Справа № 380/5074/24
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2025-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2025 рокусправа № 380/5074/24
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Гулкевич І.З., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не зарахування ОСОБА_1 при визначенні вислуги років станом на 06.03.2022 та 06.01.2024, - вислуги років за період попередньої служби, яка станом на 01 листопада 2019 року становила 29 років 2 місяці 26 днів;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 зарахувати ОСОБА_1 при визначенні вислуги років станом на 06.03.2022 та 06.01.2024 - вислуги років за період попередньої служби, яка станом на 01 листопада 2019 року становила 29 років 2 місяці 26 днів та внести відповідні зміни до наказів командира частини про зарахування та виключення зі списків особового складу частини;

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невірного визначення ОСОБА_1 у період з 06.03.2022 по 06.01.2024 надбавки за вислугою років передбаченої підпунктом 1 пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб.

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 встановити ОСОБА_1 у період з 06.03.2022 року по 06.01.2024 року надбавку за вислугою років передбаченої підпунктом 1 пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб у розмірі 50 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим та провести її перерахунок, а також перерахунок місячного грошового забезпечення в тому числі надбавки за особливості проходження служби, одноразових видів грошового забезпечення в тому числі які належали на день звільнення, з урахуванням виплачених сум;

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані 13 календарних днів щорічної основної відпустки за 2022 рік та 15 календарних днів щорічної основної відпустки за 2023 рік;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані 13 календарних днів щорічної основної відпустки за 2022 рік та 15 календарних дів щорічної основної відпустки за 2023 рік з урахуванням уже перерахованого грошового забезпечення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в період з 06.03.2022 по 06.01.2024 протиправно здійснювалось нарахування та виплата надбавки за вислугою років у заниженому розмірі. Зазначене привело до виплати надбавки за особливості проходження служби також у заниженому розмірі, оскільки така виплачується з урахуванням розміри надбавки за вислугу років. Тобто виплата місячного грошового забезпечення за період з 06.03.2022 по 06.01.2024 була здійснена у заниженому розмірі, що свою чергу призвело до виплати одноразових видів грошового забезпечення (грошова допомога на оздоровлення, компенсація за невикористані дні відпустки, одноразова грошова при звільненні) у заниженому розмірі. Невірне встановлення вислуги років позивала, призвело до того, що у 2023 році позивачу надано відпустку 30 календарних днів замість 45 календарних днів. Залишок невикористаної відпустки становить 15 календарних днів та компенсація за такі дні невикористаної відпустки виплачена не була. Таким чином, вищезазначені дії відповідача призвели до того, що позивачу у неповному обсязі здійснено нарахування та виплату належного йому грошового забезпечення за період проходження служби з 06.03.2022 по 06.01.2024 в тому числі при звільненні.

Ухвалою від 02.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечував, зазначивши, що позивач при виключенні зі списків військової частини не було подано рапорт на виплату компенсації за невикористані дні додаткових відпусток як учаснику бойових дій. Позивач не заперечував щодо виключення його зі списків особового складу та не оскаржував наказ про виключення зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення, а відтак станом на момент видання наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.01.2024 №6 позивачем погодженні проведення усіх необхідних розрахунків та при звільненні претензій до військової частини не мав.

Крім того, відповідно до наказу №6 від 06.01.2024 ОСОБА_1 щорічна основна відпустка за 2023 рік використана, відповідно відсутні підстави для виплати грошової компенсації за невикористані дні основної щорічної відпустки за 2023 рік. При звільненні відповідно до наказу ОСОБА_1 була нарахована компенсація за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік у розмірі 23939,25 грн. Грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується в поточному місяці за минулий. 16.02.2024 сума в розмірі 52688,34 грн була зарахована на картковий рахунок ОСОБА_1 з яких 23939,25 грн компенсація за невикористані дні основної відпустки за 2022 рік. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 з 01.03.2022 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.01.2024 №6 позивача виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення з 06.01.2024.

Вислуга років у Збройних Силах України станом на 06.01.2024 становить : календарна-03 роки 09 місяців 20 днів. Щорічна основна відпустка за 2022 рік не надавалась. Щорічна основна відпустка за 2023 рік використана. Грошову допомогу на оздоровлення за 2024 рік, передбачену наказом МОУ від 07.06.2018 №260 не отримував. Виплатити грошову компенсацію за 25 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік. Матеріальну допомогу за 2024 рік для вирішення соціально-побутових питань не отримував.

Позивач вважає протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не зарахування при визначенні вислуги років станом на 06.03.2022 та 06.01.2024 вислуги років за період попередньої служби, яка станом на 01 листопада 2019 року становила 29 років 2 місяці 26 днів, не вірного визначення у період з 06.03.2022 та 06.01.2024 надбавки за вислугою років, місячного грошового забезпечення, одноразових видів грошового забезпечення, не виплати грошової компенсації за невикористані 13 календарних днів щорічної основної відпустки за 2022 рік та 15 календарних днів щорічної основної відпустки за 2023 рік, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно з ч.1 ст. 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII).

Відповідно до статті 1 Закону № 2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 1 статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частин другої і третьої статті 9 Закону № 2011-XII).

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (далі - Постанова № 704) затверджено, зокрема, тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1 та схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.

Пунктом 4 Постанови № 704, в редакції на час її прийняття, установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 (далі Порядок № 260).

Згідно пункту 2 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення включає щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

Відповідно до пунктів 1, 3, 6, 7 розділу IV Виплата надбавки за вислугу років Порядку №260 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачується надбавка за вислугу років на військовій службі у відсотках посадового окладу (за основною чи тимчасово займаною посадою) з урахуванням окладу за військовим званням у таких розмірах: від 1 до 5 років - 25 відсотків; від 5 до 10 років - 30 відсотків; від 10 до 15 років - 35 відсотків; від 15 до 20 років - 40 відсотків; від 20 до 25 років - 45 відсотків; від 25 і більше років - 50 відсотків.

Вислуга років для виплати надбавки обчислюється з дня початку до дня закінчення проходження військової служби відповідно до Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.

Для виплати надбавки за вислугу років зараховуються періоди:

зазначені в постанові Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію, відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб;

проходження військової служби, які зараховуються на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за півтора місяця на посадах, передбачених у штатах кораблів, катерів, морських суден або самохідних рейдових суден (далі - кораблі (судна)), у тому числі, які ремонтуються, а також на посадах, передбачених в управліннях груп, ланок, загонів, дивізіонів, бригад і центрів, до складу яких входять кораблі (судна), які постійно розміщені на кораблях (суднах);

проходження військової служби під час виконання обов`язків у складі національного контингенту і національного персоналу, які зараховуються на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за три місяці.

Для виплати надбавки за вислугу років військовослужбовцям, призваним або прийнятим на військову службу із запасу, зараховуються всі періоди попередньої служби.

Для виплати надбавки за вислугу років командир військової частини щорічно станом на 01 січня оголошує наказом вислугу років військовослужбовців.

Наказ видається на підставі особових справ військовослужбовців та інших документів (за їх наявності), що підтверджують проходження військової служби. Календарна та пільгова вислуга років зазначаються окремо.

Оголошення вислуги років для командира військової частини здійснюється наказом вищого командира за підпорядкованістю.

Військовослужбовцям, які прибули до військової частини для подальшого проходження служби, виплата надбавки за вислугу років здійснюється на підставі інформації про вислугу років, зазначеної у грошовому атестаті.

Після надходження до військової частини особової справи військовослужбовця вислуга років для виплати йому надбавки оголошується наказом командира військової частини.

Так на підтвердження стажу позивачем було надано суду витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 18.11.2019 №270 та грошовий атестат №1 від 26.02.2020.

Однак такі документи не можуть бути прийняті судом в якості доказів, оскільки позивач не звертався до відповідача із рапортом щодо врахування до вислуги років терміну попередньої служби та ним не надавались документи, які б підтверджували періоди його роботи, на що також наголошує відповідач, оскільки такі документи були надані виключно суду разом з позовною заявою.

Отже, наведені документи не були досліджені та оцінені відповідачем та не враховувались при винесенні наказу № 6 від 06.01.2024, яким позивача виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення.

Крім того, такий наказ є чинним та позивачем в судовому порядку не оскаржувався.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в цій частині, оскільки відповідачем в межах спірних правовідносин не було вчинено протиправною бездіяльності або протиправних дій, а тому його поведінка не призвела до порушення прав та законних інтересів позивача.

У зв`язку з цим, відсутні підстави і для задоволення похідних позовних вимог про зобов`язання військову частину НОМЕР_1 вірно визначити надбавку за вислугу років, перерахунок її та місячного грошового забезпечення, компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, а позивач в силу закону звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд,-

ухвалив:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяГулкевич Ірена Зіновіївна