Справа № 340/5028/24
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2025-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 лютого 2025 року м. Дніпросправа № 340/5028/24

Головуючий суддя І інстанції - Науменко В.В.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Іванова С.М. (доповідач),

суддів: Шальєвої В.А., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.09.2024 року в адміністративній справі №340/5028/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії № 62 від 28.06.2024 року Головного управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 від 21.06.2024 року за призначенням пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи в колгоспі з 24.04.1984 року по 20.01.1987 рік та з 28.07.1988 року по 31.07.1991 рік та період роботи з 01.12.2000 по 02.07.2001 та з 01.12.2001 по 10.01.2002 рік та призначити пенсію за віком з дати виникнення права на пенсію за віком, тобто з 09 жовтня 2023 року.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.09.2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення №62 від 28.06.2024 року Головного управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 24.04.1984 року по 20.01.1987 року, з 28.07.1988 року по 31.07.1991 року, з 01.12.2000 по 02.07.2001 року, з 01.12.2001 по 10.01.2002 року та повторно розглянути заяву від 21.06.2024 року ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), винести відповідне рішення з урахуванням правових висновків суду у цій справі.

У задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що відсутні правові підстави для призначення позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки у останньої відсутній достатній страховий стаж.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, відповідно до ст. 311 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 21.06.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 14) звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою про призначення пенсії за віком у відповідності до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із досягненням 60 річного віку.

Заяву розглянуто за принципом екстериторіальності.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №62 від 28.06.2024 року відмовлено в призначенні пенсії за віком (а.с. 45).

Рішення відповідача мотивовано тим, що позивачка звернулася із заявою від 21.06.2024 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону 1058, за нормами якої право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Відповідно до частини 2 статті 26 Закону 1058 у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 23 до 33 років.

Статтею 45 Закону 1058 передбачено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. Страховий стаж позивачки становить 26 років 04 місяці 29 днів.

При цьому до страхового стажу не зараховано періоди роботи, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 від 08.08.1983 за період роботи в колгоспах на території Російської Федерації з 24.04.1984 по 20.01.1987 та з 28.07.1988 по 31.07.1991, оскільки в трудовій книжці відсутня інформація про відпрацьовані вихододні та потрібна уточнююча довідка про кількість відпрацьованих в/днів і про перейменування підприємства. Також не враховано період роботи з 01.12.2000 по 02.07.2001 та з 01.12.2001 по 10.01.2002 в ТОВ «Новоукраїнський цукровий завод», оскільки в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про роботу та сплату страхових внесків.

Отже ГУ ПФУ в Одеській області прийшло до висновку, що у позивачки відсутнє право на призначення пенсії за віком відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 30 років.

Не погодившись з вказаним рішенням пенсійного органу, позивач звернулась до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач наділений правом на зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 24.04.1984 року по 20.01.1987 року, з 28.07.1988 року по 31.07.1991 року, з 01.12.2000 по 02.07.2001 року, з 01.12.2001 по 10.01.2002 року. Вказано про необхідність зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву від 21.06.2024 року ОСОБА_1 та винести відповідне рішення з урахуванням правових висновків суду у цій справі.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року не менше 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року не менше 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року не менше 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року не менше 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року не менше 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року не менше 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року не менше 31 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року не менше 32 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року не менше 33 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року не менше 34 років;

починаючи з 1 січня 2028 року не менше 35 років.

Згідно з статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній визначені Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року (далі - Порядок № 637).

Так, відповідно до п. 1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку № 637.

Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для відмови позивачу в призначенні пенсії за віком були висновки відповідача про відсутність у останньої необхідного страхового стажу та неврахування до страхового стажу періоду роботи в колгоспах на території Російської Федерації з 24.04.1984 по 20.01.1987 та з 28.07.1988 по 31.07.1991, оскільки в трудовій книжці відсутня інформація про відпрацьовані вихододні та потрібна уточнююча довідка про кількість відпрацьованих в/днів і про перейменування підприємства та з 01.12.2000 по 02.07.2001 та з 01.12.2001 по 10.01.2002 в ТОВ «Новоукраїнський цукровий завод», оскільки в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про роботу та сплату страхових внесків.

Так, згідно трудової книжки позивача НОМЕР_2 від 08.08.1983, остання у період з 24.04.1984 по 20.01.1987 та з 28.07.1988 по 31.07.1991 року працювала в колгоспі «Праця Леніна» та «Ленінський прапор».

Наведені обставини також підтверджуються архівними довідками Старицького муніципального округу Тверської області від 12.09.2023 року № 727/07-23 та № 729/07-23.

Крім того, факт роботи позивачки в колгоспі «Праця Леніна» та «Ленінський прапор» Старицького району Тверської області Російської Федерації у періоди з 24.04.1984 по 20.01.1987 та з 28.07.1988 по 31.07.1991 відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_2 від 08.08.1983 та належність ОСОБА_1 архівних довідок від 12.09.2023 року №272/07-23, №728/07-23, №730/07-23 про період роботи та відпрацьовані вихододні, встановлено рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 26.04.2024 року.

Отже, з огляду на вказані обставини справи, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач, відмовляючи у зарахуванні наведеного періоду до трудового стажу позивача, діяв протиправно.

Щодо правомірності не зарахування періоду роботи позивача з 01.12.2000 по 02.07.2001 та з 01.12.2001 по 10.01.2002 в ТОВ «Новоукраїнський цукровий завод» через відсутність в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відомостей про роботу та сплату страхових внесків, то колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

З матеріалів справи видно, що позивач у період з 01.12.2000 по 02.07.2001 та з 01.12.2001 по 10.01.2002 працювала в ТОВ «Новоукраїнський цукровий завод»

При цьому, що стосується відсутності відомостей про сплату за останню страхових внесків у вказаний період, то колегія суддів апеляційного суду зазначає, що відповідно до ст. 106 Закону № 1058-ІV відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Отже, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, який здійснив нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача.

Відтак, фактично внаслідок невиконання роботодавцем обов`язку по сплаті страхових внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Водночас, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 20.03.2019 року по справі № 688/947/17, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Отже, з огляду на вказані обставини справи та приписи законодавства, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірності зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 01.12.2000 по 02.07.2001 року, з 01.12.2001 по 10.01.2002 року.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.09.2024 року в адміністративній справі №340/5028/24 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за винятком наявності підстав передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя В.А. Шальєва

суддя В.Є. Чередниченко