Справа № 734/552/24
Суддя: Деркач О. Г.
Дата ухвалення: 2025-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа№734/552/24
Провадження №2-а/751/14/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2025 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Деркача О.Г.,

секретаря судового засідання Курач В.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в справі матеріалами справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі,

В С Т А Н О В И В :

08.02.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Козелецького районного суду Чернігівської області з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД №480523 від 30.01.2024 року.

12.02.2024 року ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду. (а.с.14-15)

20.02.2024 року через систему «Електронний суд» представником відповідача - Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Миткевич Ю.В. до суду подано клопотання про заміну неналежного відповідача Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на Управління патрульної поліції в Чернігівській області ДПП (юридична адреса: 14037, місто Чернігів, вул.Громадська, 66). (а.с.23-24)

19.03.2024 року ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області справу передано на розгляд Бобровицькому районному суду Чернігівської області за територіальною юрисдикцією (підсудністю). (а.с.33-34)

17.04.2024 року ухвалою Бобровицького районного суду Чернігівської області справу передано на розгляд Козелецького районного суду Чернігівської області за територіальною юрисдикцією (підсудністю). (а.с.42)

16.05.2024 року ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області справу передано на розгляд Бобровицького районного суду Чернігівської області за територіальною юрисдикцією (підсудністю). (а.с.49-50)

15.07.2024 року ухвалою Бобровицького районного суду Чернігівської області справу передано на розгляд Деснянському районному суду міста Чернігова за територіальною юрисдикцією (підсудністю). (а.с.59)

24.09.2024 року на виконання ухвали Деснянського районного суду міста Чернігова від 04.09.2024 року дана справа надійшла до Новозаводського районного суду міста Чернігова за територіальною підсудністю.

18.10.2024 року суддею Новозаводського районного суду міста Чернігова Деркачем О.Г. даний адміністративний позов прийнято до свого провадження, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, залучено до участі у справі у якості співвідповідача Департамент патрульної поліції Національної поліції України.

Позов обґрунтовано тим, що 30.01.2024 року постановою відповідача БАД №480523 у справі про адміністративне правопорушення його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. Зазначає, що суть правопорушення полягає в тому, що 30.01.2024 року о 14 год. 42 хв., він керуючи транспортним засобом Skoda Superb, реєстраційним номер НОМЕР_1 , на а/д Київ-Чернігів-Нові Яриловичі в селі Кіпті Чернігівського району, Чернігівської області, рухався в лівій крайній смузі при вільній правій, чим порушив п. 11.2 ПДР України.

Позивач вважає оскаржувану постанову необгрунтованою та винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки він рухався у лівій крайній смузі у зв`язку з тим, що на узбіччі правої крайньої смуги проводились ремонтні роботи, там було розміщені елементи конструкцій, які створювали перешкоди для безпечного руху правою крайньою смугою на цій ділянці дороги і не створював перешкод іншим учасникам руху. Зазначає, що дані обставини інспектор не врахував і отримавши від нього посвідчення водія і техпаспорт на автомобіль виніс оскаржувану постанову. Вказує, що винесенні оскаржуваної постанови було порушено його права, а саме, не було надано можливості скористатись правовою допомогою. Вважає, що жодних належних та допустимих доказів його вини у порушенні п.11.2 ПДР не було надано, а тому постанова БАД №480523 підлягає скасуванню, а провадження закриттю.

11.11.2024 року на адресу суду від представника відповідача - Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Ніколаєць Н., надійшов відзив на позов, в якому остання заперечує проти позову і просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що, 30.01.2024 року о 14 год 42 хв, на а/д М-01 Київ-Чернігів-Нові Яриловичі, 97 км, с.Кіпті, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Skoda Superb, реєстраційним номер НОМЕР_1 , рухався в лівій крайній смузі при вільній правій, чим порушив вимоги п. 11.2 ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.122 КУпП. Зазначає, що аналіз положень п.п.11.2, 11.5 ПДР свідчить про те, що виїзд на крайню ліву смугу на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку у виключних випадках, зокрема, якщо праві смуги зайняті, для дороги ліворуч, розвороту або зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки). При цьому, сам позивач не заперечує, що рухався в лівій крайній смузі при вільній правій, а його посилання на ремонтні роботи, які нібито велися на узбіччі дороги, нічим не підтверджені, а є його суб`єктивною думкою, та суперечать самі собі, адже як зазначає останній, роботи велися на узбіччі, а тому ніяким чином не могли йому створити перешкоди рухатися у крайній правій смузі. Вказані обставини та розгляд справи були зафіксовані за допомогою портативного відеореєстратора поліцейського п/в 474261, проте в зв`язку з спливом 30-ти денного строку його зберігання, відеозапис був видалений автоматично. Вважає, що позивач навмисно не вірно визначив відповідача у даній справі, а також першочергово звернувся з даним позовом до Козелецького районного суду Чернігівської області, хоча справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Вказує, що 30.01.2024 року при розгляді та оформленні адміністративних матеріалів відносно позивача вимоги чинного законодавства, поліцейським витримані, всі обставини з`ясовані, у користуванні правами позивача ніяким чином не обмежено, а тому оскаржувана постанова відповідає встановленій формі. Щодо виправлення в постанові часу складання постанови, з «15 год 45 хв» на «15 год 15 хв», то зазначає, що було допущено механічну помилку, яка була виправлена в присутності позивача та засвідчена особистим підписом інспектора, і вона ніяким чином не впливає на суть вчиненого правопорушення.

На підставі ст. 262 КАС України, розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, встановив наступне.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України державні органи та їх посадові особи діють у спосіб, в межах повноважень та на підставах, передбачених Конституцією України та Законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В силу ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободгарантує особі право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Україна проголошена демократичною, правовою державою, в якій права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (ст. 1, ч. 2 ст. 3 Конституції України).

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Органи законодавчої, виконавчої та судової влади повинні здійснювати свої повноваження у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України (ч. 2 ст. 6 Конституції України).

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.

Судом встановлено, що 30.01.2024 року інспектором взводу №1 роти №3 БУПП в Чернігівській області лейтенантом поліції Редько К.М., винесено постанову серії БАД №480523 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, за порушення п.11.2 ПДР і накладено штраф у розмірі 510 грн. (а.с.9)

Копія постанови була вручена позивачеві після розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Підставою для винесення оскаржуваної постанови стало те, що ОСОБА_2 , 30.01.2024 року о 14 год 42 хв, на а/д М-01 Київ-Чернігів-Нові Яриловичі, 97 км, с.Кіпті, керуючи транспортним засобом Skoda Superb, реєстраційним номер НОМЕР_1 , рухався в лівій крайній смузі при вільній правій, чим порушив вимоги п. 11.2 ПДР України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо) неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За умовами ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

Відповідно до п. 8, 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання та регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (із змінами та доповненнями).

У п. 1.3 Правил дорожнього руху України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна відповідати вимогам статей 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема: необхідно навести докази, згідно яких зроблено висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення і назвати мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник або наведених ним обставин.

Згідно із п. 1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Порядок розташування транспортних засобів на дорозі визначено п.11 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до п. 11.2 Правил дорожнього руху України на дорогах, які мають дві або більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об`їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом.

Згідно п.11.5 Правил дорожнього руху України на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Аналіз вказаних положень свідчить про те, що виїзд на крайню ліву смугу на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку у виключних випадках, зокрема, якщо праві смуги зайняті, для дороги ліворуч, розвороту або зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності регламентовано нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення Правил дорожнього руху (частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Зокрема, протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено, зокрема, до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 258 КУпАП).

Згідно ч.4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Остання, наразі, містить вимоги до змісту постанови про правопорушення.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 р. № 1395.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п. 4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені частиною другою статті 121, частиною другою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (пункт 2 розділу ІІІ).

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Отже, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову (постанова Верховного Суду від 14.03.2018 по справі №760/2846/17; постанова Верховного Суду від 14.02.2018 по справі№536/583/17).

Проте, не виключає обов`язку позивача довести ті обставини, на яких грунтуються його вимоги (правовий висновок Верховного суду, викладений в постанові від 25.06.2020 року по справі №520/2261/19).

Згідно з ч.1 ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

В даному випадку, відповідачем повідомлено суд про неможливість надання відеозапису з портативного відеореєстратора №474261 поліцейського, який здійснював розгляд справи про адміністративне правопорушення, так як строк зберігання відповідного відеозапису скінчився згідно п. 3 розділу VIII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Неможливість надання суб`єктом владних повноважень відповідного відеозапису, на переконання суду, не є виною суб`єкта владних повноважень та є наслідком, першочергово помилкової визначеності позивачем територіальну юрисдикцію (підсудність) іншого суду, в подальшому, передачі справи за територіальною юрисдикцією (підсудністю) між судами першої інстанції.

Між тим, з аналізу вищевикладених положень КУпАП вбачається, що питання наявності чи відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення підлягає встановленню саме під час розгляду уповноваженим суб`єктом справи про адміністративне правопорушення та вирішення питання накладення адміністративного стягнення.

В даному випадку, за відсутності вищезазначених доказів на даній стадії спірних правовідносин, варто враховувати, що для провадження у справах про адміністративні правопорушення характерним є специфічний вид доказу, а саме безпосередні спостереження осіб, уповноважених на складання протоколу (постанови) про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи (позовної заяви), позивач не заперечує, що по а/д М-01 Київ-Чернігів-Нові Яриловичі, 97 км, с.Кіпті, рухався в лівій крайній смузі, а його посилання на ремонтні роботи на узбіччі дороги, нічим не підтверджені, та є його суб`єктивною думкою. При цьому, навіть у разі, якщо допустити даний факт, він не міг бути перешкодою для руху у крайній правій смузі, оскільки роботи проводилися саме на узбіччі дороги.

Окрім того, його не згода з притягненням до адміністративної відповідальності не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від відповідальності.

При цьому, суд зазначає про відсутність у зібраних матеріалах справи будь-яких доказів, якими можливо спростувати зафіксований в оскаржуваній постанові факт руху позивача в лівій крайній смузі при вільній правій.

Щодо доводів позивача про допущені поліцейським порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

В даному випадку, відповідно до вищевикладених положень КУпАП, правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, відноситься до правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху.

Тому, внаслідок виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейським правомірно винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення на місці вчинення відповідного правопорушення.

Суд вважає необґрунтованими посилання позивача на те, що йому не надано можливості реалізувати свого права на отримання правової допомоги, так як позивачем не доведено, що він дійсно намагався скористатися послугами адвоката на місці вчинення спірного правопорушення та вчиняв з цією метою будь-які дії.

Також суд зазначає, що випралення інспектором в оскаржуваній постанові дати складання постанови, не спростовує порушення позивачем вимог п.11.2 ПДР та є опискою, яка була випралена інспектором на місці складання постанови у присутності позивача. Аналогічна правова позиція щодо неточностей зазначення відомостей в постанові про притягнення особи до адміністративного правопорушення, уже була висловлена Верховним Судом у постанові від 28.11.2018 №537/1214/17.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП про порушення позивачем пункту 11.2 Правил дорожнього руху.

Отже, постанова серії БАД №480523 від 30.01.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, винесена інспектором взводу №1 роти №3 БУПП в Чернігівській області лейтенантом поліції Редько К.М. в межах своїх повноважень, адміністративне стягнення накладено в межах санкції статті, вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного вище адміністративного правопорушення підтверджується належними доказами по справі.

Згідно ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ч. 1 ст. 245 КАС України передбачено, що при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Суд дійшов висновку, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, підстави для скасування постанови серії БАД №480523 від 30.01.2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття справи про адміністративне правопорушення відсутні, а тому в задоволенні позову слід відмовити повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 6-10, 72, 77, 90, 241-246, 255, 286, 292, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі відмовити повністю.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідачі: Головне управління Національної поліції в Чернігівській області, (місцезнаходження: 14000, місто Чернігів, пр-т Перемоги, буд. 74),;

Департамент патрульної поліції Національної поліції України (місцезнаходження: вул. Федора Ернста, буд.3 м. Київ, 03048, ).

Повний текст рішення складено 12.02. 2025 року.

Суддя О.Г. Деркач