цією постановою, вважаються дійсними на всій території України до видачі військово-облікового документа нового зразка.

Як слідує з інформації занесеної до п.13 обліково-послужної картки військовозобов`язаний ОСОБА_1 отримав військовий квиток, який йому було видано Первомайським МВК Луганської області, 08.11.2001 року.

Відповідно до п. 2 Порядку 559 Військово-обліковий документ оформляється (створюється) та видається (замінюється): в електронній формі - засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста та/або Державного веб-порталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони та/або Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія), зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія) (у разі технічної реалізації); у паперовій формі - на бланку, форма якого затверджується постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 559.

Військово-обліковим документом призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також громадян, виключених з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 частини шостої статті 37 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, в електронній формі (далі - військово-обліковий документ в електронній формі) є відображення в електронній формі відомостей про громадянина України, щомістяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також відомостей щодо звернення або повідомлення про вчинення адміністративного або кримінального правопорушення до Національної поліції. Військово-обліковий документ в електронній формі формується засобами: Електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста, зокрема з використанням його мобільного додатка; Державного веб-порталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони; Порталу Дія, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія) (у разі технічної реалізації). Військово-обліковий документ в електронній формі формується на безоплатній основі за бажанням особи після проходження нею електронної ідентифікації та автентифікації. Формування та відображення військово-облікового документа в електронній формі здійснюється автоматично за умови підключення електронного пристрою до Інтернету та наявності у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей, визначених у пункті 8 цього Порядку.

У військово-обліковому документі в електронній формі відображається унікальний електронний ідентифікатор у вигляді двовимірного штрихкоду (далі - QR-код військово-облікового документа). Строк дії військово-облікового документа в електронній формі становить не більше одного року з дати його формування та не може перевищувати строк дії відстрочки від направлення для проходження базової військової служби для призовників або відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період (бронювання) для військовозобов`язаних та резервістів. Військово-обліковий документ в електронній формі може бути роздрукований. У такому випадку він повинен містити QR-код військово-облікового документа, придатний для зчитування.

Формування військово-облікового документа в електронній формі для друку може здійснюватися особисто засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста та/або адміністратором центру надання адміністративних послуг засобами Порталу Дія (у разі особистого звернення) за умови уточнення облікових даних.

Військово-обліковий документ в електронній формі (у тому числі роздрукований) та військово-обліковий документ у паперовій формі мають однакову юридичну силу.

ОСОБА_1 мав можливість сформувати військовообліковий документ в електронній формі у визначений законодавством спосіб, але не скористався своїм правом, таку інформації останній повідомив під відеозапис 06.12.2024, у зв`язку з чим 06.12.2024 не мав при собі та не надав на вимогу працівника поліції та працівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки свій військово-обліковий документ, як в електронній формі так і паперовому вигляді, в тому числі і обліково-послужну картку, яку надав лише до суду разом з позовом, чим порушив вимоги частини 6 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

ОСОБА_1 стверджує, що під час складання відносно нього протоколу від 06.12.2024 він надав обліково-послужну картку, що не відповідає дійсності, надав лише витяг №2024 з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів від 03.06.2024, який не є військовообліковим документом, та доданий до вищевказаного протоколу в якості додатків.

Крім того, під час складання протоколу від 06.12.2024 №838 відносно ОСОБА_1 був присутній адвокат Юрченко Артем Сергійович, який ознайомлений з протокол, про що свідчить його особистий підпис, будь-яких зауважень та заперечень під час підписання протоколу, в тому числі і про пред`явлення ОСОБА_1 , як сам він стверджує, обліково-послужної картки, не зазначив.

Зазначені обставини підтверджуються відеозаписом з Б/К НОМЕР_1 , 474073, які були надані суду УПП в Миколаївській області, відомостями викладеними у рапорті поліцейського Ю.А. Суханова від 06.12.2024, де ним зазначено, що ОСОБА_1 , 06.12.2024, перебуваючи у м. Миколаєві, проспект Богоявленський, 38 не мав при собі військово-облікового документу.

Згідно з ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Під час перевірки документів уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, а також може використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Водночас, у даній статті унормовано, що вимоги, зазначені у ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», стосовно здійснення уповноваженими представниками територіального центру комплектування та соціальної підтримки фото- і відеофіксації процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, застосовуються з 17.07.2024, згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 № 3633-IX.

Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період, передбачена адміністративна відповідальність накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відеофіксація щодо встановлення факту відсутності військово-облікового документу у позивача було проведено з дотриманням зазначених вище вимог діючого законодавства України.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. (ст. 235 КУпАП)

Приміткою до ст.210 КУпАП передбачено, що положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколомпро вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, відповідачем доведено належними та допустимими доказами факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, оскаржувана постанова винесена уповноваженою на те особою, в порядку та спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуваннях усіх обставин справи, а відтак суд приходить до висновку, що позов підлягає залишенню без задоволення.

Наказом Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 № 251 від 01.12.2024 тимчасове виконання обов`язків начальника було покладено на підполковника ОСОБА_7 .

Таким чином, справа про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 була розглянута уповноваженою на те особою.

Крім іншого, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За такого, обвинувачення позивача у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП є законними таобгрунтованими.

Щодо решти аргументів предстаника позивача, суд звертає увагу, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи обставини справи та досліджені матеріали, суд приходить до висновку про наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Керуючись статтями 18, 19, 241-246, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови № 845 від 09.12.2024 року - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 , АДРЕСА_3 .

Суддя Г.С. Костюченко

Повний текс судового рішення складено 13.02.2025.