Справа № 400/4817/24
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2025-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/4817/24
Головуючий в 1 інстанції: Ярощук В.Г.

Дата і місце ухвалення 23.07.2024р., м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бойка А.В.,

суддів: Федусика А.Г.,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 липня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області, в якому просила визнати протиправною та скасувати податкову вимогу відповідача від 11.04.2023 року № 0-1429 про сплату податкового боргу в сумі 512670,59 грн.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.07.2024 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилалась на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У поданій апеляційній скарзі апелянт висловила незгоду з висновком суду першої інстанції стосовного того, що відповідач направляв позивачу податкову вимогу та податкові повідомлення-рішення за податковою адресою (на адресу, дані про яку зазначені в Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків), а тому вони вважаються належним чином врученими. Апелянт зазначила, що її податковою адресою та місцем проживання з 18.07.2006 року є наступна адреса: АДРЕСА_1 , що підтверджується скан-копією паспорта. Також, як вказав апелянт, цей факт підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

В апеляційній скарзі вказано, що відповідно до витягу з ЄДРПОУ, отриманого адвокатом Герман О.С. 22.08.2024 р., ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва ГУ ДФС У Миколаївській області взяло на облік позивачку як платника податків 14.08.2006 р. з місцезнаходженням: АДРЕСА_1 . Отже, відповідачу з 14.08.2006 року відомо, що податковою адресою та місцем проживання позивачки є АДРЕСА_2 .

Також апелянт зазначила, що згідно з реєстраційними даними відповідача за 2023 та 2024 роки, які додано до відзиву, місцем обліку позивачки також є АДРЕСА_2 . Будь-яких змін щодо податкової адреси та фактичного місцезнаходження позивачки з 14.08.2006 р. не відбувалося.

Посилаючись на положення пункту 45.1 статті 45 ПК України, апелянт зазначає, що податковою адресою позивачки з 14.08.2006 р. є АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з ЄДРПОУ, реєстраційними даними відповідача, паспортом позивачки, а тому вважає безпідставним висновок суду першої інстанції про направлення податкових повідомлень-рішень за належною адресою позивачки. На думку апелянта, такий висновок суду першої інстанції суперечить приписам п. 1 ст. 45 ПК України, п. 1. ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Зважаючи на зазначене апелянт просить скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 липня 2024 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне:

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є платником податків.

Головним управлінням ДПС у Миколаївській області були прийняті податкові повідомлення-рішення щодо визначення позивачці грошових зобов`язань:

з орендної плати з фізичних осіб за 2022 рік, а саме: від 04.10.2022 року № -1423 (форма Ф) на суму 200111,53 грн та від 04.10.2022 року № -1423 (форма Ф) на суму 321602,64 грн, які були надіслані позивачці на поштову адресу: с. Ташине, Березанський (на сьогодні Миколаївський район), Миколаївська область та отримані 05.01.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу № 450;

з орендної плати з фізичних осіб за 2023 рік, а саме: від 27.04.2023 року № 2-1423 (форма Ф) на суму 200111,53 грн та 27.04.2023 року № 2-1423 (форма Ф) на суму 321602,64 грн, які були надіслані позивачці на поштову адресу: с. Ташине, Миколаївський район, Миколаївська область та отримані 21.09.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу № 084.

Також податковим органом була прийнята податкова вимога від 11.04.2023 р. №0-1429 на суму 512670,59 грн, яка була надіслана позивачці на поштову адресу: с. Ташине, Миколаївський район, Миколаївська область та отримана 12.10.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу № 440.

Судом встановлено, що з метою стягнення з позивачки відповідного податкового боргу відповідач звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду про стягнення з позивачки на користь місцевого бюджету в рахунок погашення податкового боргу з орендної плати з фізичних осіб у сумі 988843,86 гривні. До відповіді на відзив від 15.05.2024 року в адміністративній справі № 400/1493/24 Головне управління ДПС у Миколаївській області додало копію податкової вимоги від 11.04.2023 року № 0-1429 (форма Ф).

Після отримання разом із відповіддю на відзив в адміністративній справі № 400/1493/24 податкової вимоги від 11.04.2023 року № 0-1429 (форма Ф), позивачка оскаржила її до суду першої інстанції.

В обґрунтування поданого позову ОСОБА_1 посилалась на те, що зазначену податкову вимогу вона не отримувала, а про її існування дізналася під час розгляду адміністративної справи № 400/1493/24 про стягнення податкового боргу.

Позивач посилалась на те, що у податковій вимозі вказано місце її проживання: АДРЕСА_3 , тоді як місцем проживання позивача є: АДРЕСА_1 , що підтверджується скан-копією паспорта.

На думку позивача податковий борг у розмірі 512 670,59 грн. не має статусу узгодженого податкового зобов`язання, оскільки вона не отримувала від відповідача жодних податкових повідомлень-рішень.

З огляду на те, що адреса: Миколаївська обл., Березанський район, с. Ташине/0, корп. Не є місцем її реєстрації, позивач вважає, що надіслання податкових документів саме за цією адресою не свідчить про виконання відповідачем умов, встановлених пунктом 42.2 статті 42, пунктом 45.1 ст. 45, пунктом 58.3 статті 58, пункту 59.1 статті 59 ПК України, що, як наслідок, унеможливлює покладення на платника податків обов`язку сплатити податковий борг, визначений відповідачем.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції посилався на те, що податкові повідомлення-рішення, згідно яких позивачці як фізичній особі були нараховані податкові зобов`язання з орендної плати за землю з фізичних осіб за 2022 і 2023 роки були надіслані на її актуальну на той час податкову адресу, дані про яку містилися в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків, а саме: с. Ташине, Березанська територіальна громада, Березанський (Миколаївський) район, Миколаївська область. Суд також встановив, що вищенаведені податкові повідомлення-рішення були отримані, що підтверджується рекомендованими повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу № 450 і № 084, а тому такі податкові повідомлення-рішення вважаються належним чином врученими позивачці.

У зв`язку з виникнення у позивачки податкового боргу відповідач виставив їй податкову вимогу від 11.04.2023 року № 0-1429 (форма Ф) на суму 512670,59 грн, яка була надіслана позивачці на її податкову адресу: с. Ташине, Миколаївський район, Миколаївська область, та отримана 12.10.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу № 440.

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач правомірно виставив позивачці оскаржувану податкову вимогу та надіслав її на податкову адресу позивачки, дані про яку містилися в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне:

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) грошове зобов`язання платника податків сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Згідно п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до абзацу першого пункту 286.5 статті 286 ПК України нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, разом із детальним розрахунком суми податку, який, зокрема, але не виключно, має містити кадастровий номер та площу земельної ділянки, розмір ставки податку та розмір пільги зі сплати податку.

Положеннями п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України визначено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Пунктом 57.2 статті 57 ПК України встановлено, що у разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних з порушенням податкового законодавства, та надсилає (вручає) податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум платнику податку, такий платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму податкового зобов`язання у строки, визначені в цьому Кодексі та в статті 297 Митного кодексу України, а якщо такі строки не визначено, протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування.

Строки сплати орендної плати за землю закріплені статтею 287 ПК України. Так, згідно пункту 287.5 статті 287 ПК України податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Таким чином після отримання податкового повідомлення-рішення у платника податків виникає обов`язок зі сплати визначених у ньому грошових зобов`язань у строки, встановлені ПК України, крім випадків, коли такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.

В свою чергу, у разі не виконання платником податків обов`язку щодо своєчасної сплати узгодженої суми податкового зобов`язання контролюючий орган в силу компетенції, встановленої нормами Податкового кодексу України, здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків.

Пунктом 59.1 статті 59 ПК України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), а заходи, спрямовані на погашення (стягнення) податкового боргу, не застосовуються, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Згідно п. 59.3 ст. 59 ПК України, податкова вимога разом з детальним розрахунком суми податкового боргу надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Пунктом 59.5 ст. 59 ПК України визначено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , контролюючий орган вказував на те, що складенню та направленню позивачці оскаржуваної податкової вимоги про сплату податкового боргу передував факт виникнення у неї податкового боргу (суми узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк), у зв`язку з несплатою визначених у податкових повідомленнях-рішеннях № -1423 від 04.10.2022 року та № -1423 від 04.10.2022 року податкових зобов`язань з орендної плати в сумі 512 635,17 грн., а також не сплати податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які власниками житлової нерухомості (18010200) у розмірі 35,42 грн.

У підтвердження узгодженості податкових зобов`язань контролюючий орган надав докази вручення позивачці зазначених вище податкових повідомлень-рішень, а саме копії рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень з відміткою про отримання 05.01.2023 року

Позивач в свою чергу вважає, що податкові повідомлення-рішення не є узгодженими через направлення їх не на адресу її місцезнаходження.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів встановила, що податкові повідомлення-рішення від 04.10.2022 року № -1423 та № -1423 були надіслані позивачці на поштову адресу: с. Ташине, Березанський (на сьогодні Миколаївський район), Миколаївська область.

Відповідно до п. 58.3 ст. 58 ПК України, податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Положеннями п.п. 42.2 ст. 42 ПК України передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Пунктом 42.3 статті 42 ПК України визначено, що якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.

Відповідно до абзаців першого-третього пункту 45.1 статті 45 ПК України платник податків фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Згідно п. 70.1 ст. 70 ПК України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, формує та веде Державний реєстр фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр).

Підпунктом 70.2.4 пункту 70.2 статті 70 ПК України встановлено, що до облікової картки фізичної особи - платника податків та повідомлення вноситься інформація про місце проживання.

Відповідно до пункту 70.7 статті 70 ПК України фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення, протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Наказом Міністерства фінансів України від 29 вересня 2017 року №822 затверджено Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (зареєстроване в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2017 року за №1306/31174) (далі - Положення №822), розділом IX якого регламентовано порядок подання заяви про зміну даних, які вносяться до облікової картки та повідомлення.

Згідно з пунктами 1-4 розділу IX Положення №822 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати до контролюючих органів відомості про зміну даних, які вносяться до Облікової картки або Повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання Заяви за формою № 5ДР (додаток 12) або Заяви за формою № 5ДРП (додаток 13) відповідно.

Фізичні особи подають зазначені заяви особисто або через представника до контролюючого органу за своєю податковою адресою (місцем проживання), а у разі зміни місця проживання - до контролюючого органу за новим місцем проживання. Фізичні особи, які тимчасово перебувають за межами населеного пункту проживання, подають зазначені заяви особисто або через представника до будь-якого контролюючого органу.

Для заповнення Заяви використовуються дані документа, що посвідчує особу, та інших документів, які підтверджують зміни таких даних.

Внесення змін до Державного реєстру та окремого реєстру Державного реєстру здійснюється протягом трьох робочих днів від дня подання фізичною особою Заяви за формою № 5ДР або Заяви за формою № 5ДРП до контролюючого органу за своєю податковою адресою (місцем проживання). У разі звернення до будь-якого контролюючого органу строк внесення змін до Державного реєстру може бути продовжено до п`яти робочих днів.

З огляду на викладене, процедура внесення змін до Державного реєстру та даних облікової картки пов`язується саме з виконанням фізичною особою як платником податків свого обов`язку щодо звернення до контролюючого органу із відповідною заявою за формою №5ДР.

Судом встановлено, що відповідно до даних Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, на момент винесення податкових повідомлень-рішень місцем проживання позивачки було с. Ташине, Березанська територіальна громада, Березанський (Миколаївський) район, Миколаївська область. Дана інформація була внесена до ДРФО 05.01.1997 року та в подальшому змінена лише 28.04.2024 року.

В свою чергу, з наявної в матеріалах електронної справи відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру від 23.07.2024 року № 702556, отриманої на запит судді Ярощука В.Г. з метою визначення підсудності справи, вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 01.11.2016 року. В свою чергу, відомості про зміну реєстраційних даних були внесені до Державного реєстру фізичних осіб, який ведеться податковим органом, лише 28.04.2024 року.

Таким чином суд першої інстанції вірно зазначив, що податкові повідомлення-рішення були направлені контролюючим органом на податкову адресу (адресу проживання позивачки), дані про яку містилися в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків, а саме: с. Ташине, Березанська територіальна громада, Березанський (Миколаївський) район, Миколаївська область, а тому вважаються направленими з дотриманням вимог п.п. 42.2 ст. 42 ПК України.

З огляду на те, що саме на платника податку (фізичну особу) покладено обов`язок із повідомлення контролюючого органу про зміну ним свого місця проживання/місцезнаходження (податкової адреси), невиконання такого обов`язку позбавляє його можливості посилатися на обставини невручення йому відповідних документів, якщо такі документи були направлені на визначену при взятті на облік податкову адресу.

Надіслані контролюючим органом рекомендованим листом з повідомленням про вручення податкові повідомлення-рішення та/або податкова вимога на податкову адресу платника податків, яка відповідає даним Державного реєстру та облікової картки, вважаються врученими також у разі неможливості вручення адресату такого відправлення після проставлення поштовим органом відповідної відмітки з датою та причиною невручення.

Суд першої інстанції вірно вказав на те, що згідно висновків Верховного Суду, контролюючий орган, не маючи інших правових механізмів для отримання персональних даних про платника податків, вправі розраховувати на актуальність (відповідність) даних облікової картки, а платник податків, у разі невиконання обов`язку по інформуванню про їх зміну, має нести ризик настання негативних наслідків такої поведінки.

Вказаний правовий висновок підтриманий Верховним Судом у постановах від 12.02.2020 у справі № 826/17798/18, від 23.09.2021 у справі № 640/8096/19, від 26.07.2022 у справі № 640/3437/21, від 16.11.2023 у справі № 420/8162/23 та від 31.01.2024 у справі № 260/2683/21, від 27.10.2020 у справі №813/3922/17.

Крім того колегія суддів звертає увагу на те, що податкові повідомлення-рішення від 04.10.2022 року № -1423 та № -1423, які направлялись на адресу позивачки: с. Ташине, Миколаївський район, Миколаївська область, були вручені адресату, що підтверджується рекомендованими повідомленням про вручення поштового відправлення №450 і № 084 з відміткою про отримання та засвідчені підписом працівника об`єкта поштового зв`язку.

Таким чином доводи позивача про неузгодженість податкових повідомлень-рішень є безпідставним та спростовуються наявними в матеріалах електронної справи доказами.

З огляду на повернення рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень №450 і № 084 з відміткою про вручення адресату, несплати позивачем у визначені ПК України строки узгоджених грошових зобов`язань згідно податкових повідомлень-рішень від 04.10.2022 року № -1423 та № -1423, а також не оскарження позивачем зазначених вище податкових повідомлень-рішень у визначеному законодавством порядку, у контролюючого органу на підставі п. 59.1 ст. 59 ПК України виникли правові підстави для складання та направлення на адресу ОСОБА_1 оскаржуваної податкової вимоги від 11.04.2023 року № 0-1429.

Судом встановлено, що згідно ІКП за ОСОБА_1 станом на час прийняття податкової вимоги рахувався податковий борг у розмірі 512 635,17 грн. по орендній платі з фізичних осіб у розмірі 512 635,17 грн. (312 523,64 грн. згідно податкового повідомлення-рішення від 04.10.2022 року № -1423 за вирахуванням наявної у позивача переплати на суму 9079 грн. та 2001111,53 грн. згідно податкового повідомлення-рішення від 04.10.2022 року № -1423).

Крім того згідно детального розрахунку суми податкового боргу до податкової вимоги від 11.04.2023 року № 0-1429 за позивачкою рахувався податковий борг у сумі 35,42 грн. з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості.

У зв`язку з наявністю податкового боргу, несплаченого та неоспореного позивачкою у встановлені строки, контролюючим органом правомірно складено податкову вимогу на суму 512 670,59 грн. та направлено її на адресу місця реєстрації позивачки, відомості про яку містились в її обліковій картці.

Враховуючи викладене суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання протиправною і скасування податкової вимоги від 11.04.2023 року № 0-1429 та, відповідно, про відсутність підстав для задоволення поданого ОСОБА_1 позову.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик

Суддя: О.А. Шевчук