Справа № 280/7656/24
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2025-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 лютого 2025 року м. Дніпросправа № 280/7656/24
Суддя І інстанції Сацький Р.В.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Шальєвої В.А., Іванова С.М.,

за участю секретаря судового засідання: Дивнич Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування наказу зобов`язання вчинити певні дії , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним позовом до суду в якому просив визнати рішення начальника ГУ НП в Запорізькій області Артема КИСЬКО оформлене наказом № 1304 від 08.08.2024 «Про застосування дисциплінарного стягнення» яким до майора поліції ОСОБА_1 - т.в.о. начальника відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СВ Запорізького районного управління поліції (який до 11.07.2024 наказ ГУНП № 487 о/с перебував на посаді начальника відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Запорізького районного управління поліції) застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани - незаконним та скасувати його з наступним занесенням відомостей про його скасування до особової справи ОСОБА_2 .

В обґрунтування позову посилається на відсутність в його діях складу дисциплінарного проступку.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26 вересня 2024 року позовні вимоги було задоволено.

Не погодившись з даним рішенням суду першої інстанції Головне управління Національної поліції в Запорізькій області подало на нього апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Апеляційна скарга мотивована тим, що посилання суд першої інстанції про те, що дисциплінарною комісією не в повному обсязі досліджено обставини події та неналежно надано оцінку подіям не відповідає дійсності. Суд першої інстанції досить поверхнево вивчив докази у даній справі та прийшов до помилкового висновку про задоволення позову. Вказує, що жодним доказом наявним у матеріалах даної справи, факт присутності ОСОБА_1 , як керівника, на місці події не встановлено. Суд першої інстанції у рішенні не відобразив наданих пояснень свідка ОСОБА_3 по суті, зокрема, не зазначив причини не прийняття відповідних пояснення та не покладення їх в основу оскаржуваного рішення. Вказує, що ОСОБА_3 у судовому засіданні, пояснив, що він прибув до місця розташування Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області 28.04.2024 за викликом ОСОБА_1 . Після прибуття до підрозділу поліції свідок бачив, що Позивач знаходився у своєму робочому кабінеті, в той час, як слідчий ОСОБА_4 був присутній на місці події та проводив першочергові слідчі дії, а саме огляд місця події. Зокрема, на питання представника відповідача, чи відомо йому про те, що ОСОБА_1 виїжджав на місце події 28.04.2024 свідок ОСОБА_3 повідомив, що йому про цей факт невідомо. Однак, свідок повідомив, що зі слів ОСОБА_1 він був присутній на місці події. Суд першої інстанції односторонньо дослідив матеріали даної справи, оцінив виключно докази та позицію сторони Позивача, при цьому, докази подані Відповідачем на підтвердження позиції ГУНП не оцінив, мотиви відхилення або не врахування відповідних доказів (поданих Відповідачем) у рішенні суду не зазначив. З огляду на що, вважає що суд першої інстанції поверхнево вивчив обставини справи, не дослідив докази та не надав їм належну оцінку, що потягло за собою винесення незаконного рішення, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що не зважаючи на те, що відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, злочин передбачений ч. 3 ст. 286 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, викликав суспільний резонанс та підозрювану особу затримано в порядку ст. 208 КПК України, слідчий ОСОБА_4 , нехтуючи положеннями ст. 177,183, 184 КК України та усною вказівкою керівництва відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Запорізькій області, при цьому обґрунтовуючи наявність підстав та ризиків про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, звертається до суду з клопотанням про обрання більш м`якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, а позивач ОСОБА_1 не здійснює контроль за діями підлеглого ОСОБА_4 . Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги не надав оцінку тому, що ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності саме за неналежний контроль за діями підлеглого - ОСОБА_4 , якого було притягнуто до відповідальності наказом ГУНП від 08.08.2024 № 1304 та який також оскаржує наказ про притягнення до дисциплінарної ( права № 280/7915/24).

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити у її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник Головного управління Національної поліції в Запорізькій області підтримала вимоги апеляційної скарги з викладених у ній підстав, позивач просив відмовити у її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 08.08.2024 ГУНП в Запорізькій області прийнято наказ № 1304 «Про застосування дисциплінарного стягнення».

Вказаним наказом за допущені порушення вимог п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. п. 1, 2 ч. 3 ст. 1 Закону України «Про дисциплінарний статут Національної поліції», ст. 2, 9, 39 КПК України, п.п. 1,9 ч. 4 р. V, п.п. 1, 4, 6 п. 3, п. 5 Розділу VI наказу МВС від 06.07.2027 № 570 «Про організацію діяльності слідчих підрозділів Національної поліції України», неналежний контроль та діями підлеглого під час обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження №000829 від 28.04.2024, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 286 КК України, відповідно до ч. 12 ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, до т.в.о. начальника відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СВ Запорізького районного управління поліції (який до 11.07.2024 наказ ГУНП № 487 о/с перебував на посаді начальника відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Запорізького районного управління поліції) майор поліції ОСОБА_1 (0091122), до якого відповідно до наказу наказ ГУНП № 767 від 16.05.2024 застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани, застосувано дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани.

На момент призначення та проведення службового розслідування ОСОБА_1 займав посаду начальника відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Запорізького районного управління поліції.

Вказане відділення не є територіальним (відокремленим) підрозділом Національної поліції України оскільки структурно входить до складу слідчого відділу Запорізького районного управління поліції. В даному випадку саме Запорізьке районне управління і є тим територіальним (відокремленим) підрозділом Національної поліції України у складі якого наявний слідчий відділ у відповідності до Наказу № 570 «Про організацію діяльності слідчих підрозділів Національної поліції України» від 06.07.2017.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, визначаються Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII (далі - Закон України №580-VIII).

За приписами статті 1 Закону України №580-VIII Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України №580-VIII поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно з частинами першою та другою статті 19 Закону України №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження встановлено Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затверджений Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут). Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно з пунктів 4, 5 статті 3 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського, зокрема, безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника.

Розділом ІІІ Дисциплінарного статуту передбачено порядок накладення дисциплінарного стягнення.

Згідно з частини першої статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту встановлено порядок проведення службового розслідування, відповідно до якої службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Відповідно до частини четвертої вказаної статті Дисциплінарного статуту підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Згідно з частини десятої статті 14 Дисциплінарного статуту порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за №1355/32807, затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі - Наказ №893).

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Наказу №893 службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.07.2017 №575, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.07.2017 за №937/30805, затверджено Інструкцію з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні (далі - наказ №575).

Розділом II наказу №575 встановлено порядок організація взаємодії при надходженні до органу, підрозділу поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та реагуванні на них.

Відповідно до частини першої розділу ІІ наказу №575 про надходження до органу, підрозділу поліції заяви або повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення уповноважений працівник чергової частини зобов`язаний негайно доповісти керівникові органу досудового розслідування, який визначає слідчого, що здійснюватиме досудове розслідування, а також поінформувати керівника органу, підрозділу поліції.

Слідчий невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) та розпочати розслідування.

Відповідно до п.3 розділу ІІ наказу №575 начальники ГУНП, їх територіальних (відокремлених) підрозділів є відповідальними за організацію своєчасного направлення на місце події слідчо-оперативної групи (далі - СОГ) у повному складі, інших працівників органу, підрозділу поліції залежно від обставин та характеру вчиненого кримінального правопорушення та доставляння за необхідності до місця події спеціалістів інших органів.

Згідно з п. 4 розділу ІІ наказу №575 після надходження до органу, підрозділу поліції інформації про вчинення кримінального правопорушення та внесення інформації до ЄРДР під керівництвом начальника органу, підрозділу поліції здійснюється комплекс першочергових заходів та невідкладних слідчих (розшукових) дій, у тому числі за дорученням слідчого, спрямованих на встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та з`ясування всіх обставин події.

Відповідно до пункту 4 розділу V наказу №893 службове розслідування має встановити:

наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування;

наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій;

ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок;

обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього;

відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;

вид і розмір заподіяної шкоди;

причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Згідно з пунктом 2 розділу VI наказу №893 підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

Згідно зі статтею 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Пунктом 7 статті 19 Дисциплінарного статуту передбачено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 виконував свої безпосередні обов`язки здійснив особистий виїзд на місце ДТП, що мала місце 28.04.2024 на проїжджій частині Набережної магістралі в м. Запоріжжя за участі водія ОСОБА_5 та пішоходів ОСОБА_6 та Ганоцьку.

Перебуваючи на місці ДТП ОСОБА_1 організував роботу слідчого ОСОБА_4 , та інших підрозділів Національної поліції України.

Так на початковій стадії огляду місця ДТП ОСОБА_1 шляхом надання вказівок працівникам патрульної поліції м. Запоріжжя звільнив проїжджу частину від транспорту, що не мав відношення до ДТП шляхом перекриття проїжджої частини на перехресті Набережної магістралі з вул. Українською. Тим самим було забезпечено збереження слідової інформації, що підлягає фіксації під час огляду місця ДТП.

В подальшому ОСОБА_1 було визначено межі проведення огляду місця ДТП, зафіксовано наявні на проїжджій частині об`єкти, надано вказівки слідчому ОСОБА_7 щодо порядку проведення огляду місця ДТП, необхідності фіксації дорожніх умов, слідової інформації, пошкоджень транспортного засобу, пошкоджень трупів загиблих і т.ін. Також ОСОБА_1 було надано вказівку працівникам патрульної поліції м. Запоріжжя доставки ОСОБА_5 на медичне освідування з метою встановлення можливого факту перебування в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських чи сильнодіючих речовин.

ОСОБА_1 особисто 28.04.2024 о 23 годині 36 хвилин особисто вніс відомості про дорожньо - транспортну пригоду до Єдиного реєстру досудових розслідувань, чим неухильно виконав вимоги ст. 214 КПК України після самостійного виявлення ним обставин, що можуть свідчили про вчинення кримінального правопорушення водієм ОСОБА_5

ОСОБА_1 було надано наказ слідчому ВР ЗСТ СВ ЗРУП ГУНП в Запорізькій області капітану поліції Петруніну В.О. прибути на робоче місце та забезпечити затримання водія ОСОБА_5 у порядку ст. 208 КПК України, що останнім було виконано.

ОСОБА_1 29.04.2024, тобто наступного дня після ДТП було надано письмові вказівки у кримінальному провадженні № 0000829 за ч. 3 ст. 286 КК України за фактом ДТП за участі водія ОСОБА_5 в порядку ст. 39 КПК України.

Постановою начальника СУ ГУНП в Запорізькій області Усманова Р.А. від 28.04.2024 по кримінальному провадженню обов`язок щоденного процесуального контролю при проведенні досудового розслідування по ньому було покладено на ініціатора рапорту службової перевірки начальника ВР ЗСТ СУ ГУНП в Запорізькій області Борща С.Ю.

При цьому як вірно звернув увагу суду першої інстанції ОСОБА_8 займає вищу посаду в порівнянні з посадою ОСОБА_1 , що само по собі передбачає, що саме останній перебував в його підпорядкуванні.

Водій ОСОБА_5 був затриманий органом досудового розслідування в порядку ст. 208 КПК України, та в подальшому у відношенні нього було обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

При погодженні клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 (повідомлення про підозру було вручено протягом 24 годин відповідно до вимог ст. 278 КПК України) було враховано вимоги ст. ст. 176, 177, 178, 181 та 183 КПК України.

Клопотання про запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту слідчим ОСОБА_4 було погоджено з прокурором відповідно до вимог чинного КПК України, як з посадовою особою, що здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням. Жодних письмових вказівок у кримінальному провадженні керівником слідчого відділу Запорізького районного управління та слідчого управління, а також прокурором щодо обрання у відношенні ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не надавалось.

Відповідно до ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора. Прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, здійснює повноваження, передбачені частиною другою статті 36 КПК України.

Відповідно до пункту 1 розділу VI Положення про слідчі підрозділи Національної поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.07.2017 № 570 «Про організацію діяльності органів досудового розслідування Національної поліції України», слідчий - службова особа органу Національної поліції України, уповноважена в межах компетенції, передбаченої КПК України, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі якщо прокурор не доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Тобто в даному випадку КПК України, не заборонено обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , проте не вказує про прямий обов`язок слідчого обирати саме такий запобіжний захід.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчим Гаран Р.П. за погодженням з прокурором при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 , крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, було в сукупності оцінено всі обставини у відповідності до ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

При цьому ОСОБА_5 вперше вчинив тяжкий злочин о 20 годині 40 хвилин 28.04.2024 скоївши наїзд на пішоходів Перепелка та Ганоцьку. Після скоєння кримінального правопорушення маючи об`єктивну можливість залишити місце ДТП (втекти), залишався на місці його вчинення протягом всього часу аж до його затримання в порядку ст. 208 КПК України. Також ОСОБА_5 має певні соціальні зв`язки, які виражаються у наявності цивільної дружини, наявності постійного місця проживання та постійного місця навчання. Відповідно до інформаційно-аналітичних баз Національної поліції України ОСОБА_5 раніше не засуджений. Більш того не мав приводів до органів поліції з урахуванням чого не має негативної репутації. ОСОБА_5 не повідомлено про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а відповідно відсутні відомості про негативні факти недотримання ним умов застосування запобіжних заходів у інших кримінальних провадженнях. Будь-які ризики продовження його злочинної діяльності також були відсутні оскільки вчинене ним кримінальне правопорушення є неумисним. Продовження злочинної діяльності в даному виді кримінальних правопорушень, з урахуванням вищевказаної репутації підозрюваного, є абсурдним. Крім того ОСОБА_5 перебуваючи на місці ДТП записав дані очевидців ДТП (авто МАЗДА що їхало за ним) та надав їх дані слідчому. З урахуванням цього відсутні були підстави вважати, що він може впливати на свідків і т. ін. Крім того після скоєння ДТП водієм ОСОБА_9 на пішохода ОСОБА_10 переїзд його тіла було скоєно щонайменше двома іншими транспортними засобами, що само по собі значно ускладнює доказування заподіяння смерті вказаній особі саме в результаті наїзду на нього водієм ОСОБА_5 . Матеріальний збиток в даному випадку оцінений бути не міг. Цивільні позови у кримінальному провадженні були відсутні. Тобто на момент складання клопотання про обрання у відношенні Мороз запобіжного заходу із обставин, що повинні враховуватись «проти підозрюваного ОСОБА_9 » були тільки тяжкість злочину та покарання за нього.

Тож саме такий запобіжний захід було узгоджено слідчим ОСОБА_4 з прокурором приймаючи до уваги те, що домашній арешт є другим за суворістю після тримання від вартою. Позивач обрання саме такого запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 повністю підтримав, оскільки в даному випадку такий запобіжний захід є законним у відповідності до вимог КПК України. Такий запобіжний захід міг ефективно забезпечити виконання покладених на підозрюваного обов`язків, та відповідав обставинам, що підлягають обов`язковому врахуванню при вирішенні даного питання.

Більш того діючий КПК України, Конституція України, жоден із законів України та інші нормативно-правових акти, що регламентують діяльність поліції, будь-які письмові накази, розпорядження чи будь-які інші нормативно-розпорядчі документи чи підзаконні акти Національної поліції України, КМУ і т. ін. не містять норми, яка прямо зобов`язує слідчого звертатись до слідчого судді чи прокурора з клопотанням саме про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою після затримання особи у порядку ст. 208 КПК України.

Ч. 2 ст. 211 КПК України прямо вказує лише на те, що затримана без ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше шістдесяти годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до суду для розгляду клопотання про обрання стосовно неї запобіжного заходу, що було в повному обсязі виконано слідчим ОСОБА_4 .

Вказані обставини свідчать про те, що при обранні запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 порушень вимог КПК України ОСОБА_1 та слідчим ОСОБА_4 допущено не було, а рішення щодо запобіжного заходу прийнято законно і неупереджено.

Крім того, при вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_5 27.06.2024 відносно останнього обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати місце проживання з 21.00 години до 06.00 годин, тобто фактично пом`якшено попередній запобіжний захід на що вірно звернув увагу суд першої інстанції.

ОСОБА_1 у кримінальному провадженні № 0000829 за ч. 3 ст. 286 КК України 29.04.2024, тобто наступного дня після скоєння ДТП було надано письмові вказівки у відповідності до вимог п. 3 ч. 2 ст. 39 КПК України, які наявні в матеріалах провадження та які за своїм змістом є об`ємними та достатніми для всебічного, повного і неупередженого дослідження обставини кримінального провадження та доказування вини підозрюваного, тобто такими, що відповідають вимогам ст. 9 КПК України.

03.07.2024 у відповідності до вимог п. 3 ч. 2 ст. 39 КПК України аналогічні письмові вказівки було надано заступником начальника СУ ГУНП в Запорізькій області Кулінічем А.В., який є головою дисциплінарної комісії у відповідності до наказу № 771 від 27.06.2024 «Про призначення службового розслідування та призначення дисциплінарної комісії». Серед наданих останнім вказівок відсутня вказівка про призначення судової експертизи біологічних зразків вилучених з нижньої частини автомобіля «BMW 530D» реєстраційний номер НОМЕР_1 , не призначення якої слідчим ОСОБА_4 , відповідно до тексту наказу № 1304 від 08.08.2024, вказується як порушення ним та безпосередньо Позивачем вимог чинного законодавства при проведенні досудового розслідування № 0000829 за ч. 3 ст. 286 КК України.

Надаючи оцінку щодо призначення біологічно експертизи про яку йде мова у тексті наказу № 1304 від 08.08.2024 та вказується як недолік в роботі, суд першої інстанції вірно виходив з того, що її призначення не є обов`язковим у відповідності до вимог ст. 243 КПК України. На стадії проведення досудового розслідування достовірно встановлено на підставі показів свідків, що саме автомобіль «BMW 530D» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_11 здійснив переїзд тіла потерпілого ОСОБА_10 , та що вилучені біологічні зразки належать саме йому. Вказані обставини підтверджено і безпосередньо самим водієм ОСОБА_11 на стадії досудового розслідування. Крім того вилучені біологічні зразки не знищено, а здано до камери схову речових доказів, що дає можливість проведення такої експертизи на будь-якій стадії досудового та судового слідства.

Заявлене клопотання експерта при проведенні судової інженерно транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Транспортно-трасологічні дослідження» Позивачем розцінюється як взаємодія слідчого з експертною установою під час проведення експертизи. Строки досудового розслідування в даному випадку не порушені, та продовжені прокурором до 6 місяців з інших причин, не пов`язаних з проведенням даної експертизи.

Вказані обставини свідчать, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000829 за ч. 3 ст. 286 КК України 29.04.2024 проводиться з дотриманням вимог КПК України.

Вищевикладені обставини справи свідчать, на користь висновку суду першої інстанції, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 (повідомлення про підозру було вручено протягом 24 годин відповідно до вимог ст. 278 КПК України) ОСОБА_1 було враховано вимоги ст. ст. 176, 177, 178, 181, 183 КПК України та забезпечено достатній та належний процесуальний контроль над підлеглим слідчим Гаран Р.П. при вирішенні зазначеного питання.

Будь-яких порушень норм КПК України при обранні запобіжного засобу водію ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000829 підпорядкованим Позивачу слідчим ОСОБА_4 допущено не було. Як наслідок з боку самого Позивача в частині контролю за діями підлеглих під час здійснення досудового розслідування у кримінальних провадження не було допущено неналежного виконання службових обов`язків та порушень вимог п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. п. 1, 2 ч. 3 ст. 1 Закону України «Про дисциплінарний статут Національної поліції», статей 2, 9, 39 КПК України, п.п. 1, 9 ч. 4 р. V, п.п. 1, 4, 6 п. 3, п. 5 Розділу VI наказу МВС від 06.07.2017 № 570 «Про організацію діяльності слідчих підрозділів Національної поліції України».

При цьому допитані судом першої інстанції в якості свідків - прокурор Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_12 , пояснила суду, що відповідно до Кримінально - процесуального кодексу України підстав для обрання більш суворого заходу для водія ОСОБА_5 на час обрання запобіжного заходу не було.

Свідок слідчий ОСОБА_3 пояснив суду - що під час розслідування кримінальної справи № 0000829 ОСОБА_1 надавав відповідні вказівки.

Свідок слідчий ОСОБА_4 пояснив суду, що ОСОБА_1 особисто був присутній на місці скоєння ДТП водієм ОСОБА_5 .

Черговий слідчий ОСОБА_7 особисто був присутнім на місці вчинення кримінального правопорушення та складав протокол огляду місця події.

На питання представника відповідача: чому ОСОБА_1 не записаний в протоколі огляду місця події, свідок ОСОБА_4 пояснив суду, що ОСОБА_1 не приймав особисту участь в огляді місця події, а тому його не потрібно вносити у протокол огляду.

Крім того ОСОБА_1 здійснював процесуальне керівництво під час розслідування кримінальної справи № 0000829.

Виходячи з викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про безпідставне притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, що є підставою для визнання оскарженого наказу протиправним та його скасування.

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки висновків зроблених судом першої інстанції, в рішенні суду першої інстанції правильно дана правова оцінка обставин по справі, правильно застосовані норми матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі.

В повному обсязі постанова складена 12 лютого 2025 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов