Справа № 607/15648/24
Суддя: Герчаківська О. Я.
Дата ухвалення: 2025-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.01.2025 Справа №607/15648/24 Провадження №2-а/607/75/2025

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

за участі секретаря судового засідання Баб`як Н. О.,

представника позивача, адвоката Бабій Н. І.,

представника відповідача Лобач М. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2505548 від 30 червня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції (далі УПП в Тернопільській області ДПП) про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2505548 від 30 червня 2024 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що постановою серії ЕНА № 2505548 від 30 червня 2024 року, його притягнуто до відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн.

З винесеною постановою позивач не погоджується, оскільки вважає, що нічого не порушив, враховуючи наступні обставини.

30 червня 2024 року о 21 год. 57 хв. ОСОБА_1 знаходився в салоні транспортного засобу. На відеозаписі працівників поліції зафіксовано лише факт розмови водія, який перебував неподалік від автомобіля з поліцейськими. Про розгляд справи та винесення постанови позивачу не було роз`яснено працівниками поліції.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення від 30 червня 2024 року ЕНА № 2505548 ОСОБА_1 отримав 15 липня 2024 року, що підтверджується конвертом та витягом із офіційного сайту «Укрпошта», а тому просить поновити строк для її оскарження.

Ухвалою судді від 19 липня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

01 серпня 2024 року судом зареєстровано відзив на позовну заяву від УПП в Тернопільській області ДПП, у якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову через його безпідставність, з огляду на те, що як вбачається з оскаржуваної постанови, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесенні постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 2505548 від 30 червня 2024 року за ч. 4 ст. 126 КУпАП було встановлено, що 29 червня 2024 року о 21 год. 57 хв. в м. Тернополі по вул. Протасевича 16, водій керував транспортним засобом (далі - ТЗ) SEAT LEON, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування терміном на 1 рік, згідно рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 09 квітня 2024 року, чим порушив п.2.1 а) ПДР - керування ТЗ особою, позбавленою права керування ТЗ, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Щодо тверджень позивача, котрі викладені в позовній заяві, що ОСОБА_1 порушень ПДР, а саме керування транспортним засобом, будучи позбавленим права керування вчинено не було, а тому винесена постанова є надуманою та не відповідає реальним обставинам справи. А також, що відсутні будь-які докази керування ТЗ позивачем, то дане твердження в повній мірі спростовується наявними в справі доказами, а саме пояснення свідків, котрі можуть засвідчити факт керування позивачем, а також наявний рапорт військовослужбовців Національної Гвардії України, про те, що саме позивач керував транспортним засобом (нагрудна камера ВЗ 30 як ОСОБА_1 пересідає з водійського сидіння на пасажирське ), в перші 10 секунд відео саме на нього вказують Н/К №475112.

Про те, що не проводився розгляд справи про адміністративне правопорушення, особі не роз`яснено належних підстав винесення постанови. Вказане також не відповідає дійсності, оскільки був проведений повний розгляд справи про адміністративне правопорушення, із ознайомленням з ст. 63 Конституції України, в тому числі ст. ст. 268, 289 КУпАП (жодних заяв, клопотань та пояснень водій не надавав). Відео з Н/К № 475112 23 год. 58 хв. 30 с. по 23 год. 59 хв. 37 с. 29 червня 2024 року. ОСОБА_1 о 00 год. 19 хв. 10 с. по 00 год. 20 хв. 37 с. 30 червня 2024 року був ознайомлений із оскаржуваною постановою, проте від отримання копії та підпису відмовився, що було зазначено в постанові.

Отже, можна зробити висновок, що оскаржувана постанова винесена законно та оскарженню не підлягає. Так як інспектором був здійснений повний розгляд справи про адміністративні правопорушення, здійснено оцінку доказів та ознайомлено зі змістом постанови. Всі твердження позивача спростовуються наявними по справі доказами та мають на меті уникнення адміністративної відповідальності.

20 січня 2025 року від представника позивача - адвоката Бабія Н. І. на адресу суду надійшли додаткові пояснення. ОСОБА_1 ознайомившись з відзивом, не погоджується з твердженнями представника відповідача, оскільки на відеозаписі з н/к працівників поліції зафіксовано лише факт спілкування. Проте позивач не керував автомобілем у день та час вказаний у постанові, не порушував ПДР та не був зупинений працівниками поліції. Відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, щодо подій, які відбувалися 30 червня 2024 року. Тернопільським міськрайонним судом було розглянуто матеріали справи №60715225/24 стосовно ОСОБА_1 та закрито провадження у справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (відсутність факту керування).

Представник позивача - адвокат Бабій Н. І. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав просив задовольнити позов. Суду додатково пояснив, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, доказів цього поліцейським не було здобуто. Працівники поліції не могли складати протокол на особу, яка не керувала автомобілем. Щодо свідків, про яких у відзиві згадує представник відповідача, то звертає увагу суду, що вони бачили лише рух автомобіля проте не бачили хто перебував за кермом. Спірна постанова отримана позивачем 15 липня 2024 року, а тому є всі підстави для поновлення строку.

Представник відповідача УПП в Тернопільській області ДПП Лобач М. В. просила відмовити у задоволенні позову, з мотивів викладених у відзиві.

Отож, судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2505548 від 30 червня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП за те, що він 29 червня 2024 року о 21 год. 57 хв в м. Тернополі, вул. Протасевича, 16, керував транспортним засобом SEAT LEON, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування терміном на 1 рік рішенням Збаразького районного суду від 09 квітня 2024 року, чим порушив п. 2.1.а) ПДР, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП. Працівником поліції застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 400 грн.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач оскаржив постанову до суду та просить її скасувати.

Щодо вимоги ОСОБА_1 про поновлення строку на оскарження постанови, то суд виходить з наступного.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Відповідно до частини другої вказаної статті позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів із дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Строки на оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності також визначені ст. 289 КУпАП.

Відповідно до указаної статті скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів із дня винесення постанови. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Правова норма закріплена у частині другій статті 286 КАС України, передбачає, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Водночас, із встановлених судом обставин вбачається, що позивач оскаржувану постанову в день її прийняття не отримував, постанова направлялася ОСОБА_1 поштовою кореспонденцією, яку він отримав 15 липня 2024 року.

Відтак, у десятиденний строк з дня, коли ОСОБА_1 отримав постанову серії ЕНА №2505548 від 30 червня 2024 року відповідача, а саме 17 липня 2024 року позивач звернувся до суду з позовом про її скасування.

Отож, причини пропуску позивачем встановленого законом процесуального строку є поважними, а тому суд доходить до переконання, що ОСОБА_1 слід поновити строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2505548 від 30 червня 2024 року.

Вирішуючи питання про поновлення процесуального строку, суд взяв до уваги позицію Верховного Суду у постанові від 29 вересня 2022 року у справі № 500/1912/22 (пункт 52), де зазначено, що при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Щодо позовних вимог по суті, то суд їх вважає підставним та таким, що підлягають до задоволення.

Частиною 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом ч. 1 ст. 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Частиною другою ст. 279 КУпАП передбачено, що посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будьякі фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем слід було довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема об`єктивну сторону інкримінованого йому правопорушення.

Крім цього, у відповідності до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будьякі дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справ

За змістом ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв`язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб`єкта владних повноважень, ч. 4 ст. 70 КАС України, зобов`язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

За змістом спірної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Частиною четвертою ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

За змістом ст. 15 Закону України Про дорожній рух забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

У постанові від 26 квітня 2018 року по справі № 338/1/17 Верховний Суд висловив позицію про вірність висновків суду першої інстанції, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

У постанові по справі № 357/10134/17 від 23 жовтня 2019 року Верховний Суд звернув увагу на приписи ст. 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будьяких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами. Відсутність в матеріалах справи будьякого доказу, якто наприклад відеозапис з нагрудного реєстратора інспекторів патрульної поліції, який би підтвердив факт порушення позивачем правил дорожнього руху, свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої ним постанови.

У спірній постанові про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2505548 від 30 червня 2024 року, вказано, що до постанови додається відеофіксація з нагрудної камери 475112.

Оглядом матеріалів диску, наданого представником відповідача разом із відзивом, встановлено, що 29 червня 2024 року у темну пору доби, ОСОБА_1 знаходився у дворі будинку, біля запаркованого транспортного засобу SEAT LEON, д.н.з. НОМЕР_1 , та спілкувався з працівниками поліції. У іншому файлі, який міститься на диску є відеозапис руху автомобіля, проте хто саме перебуває за кермом і де саме рухається автомобіль в світлу пору доби встановити не вбачається за можливе.

Згідно Постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», в пункті 27 наведено роз`яснення, що керування транспортним засобом - це виконання функції водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

З наведеного слідує, що само по собі керування транспортним засобом необхідно розуміти як технічну дію водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та чи швидкості транспортного засобу, натомість саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

Отож, наданий суду відеозапис є достатнім, належним та допустимим доказом того, що ОСОБА_1 у час та дату, яка вказана у спірній постанові не керував транспортним засобом.

Також висновку дійшов суд, згідно постанови Тернопільського міськрайонного суду у справі № 607/15225/24 від 31 грудня 2024 року за наслідком розгляду протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 710332 від 30 червня 2024 року, у якому зазначалося, що 29 червня 2024 року о 21 год 57 хв в м. Тернополі по вул. Протасевича, 16, водій ОСОБА_1 керував т/з «Seat Leon», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора «Драгер Алкотест 7510» відмовився, після чого огляд проводився в КНМ «ТОМЦСНЗ», що підтверджується висновком на стан алкогольного сп`яніння № 450 від 29.06.2024, порушення вчинено повторно протягом року, чим порушив вимоги п. 2.9(а) Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП., а саме: що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та достовірні докази, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 автомобілем «Seat Leon», номерний знак НОМЕР_1 , за обставин викладених у протоколі.

Водночас, правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваженнями, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи. В пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява № 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінальноправовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Складання постанови про адміністративне правопорушення є наслідком виявлення такого правопорушення, є фактичним твердженням з боку відповідних органів державної влади про вчинення певною особою правопорушення, тотожного кримінальному з огляду на санкції, що загрожують особі у випадку визнання її винності.

Таким чином, у цьому конкретному випадку, суб`єкт складання постанови належним чином не встановив та не обґрунтував належними і допустимими доказами факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Відтак, за відсутності доказів того, що 29 червня 2024 року о 21 год 57 хв в м. Тернополі по вул. Протасевича, 16, водій ОСОБА_1 керував т/з «Seat Leon» номерний знак НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортним засобом, суд доходить висновку про те, що посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення не з`ясувала, чи було вчинено адміністративне правопорушення, а відтак дійшла до передчасного висновку про винуватість позивача у його вчиненні.

Отож, на думку суду, винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення в даному випадку порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП.

Пунктом 24 Постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За вказаних обставин, беручи до уваги, що обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень покладається на відповідача, який ніяких доказів правомірності оскаржуваної постанови не надав та доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 в адміністративному правопорушенні, про яке йдеться в оскаржуваній постанові, судом не здобуто, що свідчать про недоведеність УПП в Тернопільській області ДПП наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за доцільне скасувати постанову інспектора 2 взводу 4 роти бат. УПП в Тернопільській області лейтенанта поліції Гинди М. О. про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 та закрити провадження у справі, оскільки судом не було встановлено факту керування позивачем транспортним засобом за обставин, які викладено у спірній постанові, що виключає притягнення його до адміністративної відповідальності за вищевказаними нормами КУпАП.

Згідно із ч. 1ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, із відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції слід стягнути судові витрати у розмірі 605,60 грн на користь позивача.

На підставі ст.ст. 9, 125, 126, 245, 247, 251, 258, 268, 279, 280, 288, 289 КУпАП, та керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 20, 70, 7277, 122, 242, 244246, 257, 271, 286 КАС України, ст.ст. 62, 63 Конституції України, Правилами дорожнього руху України, суд,

У Х В А Л И В :

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду щодо оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2505548 від 30 червня 2024 року.

Позов задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2505548 від 30 червня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400,00 грн - скасувати, а провадження по справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять),60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, , адреса місцезнаходження: вул. Котляревського, буд. 24, м. Тернопіль, 46003.

Повний текст рішення суду складено 20 січня 2025 року.

Головуючий суддя О. Герчаківська