Справа № 120/14416/24
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2025-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

12 лютого 2025 р. Справа № 120/14416/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вільчинського О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) з позовною заявою до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України (далі - ЦВЛК ЗСУ, відповідач) з наступними позовними вимогами:

- визнати протиправним та скасувати рішення Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 09.09.2024 № 6649 щодо ОСОБА_1 в частині встановлення причинного зв`язку захворювань.

- зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України Міністерства оборони України повторно розглянути питання щодо визначення причинно-наслідкового зв`язку захворювань ОСОБА_1 , з урахуванням висновків суду, наведених в мотивувальній частині рішення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходив військову службу у Збройних Силах України. 14 березня 2024 року проведено медичний огляд у гарнізонній військово-лікарській комісії НВМКЦ "ТВКГ. За результатом проведеного огляду позивач отримав свідоцтво про хворобу №6258: Хронічний вертеброгенний попереково-крижовий радикуліт з переважним ураженням L5-S1 корінців ліворуч, нестійка ремісія з незначним порушенням функції. Обмежений міжхребцевий остеохондроз, деформуючий нефіксований І ст. лівобічний сколіоз попереднього відділу хребта, дегенеративно-дистрофічний спондвілолістез І ст. L 15 хребця з больовим синдромом при помірному порушенні функції. IXC, стенокардія напруження ФКІІ, дифузний кардіосклероз, атеросклероз аорти, недостатність МК, ТК легкого ступеня, персистуюча фібріляція передсердь, нормо-тахісистолічний варіант, СН І ст. Облітеруючий атеросклероз судин нижніх кінцівок ХАН І ст. з незначним порушенням кровообігу. Сечокам`яна хвороба. Мікроліти нирок без порушення функції. Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням в/служби. Двобічна хронічна змішана приглухуватість. Захворювання, НІ, не пов`язані з проходженням в/служби.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25 червня 2024 року № 207 солдата ОСОБА_1 , снайпера (2 категорії) відділення снайперів роти вогневої підтримки, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 19 квітня 2024 року №77-РС та пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнено з військової служби у відставку за підпунктом «а» (за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі.

В подальшому, позивач подав до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України Міністерства оборони України заяву з проханням розглянути його документи та встановити (переглянути) причинно-наслідковий зв`язок діагностованих в нього захворювань з військовою службою з наданням відповідної постанови ВЛК.

Рішенням Центральної військово-лікарської Комісії Збройних Сил України Міністерства оборони України від 09 вересня № 6649, яке оформлене протоколом засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 09.09.2024 № 6649, ОСОБА_1 , 1964 року народження встановлено захворювання: "Хронічній вертеброгенний попереково-крижовий радикуліт з переважним ураженням L5-S1 корінців ліворуч, нестійка ремісія з незначним порушенням функції. Обмежений міжхребцевий остеохондроз, деформуючий спондильоз грудо-поперекового відділу хребта, нефіксований І ст. лівобічний сколіоз поперекового відділу хребта, дегенеративно-дистрофічний спондилолістез І ст. 15 хребця з больовим синдромом при помірному порушенні функції. ІХС, стенокардія напруження ФК II, дифузний кардіосклероз аорти, недостатність мітрального клапана, трикуспідального клапана легкого ступеня, персистуюча фібриляція передсердь, нормо-тахісистолічний варіант, СН І ст. Облітеруючий атеросклероз судин нижніх кінцівок. ХАН І ст. з незначним порушенням кровообігу. Сечокам`яна хвороба. Мікроліти нирок без порушення функції. Двобічна хронічна змішана приглухуватість", що підтверджується військово - обліковою та медичною документацією» та визнано, що ЗАХВОРЮВАННЯ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНІ З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ. Постанову ВЛК про причинний зв`язок захворювання органів слуху за довідкою гарнізонної ВЛК Національного військово-медичного клінічного центру "Головний військовий клінічний госпіталь" від 14.03.2024 № 6258 щодо ОСОБА_1 - відмінено.

Позивач не погоджується з вказаними висновками відповідача, оскільки вважає, що такі захворювання виникли саме у період його безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та захворювання у період безпосередньої участі у бойових діях досягло такого розвитку, що призвело до непридатності до військової служби, а тому причинний зв`язок таких захворювань має бути визначено як такий, що пов`язаний із захистом Батьківщини.

Ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

26.11.2024 р. до суду через систему «Електронний суд» надійшов від ЦВЛК відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог та просив у задоволенні позову відмовити. Так, у відзиві вказано, що у матеріалах справи відсутні медичні або військово-облікові документи, які б підтверджували отримання травми, яка на його твердження стала причиною захворювання Позивача або загострила вже наявне захворювання, саме під час безпосередньої участі Позивача у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо у районі проведення таких заходів.

Окрім того, у прохальній частині відзиву на позовну заяву ЦВЛК заявлено клопотання про поновлення відповідачу строку для подання відзиву, в обґрунтування якого заявник посилався на те, що ЦВЛК ЗСУ є штатною військово-лікарською комісією та органом військового управління (керівним органом з військово-лікарської експертизи), та відповідно до пункту 2.2 глави 2 розділу I Положення №402 відноситься до військово-медичних установ в системі Міністерства оборони України, в якій посадові особи є військовослужбовцями. При цьому, заявник зауважив, що указом Президента України від 24.02.2022 р. №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 р. №2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб на території України введено воєнний стан, який в подальшому продовжено станом і на теперішній час. Разом з тим, як зауважив заявник, особовий склад ЦВЛК ЗС України виконує завдання за призначенням, зокрема бойові (спеціальні) завдання, не тільки в пункті постійної дислокації ЦВЛК ЗС України, а також і у інших військових частинах (установах), органах військового управління, угрупуваннях сил і засобів Медичних сил Збройних Сил України тощо. Як стверджує відповідач, вказані обставини подекуди унеможливлюють забезпечення постійного доступу до електронного кабінету ЕСІТС, його безперебійну роботу, що запобігає своєчасному опрацюванню судових рішень та іншої вхідної судової кореспонденції та в даному випадку сприяло пропущенню встановленого судом строку для подання відзиву на позовну заяву. На підтвердження наведеного вище відповідачем надано витяг з бойового наказу Центральної військово-лікарської комісії угруповання Медичних сил Збройних Сил України №598/46/БН/ДСК.

Вирішуючи клопотання відповідача про поновлення строку подачі відзиву та прийняття судом відзиву на позовну заяву, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.118 КАС України, процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Згідно з ч.ч. 1, 3, 4 ст.121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, у письмовому провадженні.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Суд зазначає, що відповідачу доставлено копію ухвали про відкриття провадження у справі 01.11.2024 р., в свою чергу, строк відповідача для подання відзиву сплив 18.11.2024 р., а з клопотанням про поновлення строку подачі відзиву на позовну заяву та самим відзивом на позовну заяву останній звернувся до суду лише 26.11.2024 р.

Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-IX від 24.02.2022 р. затверджено відповідний Указ Президента України від 24.02.2022 р. №64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та продовжує тривати.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» №389-VIII від 12.05.2015 р. (далі Закон №389-VIII), воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Частинами 1 та 4 статті 26 Закону №389-VIII встановлено, що правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.

У період дії воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Національного банку України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, судів, органів прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, розвідувальних органів та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність (частина 1 статті 10 Закону №389-VIII).

Введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку.

Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Аналогічні висновки також містяться у постанові Великої палати Верховного суду від 10.11.2022 р. у справі №990/115/22.

Відповідачем не наведено жодних обставин дії непереборної сили, які завадили йому звернутись до суду з відзивом на позовну заяву у визначений в ухвалі суду від 31.10.2024 р. строк, судом в даному випадку таких обставин також не встановлено.

Відтак, сам факт запровадження воєнного стану в Україні, без обґрунтування неможливості звернення до суду саме відповідачем у встановлені строки, у зв`язку із запровадження такого, на переконання суду, не може вважатись поважною причиною для безумовного поновлення цих строків.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення відповідачу строку подачі відзиву на позовну заяву, а тому відзив на позовну заяву судом не приймається, у зв`язку з пропуском визначеного судом строку на його подання.

Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 02.06.2022 р. по 25.06.2024 проходив військову службу у Збройних Силах України.

Згідно із виданою ВЧ НОМЕР_1 Довідкою №242/700 від 25.12.2022 р. солдат ОСОБА_1 дійсно у періоди з 03.07.2022 по 08.12.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

10 квітня 2023 року проведено медичний огляд позивача у гарнізонній військово-лікарській комісії НВМКЦ "ТВКГ". За результатом проведеного огляду позивача отримав свідоцтво про хворобу №6644: Діагноз ІС. Стенокардія напруги ФК П, дифузний кардіосклероз, атеросклероз аорти, недостатність МК ІІ ст, ТК ІІ ст. Пароксизмальна фібриляція передсердь, тахісистолічний варіант, екстрасистолічна аритмія СНІ. Варикозна хвороба правої нижньої кінцівки, ХВН І ст. Обмежений міжребцевий остеохондроз, деформуючий спондильоз грудопоперекового відділу хребта, нефіксований І ст. лівобічний сколіоз поперекового відділу хребта, дегенеративно-дистрофічний спондилолістез І ст. 1. хребця з больовим синдромом при помірному порушенні функцій. Хронічний вертеброгенний попереково-крижовий радикуліт з переважним ураженням L-S, корінців ліворуч, нестійка ремісія, з незначним порушенням функцій.

Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби.

Вторинна часткова адентія верхньої і нижньої щелеп (відсутні 26, 27, 28, 33, 34, 35, 36, 37, 38, 46, 47,48 зуби).

Захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби.

На підставі статей 40-6, 64-6, 23-в, 42-г графи II Розкладу хвороб, графи ТДВ, військово-лікарською комісією прийнято рішення про те, що солдат ОСОБА_1 обмежено придатний до військової служби.

Згідно із виданою ВЧ НОМЕР_1 Довідкою №242/1244 від 03.02.2024 р. солдат ОСОБА_1 дійсно у періоди з 12.11.2023 по 03.01.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

14 березня 2024 року проведено медичний огляд у гарнізонній військово-лікарській комісії НВМКЦ "ТВКГ. За результатом проведеного огляду позивач отримав свідоцтво про хворобу №6258: Хронічний вертеброгенний попереково-крижовий радикуліт з переважним ураженням L5-S1 корінців ліворуч, нестійка ремісія з незначним поруш рушенням функції. Обмежений міжребцевий остеохондроз, деформуючий нефіксований І ст. лівобічний сколіоз попереднього відділу хребта, дегенеративно-дистрофічний спондвілолістез І ст. L 15 хребця з больовим синдромом при помірному порушенні функції. IXC, стенокардія напруження ФКІІ, дифузний кардіосклероз, атеросклероз аорти, недостатність МК, ТК легкого ступеня, персистуюча фібріляція передсердь, нормо-тахісистолічний варіант, СН І ст. Облітеруючий атеросклероз судин нижніх кінцівок ХАН І ст. з незначним порушенням кровообігу. Сечокам`яна хвороба. Мікроліти нирок без порушення функції.

Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням в/служби.

Двобічна хронічна змішана приглухуватість.

Захворювання, НІ, не пов`язані з проходженням в/служби.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25 червня 2024 року № 207 солдата ОСОБА_1 , снайпера (2 категорії) відділення снайперів роти вогневої підтримки, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 19 квітня 2024 року №77-РС та пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнено з військової служби у відставку за підпунктом «а» (за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі.

В подальшому, позивач подав до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України Міністерства оборони України заяву з проханням розглянути його документи та встановити (переглянути) причинно-наслідковий зв`язок діагностованих в нього захворювань з військовою службою з наданням відповідної постанови ВЛК.

Рішенням Центральної військово-лікарської Комісії Збройних Сил України Міністерства оборони України від 09 вересня № 6649, яке оформлене протоколом засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 09.09.2024 № 6649, ОСОБА_1 , 1964 року народження встановлено захворювання: "Хронічній вертеброгенний попереково-крижовий радикуліт з переважним ураженням L5-S1 корінців ліворуч, нестійка ремісія з незначним порушенням функції. Обмежений міжхребцевий остеохондроз, деформуючий спондильоз грудо-поперекового відділу хребта, нефіксований І ст. лівобічний сколіоз поперекового відділу хребта, дегенеративно-дистрофічний спондилолістез І ст. 15 хребця з больовим синдромом при помірному порушенні функції. ІХС, стенокардія напруження ФК II, дифузний кардіосклероз аорти, недостатність мітрального клапана, трикуспідального клапана легкого ступеня, персистуюча фібриляція передсердь, нормо-тахісистолічний варіант, СН І ст. Облітеруючий атеросклероз судин нижніх кінцівок. ХАН І ст. з незначним порушенням кровообігу. Сечокам`яна хвороба. Мікроліти нирок без порушення функції. Двобічна хронічна змішана приглухуватість", що підтверджується військово - обліковою та медичною документацією» та визнано, що ЗАХВОРЮВАННЯ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНІ З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ. Постанову ВЛК про причинний зв`язок захворювання органів слуху за довідкою гарнізонної ВЛК Національного військово-медичного клінічного центру "Головний військовий клінічний госпіталь" від 14.03.2024 № 6258 щодо ОСОБА_1 - відмінено.

Таким чином, у спірному протоколі засідання ВЛК ЦВЛК ЗСУ визначено, що травма позивача «Так, пов`язана з проходженням військової служби», однак позивач вважає, що під час засідання ВЛК від 09.09.2024 р. відповідач не встановив належним чином причинно-наслідковий зв`язок щодо його травми.

Натомість, позивач вважає, що отримана ним травма «Так, пов`язана із захистом Батьківщини», у зв`язку з чим ОСОБА_1 звернувся за захистом власних прав та інтересів до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно частини 1 пункту 20 статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022 р., затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №2102-IX від 24.02.2022 р., введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указами Президента України протягом періоду з 24.02.2022 р. продовжувався строк дії воєнного стану в Україні, що триває по даний час.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 р. (далі Закон №2232-XII).

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону №2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Частинами 2, 3 статті 1 Закону №2232-XII встановлено, що військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до частини 7 статті 1 Закону №2232-XII, виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Згідно з приписами частини 9 статті 1 Закону №2232-XII, щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Статтею 70 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" передбачено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки і закладах охорони здоров`я Міністерства оборони, Служби безпеки України та інших військових формувань, а також Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Наказом Міністра оборони України №402 від 14.08.2008 р. затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі Положення №402 (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 1.2 розділу І Положення №402, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Військово-лікарська експертиза - це:

медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби;

визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ;

встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.

Згідно із приписами п. 2.1 розділу І Положення №402, для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.

Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Постанови ВЛК можуть бути відмінені або скасовані штатними ВЛК.

Постанова ВЛК скасовується у випадках, коли попередня постанова ВЛК на дату її прийняття не відповідала законодавству та/або була прийнята на підставі недійсних документів.

Постанова ВЛК відміняється у випадках, коли необхідно привести зміст попередньої постанови ВЛК (яка була прийнята правильно) у відповідність до чинного законодавства.

Штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону (пункт 2.2. Положення №402).

Відповідно до п. 2.4.10. Положення №402 постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку.

Відповідно до п.п. 2.3.4 п. 2.3 Положення №402, ЦВЛК має право, зокрема,:

оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2розділу I цього Положення;

перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК з питань військово-лікарської експертизи;

запитувати документи в частині, що характеризують обставини отримання захворювання, поранення, травми, каліцтва, необхідні для прийняття постанови про їх причинний зв`язок;

запитувати від закладів охорони здоров`я (установ), військових частин, ТЦК та СП і ВВНЗ додаткові дані для аналізу, узагальнення та оцінки результатів військово-лікарської експертизи;

розглядати, переглядати, скасовувати, відміняти, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України;

надавати роз`яснення щодо формулювання постанов ВЛК (ЛЛК).

Рішення, постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку (п.п. 2.3.5 Положення №402).

Порядок встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори, та колишніх військовослужбовців зі службою у Збройних Силах України визначено положеннями розділу 21 Положення №402, п.п. 21.1-21.5 якого передбачено, що у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення.

Причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних ТЦК та СП на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК.

Причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у осіб, звільнених з військової служби визначають штатні ВЛК; у осіб, звільнених з військової служби інших військових формувань та військових формувань колишнього СРСР, правонаступниками яких вони стали, - штатні ВЛК цих військових формувань та оформлюють протоколом за формою, наведеною в додатку 19.

У випадку прийняття штатними ВЛК рішення про відсутність підстав для прийняття постанови про причинний зв`язок захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв) у формулюваннях, передбачених пунктами 21.5,21.6цієї глави, у розділ Х протоколу, оформленого за формою, наведеною в додатку 19до цього Положення, заноситься відповідне рішення.

При медичному огляді військовослужбовців, призваних на збори військовозобов`язаних, резервістів під час навчальних зборів, кандидатів на навчання у ВВНЗ, направлених ТЦК та СП, коли їм встановлено діагноз і постанова оформлюється свідоцтвом про хворобу або довідкою, ВЛК встановлюється причинний зв`язок захворювання (поранення, контузії, каліцтва, травми).

Згідно із приписами п. 21.5 Положення №402, постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:

а) «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції (операції об`єднаних сил), забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України».

в) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби" - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане, у разі фактичного виконання службових обов`язків під час проходження військової служби, крім поранень (контузій, травм, каліцтв), одержаних за обставин фактичного виконання службових обов`язків, передбачених у підпункті «а» цього пункту.

При ураженнях, зумовлених дією ДІВ, КРП, джерел ЕМП, ЛВ, мікроорганізмів I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами, а також токсичних речовин, які виникають у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби, приймається постанова - "Травма (зазначити фактор), ТАК, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби".

Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, у випадках, передбачених частиною четвертою статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

д) «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо воно виникло під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції (операції об`єднаних сил), забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України».

Зазначені у підпунктах «д» та «е» постанови приймаються також при хронічних повільно прогресуючих захворюваннях за наявності медичних документів, якщо вони етіопатогенетично дозволяють віднести або підтверджують початок захворювання у період участі в бойових діях.

Постанови ВЛК у формулюваннях, визначених підпунктами «д» та «е» не приймаються, якщо захворювання, у тому числі, що призвело до смерті військовослужбовця, є наслідком:

вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення;

вживання або отруєння алкоголем, наркотичними засобами, токсичними чи отруйними речовинами, а також їх дії (асфіксія, інсульт, інфаркт, зупинка серця тощо), що підтверджено відповідним медичним висновком, за умов, що отруєння не пов`язано із впливом цих речовин на потерпілого військовослужбовця внаслідок їх застосування в технологічному процесі або незадовільного зберігання чи транспортування, а потерпілий до настання нещасного випадку був відсторонений від виконання обов`язків командиром (начальником);

навмисного спричинення шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом).

є) "Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, крім захворювань (поранень, контузій, каліцтв, травм), які виникли (одержані) в періоди служби, передбачені підпунктами «а», «ґ» цього пункту, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.

У такому самому формулюванні приймаються постанови при медичному огляді військовослужбовців за результатами поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних ними в період проходження військової служби, коли документи про обставини їх одержання на момент медичного огляду відсутні або якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків, крім випадків, визначених у підпункті «в» цього пункту.

Постанова ВЛК у формулюванні «Захворювання ТАК, пов`язане з проходженням військової служби» приймається, якщо захворювання, у тому числі, що призвело до смерті військовослужбовця, виникло, (розвинулося) в період проходження військової служби та є наслідком:

вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення;

вживання або отруєння алкоголем, наркотичними засобами, токсичними чи отруйними речовинами, а також їх дії (асфіксія, інсульт, інфаркт, зупинка серця тощо), що підтверджено відповідним медичним висновком, за умов, що отруєння не пов`язано із впливом цих речовин на потерпілого військовослужбовця внаслідок їх застосування в технологічному процесі або незадовільного зберігання чи транспортування, а потерпілий до настання нещасного випадку був відсторонений від виконання обов`язків командиром (начальником);

навмисного спричинення шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом).

Згідно із пунктом 21.7 Положення №402, постанова ВЛК про причинний зв`язок травми (поранення, контузії, каліцтва) та її наслідків приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або висновку, зазначеного в Акті проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії), за формою, наведеною у додатку 4 до Інструкції 332, Акті про нещасний випадок (зникнення, смерть), за формою, наведеною у додатку 5до Інструкції 332, у разі проведення розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва). Також до ВЛК надається медична документація про первинне звернення за медичною допомогою військовослужбовця безпосередньо після одержання травми (поранення, контузії, каліцтва).

Також до ВЛК надається медична документація про первинне звернення за медичною допомогою військовослужбовця безпосередньо після одержання травми (поранення, контузії, каліцтва).

Постанова ВЛК про причинний зв`язок травми (поранення, контузії, каліцтва) та її наслідків приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або висновку, зазначеного в Акті проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії), за формою, наведеною у додатку 4до Інструкції 332, Акті про нещасний випадок (зникнення, смерть), за формою, наведеною у додатку 5до Інструкції 332, у разі проведення розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва). Також до ВЛК надається медична документація про первинне звернення за медичною допомогою військовослужбовця безпосередньо після одержання травми (поранення, контузії, каліцтва).

Причинний зв`язок захворювань (поранень) у осіб, звільнених з військової служби, які пройшли медичний огляд раніше, у ВЛК розформованих військових або прикордонних округів, груп військ, родів військ (сил), визначають (переглядають) штатні ВЛК за територіальним принципом, де проживають особи, звільнені з військової служби, у межах територіальної відповідальності штатних ВЛК (пункт 21.12 Положення №402).

Згідно з п. 21.13 Положення №402, у разі відсутності у свідоцтві про хворобу або інших військово-медичних документах постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань (поранень), неналежного їх оформлення або незгоди з постановою, а також у разі наявності в документах записів про звільнення із Збройних Сил України "через хворобу чи за станом здоров`я" ТЦК та СП направляє документи осіб, звільнених з військової служби, на розгляд до штатної ВЛК за територіальним принципом.

За наявності підстав для зміни (перегляду) постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, зазначених у свідоцтві про хворобу (довідці ВЛК), постанова ВЛК при прийнятті нової постанови підлягає скасуванню (відміні). Постанова ВЛК оформляється протоколом засідання штатної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень).

Згідно із п. 21.32 Положення №402, постанова про причинний зв`язок захворювань оформлюється:

на військовослужбовців - свідоцтвом про хворобу (довідкою), яке підлягає затвердженню штатною ВЛК;

на колишніх військовослужбовців - витягом з протоколу засідань штатної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, травм, контузій, каліцтв).

У складних випадках розгляд постанов про причинний зв`язок захворювань проводиться ЦВЛК із залученням, за необхідності, головних медичних спеціалістів Міністерства оборони України, Центральної міжвідомчої експертної комісії Міністерства охорони здоров`я України та інших фахівців за їх згодою.

З наведеного слідує, що у разі наявності сумніву щодо правильності висновку ВЛК регіону щодо причинного зв`язку, позивач мав право звернутись до Центральної ВЛК для перегляду відповідного висновку, чим і скористався.

Слід зауважити, що позивач у своєму позові не ставить під сумнів законність процедури прийняття відповідачем спірного рішення.

Як встановлено судом з позовної заяви, ОСОБА_1 фактично не згоден з висновком Центральної ВЛК щодо відмови пов`язати його захворювання із захистом Батьківщини, оскільки з витягу з протоколу засідання ВЛК ЦВЛК ЗСУ від 09.09.2024 р. за №6649 слідує, що травма позивача пов`язана з проходженням військової служби, а не із захистом Батьківщини.

Тобто звернення позивача з цим позовом до суду фактично спрямоване на те, щоб зобов`язати відповідача змінити постанову ЦВЛК, викладену в протоколі від 09.09.2024 р. в частині зазначення причинного зв`язку захворювання позивача.

Разом з тим, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що позивач не був позбавлений права надати лікарям ЦВЛК свої медичні документи, які б свідчили про наявність або відсутність у позивача захворювань, які він мав до вступу на військову службу, до отримання поранення (травми). Однак, матеріали справи не містять доказів на підтвердження реалізації вищезазначеного права позивачем під час подання заяви (скарги).

Зі змісту позовної заяви судом не встановлено обставин, що ЦВЛК, розглядаючи заяву представника позивача, відмовила у прийнятті від позивача медичної документації, яка залучена позивачем до матеріалів справи, чи під час засідання 09.09.2024 р. такі документи ЦВЛК не були розглянуті чи їм не надана оцінка.

З урахуванням наведеного, суд не має підстав для висновку про необ`єктивне визначення лікарями-спеціалістами причинного зв`язку захворювання позивача.

Суд зазначає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Аналогічна правова позиція неодноразово викладалася Верховним Судом, зокрема у постановах від 31.07.2018 р. у справі №826/60/16, від 31.01.2020 р. у справі №648/1899/17, від 12.02.2021 р. у справі №820/5570/16.

Крім того, суд звертає увагу на правові висновки Верховного Суду у цій категорії справ.

Так, Верховний Суд у постанові від 13.06.2018 р. у справі №806/526/16 зазначив, що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.

У постанові від 12.06.2020 р. у справі №810/5009/18 Верховний Суд зробив правовий висновок про те, що до повноважень суду не належить надання оцінки діагнозу на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби з посиланням на пункт 3.13 глави 3 розділу II Положення №402. Відповідно до цієї норми у спірних питаннях та складних випадках право на винесення остаточного рішення залишається за ЦВЛК. Для цього військовий комісаріат направляє в регіональну штатну ВЛК, на території якої проживає заявник, його заяву, медичні документи, які є в заявника або одержані військовим комісаріатом із цивільних (військових) лікувальних закладів, військовий квиток.

При цьому, суд зауважує, що позивач не був позбавлений права надати лікарям ЦВЛК свої медичні документи, які б підтвердили причини виникнення його захворювання.

Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки як попередньо зазначалося, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і суд в межах розгляду справи не вправі надавати власну оцінку щодо причинного зв`язку захворювань позивача, оскільки це виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.

Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.06.2020 р. по справі №810/5009/18, від 09.12.2020 р. по справі №814/2722/16, від 12.02.2021 р. по справі №820/5570/16.

Верховний Суд у постанові від 10.02.2022 р. у справі №160/7153/20 зазначив, що дискреційні повноваження це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким.

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № К (80)2, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Отже, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними) (рішення Верховного Суду у справі №826/10085/16).

Здійснюючи судочинство Європейський суд неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17.12.2004 р. у справі «Педерсен і Бодзгор проти Данії» зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних державних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї.

Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належали б до компетенції такого суб`єкта владних повноважень. ВЛК надано виключне право встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори, та осіб, звільнених з військової служби, зі службою у Збройних Силах України. Жоден інший орган влади не може брати на себе відповідні повноваження.

Підсумовуючи вищезазначене, враховуючи те, що судом не встановлено обставин не врахування ЦВЛК медичних документів позивача та його стану здоров`я, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Згідно з ч. 1ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У відповідності до приписів статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно із приписами ч. 1 і ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи, що спір вирішено не на користь позивача, підстави для присудження йому судового збору, сплаченого при зверненні до суду, та понесених витрат на професійну правничу допомогу відсутні.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач: Центральна військово-лікарська комісія Збройних Сил України (01133, м. Київ, вул. Госпітальна, 16, )

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович