Справа № 160/29227/24
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2025-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

13 лютого 2025 рокуСправа №160/29227/24

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боженко Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі клопотання представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №160/29227/24 за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до відповідача-1: ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ), до відповідача-2: Комісії з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу при ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 січня 2025 року позов ОСОБА_1 по справі №160/29227/24 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Комісії з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу при ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо нездійснення розгляду заяви ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Зобов`язано Комісію з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу при ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянути заяву ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

29 січня 2025 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано заяву про ухвалення додаткового рішення, яка надійшла від представника позивача в підсистемі «Електронний Суд». Заява обґрунтована необхідністю розподілу судових витрат в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, а також судового збору. До заяви додано докази її направлення відповідачу.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року призначено заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №160/29227/24 до розгляду в порядку письмового провадження.

12 лютого 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від представника відповідача-1 надійшли заперечення проти заяви позивача. Відповідач-1 зазначає, що заявлена сума витрат на правничу допомогу є явно завищеної для даної категорії справ. При цьому такі справи не є складними. Отже, сплачена позивачем сума на професійну правничу допомогу не є співмірною із складністю справи та іншими істотними обставинами, а тому вартість такої послуги в даному випадку є необґрунтованою та явно завищеною.

Відповідно до частини 3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Розглянувши питання про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Частиною 1 статті 247 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено можливість вирішення судом питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Аналогічна норма міститься у статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до пункту 3 частини 1 якої суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини 1 та частини 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1-7 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За клопотанням іншої сторони суд може зменшити витрати на професійну правничу допомогу згідно ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, в той час як критерії, визначені ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судом застосовуються незалежно від наявності такого клопотання чи будь-яких заперечень іншої сторони у справі.

Змістовно аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі №922/1964/21, що є релевантним до обставин цієї справи виходячи з тотожності відповідних положень законодавства.

Також суд зазначає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню незалежно від того чи їх фактично сплачено, чи вони тільки підлягають сплаті, що підтверджується послідовною практикою Касаційного адміністративного суду (наприклад, постанова від 16.02.2023 року по справі №520/562/19).

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу до суду надано:

1) Договір про надання правничої допомоги від 28.10.2024 року №148 (далі Договір);

2) Акт виконаних робіт (надання послуг) за Договором від 29.10.2024 року (далі Акт);

3) Платіжна інструкція від 28.10.2024 року №МВ12174634 (далі Квитанція);

Договором погоджено надання позивачу правничої допомоги у Дніпропетровському окружному адміністративному суді. За п. 3.4. Договору об`єм та кількість наданих послуг підтверджуються Актом.

Пунктом 3.1. Договору вартість послуг за Договором визначено як 15000,00 грн.

За Актом надано послуг на 16500,00 грн:

1) юридична консультація 30 хвилин;

2) написання і відправка позовної заяви - 08 годин 00 хвилин.

Вартість послуг 2000 грн/год.

Згідно Квитанції позивач сплатив за послуги 16500,00 грн згідно Договору.

Згідно п. 1 ч. 9 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.

Застосовуючи критерії згідно ч. 9 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд констатує відсутність пов`язаності наданих доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу з розглядом саме даної справи.

В Акті зазначені послуги також жодним чином не можуть бути пов`язані з цією справою - відсутня ані конкретизація відповідача, ані предмета позову, ані будь-які інші ознаки, які б дозволяли однозначно пов`язати конкретну правничу допомогу з конкретною справою.

Як наслідок, надані докази фактично мають загальний характер та можуть стосуватися будь-якої справи за участі позивача в Дніпропетровському адміністративному окружному суді.

Відповідно до ч. 3 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Такий опис до суду не надано.

Окрім цього, згідно ч. 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги.

В Договорі фактично передбачено порядок обчислення гонорару адвокату у фіксованому розмірі вказано конкретну суму, при цьому відсутні жодні згадування про вартість послуг за годину та такий порядок обчислення гонорару.

В свою чергу за Актом послуги вже обчислюються за погодинною оплатою.

При цьому вартість послуг за Актом та за Договором не співпадає, розумне обґрунтування такої розбіжності відсутнє.

За таких обставин суд не визнає такі судові витрати пов`язаними з цією справою, в зв`язку з чим у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу належить відмовити.

Також позивач зазначав про необхідність розподілу витрат щодо сплати судового збору.

Водночас, у рішенні суду вказано: «суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору».

Згідно п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Отже, сума 1211,20 грн, сплачена згідно квитанції від 28.10.2024 року, є надмірно сплаченою та може бути повернута позивачу за його клопотанням у відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 134, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №160/29227/24 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко