Справа № 494/33/25
Суддя: Рябчун А. В.
Дата ухвалення: 2025-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Березівський районний суд Одеської області
11.02.2025
Справа № 494/33/25
Провадження № 2-а/494/4/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року м. Березівка Одеської області

Березівський районний суд Одеської області у складі:

головуючої судді - Рябчун А. В.,

за участі секретаря судових засідань Авдєєвої С. В.,

представника відповідача Тимчука Д. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Березівка в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Березівського районного суду Одеської області суду із вищевказаним адміністративним позовом, у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення № 1280 від 09 грудня 2024 року про накладення на нього адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210 КУпАП, закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210 КУпАП, вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

В обґрунтування позову посилається на те, що постановою про адміністративне правопорушення № 1280 від 09 грудня 2024 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210 КУпАП. Вважає зазначену постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Позивач посилається на те, що в оскаржуваній постанові зазначено, що: «03 грудня 2024 року близько 11:40 год. в ході здійснення особистого прийому громадян відповідальними особами ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено, що військовозобов?язаний ОСОБА_1 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на військовому обліку не перебуває. Зазначене свідчить про те, що військовозобов?язаний порушив правила військового обліку в умовах особливого періоду».

Вказує, що відповідач у протоколі про адміністративне правопорушення № 163 від 03 грудня 2024 року та в оскаржуваній постанові зазначив факти, які не відповідають фактичним обставинам та не становлять склад адміністративного правопорушення передбаченого частиною 3 статті 210 КУпАП, оскільки:

1. він, ОСОБА_2 , фактично перебував на військовому обліку, що підтверджується Витягом від 17 червня 2024 року № 2024 з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов?язаних та резервістів, де зазначалося про статус військового обліку - «на обліку», територіальний центр комплектування та соціальної підтримки - « ІНФОРМАЦІЯ_3 (Миколаївка)».

Згідно військово-облікового документу, 05 грудня 2024 року він пройшов військову-лікарську комісію (ВЛК).

2. Навіть, якби він не стояв на військовому обліку, обов?язок стати на військовий облік виникає у військовозобов?язаного після виконання процедури його виклику до ТЦК та СП.

Відповідач не викликав його у встановлений строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік відповідно до зазначеного Порядку. Згідно пункту 21 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізацій, та особливий період затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, «за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов?язані зобов?язані з?являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов?язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

3. Відповідач не повідомляв його про дату і час розгляду адміністративної справи, а саме про те, що розгляд адміністративної справи відбудеться 09 грудня 2024 року.

В протоколі повідомлялося про розгляд адміністративної справи на 06 грудня 2024 року, проте, фактично 06 грудня 2024 року розгляду не відбулося, а відбувся розгляд 09 грудня 2024 року, про що він не був повідомлений.

Ураховуючи зазначене, ОСОБА_1 просить суд задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Рух справи

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 січня 2025 року справу передано головуючому судді Рябчун А. В.

Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 09 січня 2025 року відкрито провадження у вказаній справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Розгляд справи призначено на 04 лютого 2025 року.

13 січня 2025 року від позивача ОСОБА_1 на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника.

Відповідно до довідкового листа від 04 лютого 2025 року сторони в судове засідання не з`явилися, слухання справи відкладено на 11 лютого 2025 року.

Доводи особи, яка подала відзив на позовну заяву

У січні 2025 року представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_4 подав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що підстав для задоволення позову немає, оскаржувана постанова відповідає вимогам законодавства, відтак скасуванню не підлягає.

Посилається на те, що військовозобов`язаний ОСОБА_3 з 27.01.2016 року перебував на обліку призовників ІНФОРМАЦІЯ_2 та 09.10.2024 року досяг 25-річного віку. Розпорядженням ІНФОРМАЦІЯ_2 № 248 від 25.09.2024 року, Миколаївську селищну раду Березівського району Одеської області зобов?язано оповістити та забезпечити його прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 09.00 годину 10.10.2024 року для здійснення передбаченої чинним законодавством процедури виконання військового обов?язку ОСОБА_1 - взяття його на військовий облік військовозобов?язаних, уточнення облікових даних, отримання військово-облікового документу, ознайомлення з правилами військового обліку під особистий розпис, визначення ступеня придатності до військової служби та інших питань.

На вказані у розпорядженні час та дату ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 не прибув та про причини, що унеможливили його прибуття не повідомив.

Згідно інформації Миколаївської селищної ради від № 01-22/2643 від 30.10.2024 року, наданої за наслідками виконання розпорядження стало відомо, що ОСОБА_1 за місцем реєстрації не проживає. Отже, відповідач вважає, що неприбуття ОСОБА_1 за викликом ІНФОРМАЦІЯ_2 для взяття на військовий облік військовозобов?язаних та отримання військово-облікового документа свідчить про порушенням ним встановлених правил військового обліку, вчинених в умовах особливого періоду та умисного невиконання своїх громадянських обов?язків.

Щодо стягнення судових витрат зазначає, що такі не підлягають стягненню, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_5 не є окремою юридичною особою, не має самостійного балансу, реєстраційних рахунків в органах Казначейства, та не є розпорядником бюджетних коштів відповідного рівня.

Фактичні обставини справи

Дослідивши письмові матеріали справи, зібрані у справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до Витягу № 2024 від 17 червня 2024 року з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , статус військового обліку на обліку, вид військового обліку призовник, ТЦК та СП ІНФОРМАЦІЯ_3 (Миколаївка).

Відповідно до інформації з додатку «Резерв+» від 29 грудня 2024 рок щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ТЦК та СП ІНФОРМАЦІЯ_3 (Миколаївка), дата ВЛК 05.12.2024 року, постанова ВЛК придатний до служби у в/ч забезпечення. ТЦК та СП. ВВНЗ, НЦ, закладах (установах), медпідрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, ОЗ, охорони.

Судом встановлено, що постановою т. в. о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 полковника ОСОБА_4 про адміністративне правопорушення № 1280 від 09 грудня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17 000 грн.

У вказаній постанові зазначено, що 03 грудня 2024 року близько 11:40 год. в ході здійснення особистого прийому громадян відповідальними особами ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено, що військовозобов?язаний ОСОБА_1 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на військовому обліку не перебуває. Зазначене свідчить про те, що військовозобов?язаний порушив правила військового обліку в умовах особливого періоду.

Участь сторін у розгляді справи

Позивач ОСОБА_1 в судові засідання не з`явився, 13 січня 2025 року, 06 лютого 2025 року подав заяви про розгляд справи за його відсутності та відсутності його представника.

Представник відповідача у судовому засіданні 11 лютого 2025 року позов заперечив та зазначив, що позивач, як військовозобов`язаний, зобов`язаний дотримуватися правил військового обліку. Позивач не став на облік у ІНФОРМАЦІЯ_8 як військовозобов`язаний після досягнення 25 років. При цьому спростовував доводи позивача про неналежне повідомлення про розгляд справи 09 грудня 2024 року.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення

Суд, розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 , оцінивши безпосередньо, всебічно, повно та об`єктивно досліджені під час судового розгляду письмові докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що державні органи та їх посадові особи діють у спосіб, в межах повноважень та на підставах, передбачених Конституцією України та Законами України.

Стаття 254 КУпАП встановлює, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтями 258 цього Кодексу.

За приписами статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені ТЦК та СП розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники ТЦК та СП.

Частиною 1 статті 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Частиною 2 зазначеної статті передбачено відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Частина 3 статті 210 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 69/2022 оголошено загальну мобілізацію, яку провести протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.

Воєнний стан та загальна мобілізація у встановленому законодавством України порядку неодноразово продовжувалися і станом на 18 травня 2023 року в Україні введений воєнний стан та загальна мобілізація.

З 18 березня 2014 року в Україні діє особливий період, який розпочався з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» і триває дотепер.

Відповідно до абзацу 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з пунктом 1 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487 (далі Порядок № 1487), цей Порядок визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації).

Відповідно до пункту 47 Порядку № 1487 у разі отримання розпоряджень районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки (додаток 13, для призовників - додаток 17 до Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 березня 2002 р. № 352) щодо оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки керівники (голови) державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій зобов`язані:

- видати наказ (розпорядження) про оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, довести його до відома таких осіб під особистий підпис у частині, що стосується їх прибуття до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки у визначені ним строки, та надіслати копію наказу (розпорядження) у триденний строк до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки;

- вручити призовникам, військовозобов`язаним та резервістам повістки про явку за викликом до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки (за наявністю);

- письмово повідомити з наданням витягів з наказів (розпоряджень) відповідним районним (міським) територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, органам СБУ, підрозділам Служби зовнішньої розвідки про осіб з числа призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які тимчасово непрацездатні, перебувають у відпустці або у відрядженні;

- забезпечити здійснення контролю за результатами оповіщення та прибуттям призовників, військовозобов`язаних та резервістів до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки.

Підпунктом 2 пункту 1 Додатку 2 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» Порядку № 1487 визначено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до пункту 3 Додатку 2 до Порядку № 1487 призовники, військовозобов`язані та резервісти за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття або недбале зберігання військово-облікових документів, яке спричинило їх втрату, притягуються до адміністративної відповідальності згідно із Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до частини 1 статті 22 цього Закону громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

За статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Таким чином, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення), повинне бути належним чином зафіксоване.

У розумінні статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності покликань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення, суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою. У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи (стаття 256 КУпАП).

Згідно зі статтею 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Стаття 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Частиною 2 статті 58 Конституції України передбачено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно статті 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно пункту 3 частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Мотивована оцінка і висновки суду

Суд зазначає, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а також відповідати принципу законності. Чинним законодавством заборонено притягнення особи до адміністративної відповідальності, якщо на момент подій адміністративна відповідальність не була передбачена певною нормою КУпАП, адже закони, що встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

В цій же справі судом встановлено, що позивач відповідно до Витягу № 2024 від 17 червня 2024 року з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з`явився до Центу надання адміністративних послуг Миколаївської селищної ради Одеської області з метою оновлення даних. При цьому встановлено статус військового обліку ОСОБА_1 на обліку, вид військового обліку призовник, ТЦК та СП ІНФОРМАЦІЯ_3 (Миколаївка).

У інформації з додатку «Резерв+» від 29 грудня 2024 рок щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зазначено: ТЦК та СП ІНФОРМАЦІЯ_3 (Миколаївка), дата ВЛК 05.12.2024 року, постанова ВЛК придатний до служби у в/ч забезпечення. ТЦК та СП. ВВНЗ, НЦ, закладах (установах), медпідрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, ОЗ, охорони.

Відповідно до розпорядження № 248 від 25.09.2024 року голову Миколаївської селищної ради зобов`язано повідомити, зокрема ОСОБА_1 , про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 19.10.2024 року о 09:00 год. На вказане розпорядження Миколаївською селищною радою надано відповідь про те, що за вказаною адресою ОСОБА_1 не проживає. Надалі ІНФОРМАЦІЯ_5 надіслано на адресу ОСОБА_1 повістку № 1120447 про виклик на 24.11.2024 року на 09:00 год. Вказаний рекомендований лист повернуто з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно з п.41 Порядку проведення призову громадян на військову службу підчас мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних.

Отже, враховуючи зазначене, ОСОБА_1 належно викликався до ІНФОРМАЦІЯ_4 для уточнення даних.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявою на видачу військово-облікового документу 03 грудня 2024 року. В цей же день, 03 грудня 2024 року, щодо ОСОБА_1 складено протокол № 163, в якому зазначено, що останній порушив правила військового обліку, а саме на військовий облік військовозобов`язаних не став та не отримував військово-облікового документу. При цьому ОСОБА_1 повідомлено про розгляд справи про адміністративне правопорушення 06 грудня 2024 року. На розгляд справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 06.12.2024 року не з`явився, про причини неявки до ІНФОРМАЦІЯ_4 не повідомив. Розгляд справи перенесено на 09 грудня 2024 року.

В матеріалах справи відсутні докази про повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо нього, перенесене на 09 грудня 2024 року. Зазначене підтвердив в судовому засіданні представник відповідача, посилаючись на повідомлення ОСОБА_1 у телефонному режимі.

Відповідно до частини 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За правилами статті 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Згідно зі статтею 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Верховний Суд у постановах від 31.03.2021 року у справі № 676/752/17, від 21.03.2019 року у справі № 489/1004/17, від 30.01.2020 року у справах № 308/12552/16-а та № 482/9/17, від 06.02.2020 року у справі № 205/7145/16-а зробив такі висновки: «Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення».

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 03 грудня 2024 року № 163 позивача було викликано на розгляд його справи про адміністративне правопорушення на 06 грудня 2024 року, отже, він був повідомлений про дату час та місце розгляду справи своєчасно. Таким чином, відповідачем було виконано обов`язок повідомлення особи про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення, та позивачеві надано час для підготовки свого захисту та подання заперечень на протокол, ознайомлення з доказами тощо. Натомість, на розгляд справи 06 грудня 2024 року позивач не з`явився. Матеріали справи не містять доказів про те, що на розгляд справи про адміністративне правопорушення, призначений на 06.12.2024 року, ОСОБА_1 прибув, проте розгляд справи не відбувся з причин, що не залежать від ОСОБА_1 .

Докази, надані сторонами по справі, мають бути належним чином досліджені судом із наданням їм відповідної правової оцінки на предмет їх належності і допустимості, повноти та достатності для визнання правомірності дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Суд також враховує, що у Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого, звертається увага на те, що виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту.

Отже, суд вважає, що позивачем не було доведено своєї невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, в той час як відповідачем було надано вичерпні докази на користь винуватості позивача у вчиненні ним правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210 КУпАП. При цьому суд відхиляє як необгрунтовані посилання позивача про неналежне повідомлення про розгляд справи про адміністративне правопорушення. Також не знайшли свого підтвердження доводи про незаконність оскаржуваної постанови, оскільки в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 станом на дату складення протоколу про адміністративне правопорушення від 03.12.2024 року на обліку як військовозобов`язаний не перебував, військово-облікові документи не отримував. Вказана обставина також підтверджується наявними у матеріалах справи документами.

З огляду на викладене, позовні вимоги є та такими, що підлягають залишенню без задоволення.

Керуючись ст.9,19,77,78,242-246,250,293,295 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Копію рішення направити учасникам справи.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації:

АДРЕСА_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_9 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя А. В. Рябчун