Справа № 380/22819/24
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2025-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2025 рокусправа № 380/22819/24

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Карп`як Оксана Орестівна, розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

в с т а н о в и в :

До Львівського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; далі - Позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016; ; далі Відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (площа Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122; ; далі Відповідач 2), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (проспект Соборний, 158-Б, м. Запоріжжя, 69005; ; далі Відповідач 3), Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (вул. Шевченка, буд. 9, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404; ; далі Відповідач 4) з вимогами:

Визнати протиправними та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову у призначенні пенсії № 67 від 19.03.2024, Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову у призначенні пенсії № 67 від 24.05.2024р., Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про відмову в призначенні пенсії № 67 від 05.06.2024р. та Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову у призначенні пенсії № 67 від 21.06.2024р.;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до мого страхового стажу згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 03.01.1994р. період роботи з 01.09.1995 по 23.12.1995 на посаді викладача основ законодавства у Львівському технічному коледжі та з 02.08.1996 по 31.12.2000 період заняття приватною нотаріальною діяльністю, призначити та виплачувати мені пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 18.12.2023р.;

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Карп`як О.О.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач неодноразово зверталася до пенсійного органу із заявою для призначення пенсії за віком, проте рішеннями Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 67 від 19.03.2024, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 67 від 24.05.2024р., Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області № 67 від 05.06.2024р. та Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 67 від 21.06.2024р., їй відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю страхового стажу, що і слугувало підставою для звернення до суду із даним позовом.

Відповідач 1 позов не визнав, 17.12.2024 за вх.№92925 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що згідно даних персоніфікованого обліку, за період з 02.08.1996 по 31.12. 2000 відсутня інформація про сплату страхових внесків позивачем. Із вказаних підстав просить суд відмовити у задоволенні позову.

Відповідач 3 позов не визнав, 05.12.2024 за вх.№90235 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що за записами трудової книжки серії НОМЕР_3 від 03.01.1994 ОСОБА_1 , з 02.08.1996 здійснювала приватну нотаріальну діяльність у Львівському міському нотаріальному окрузі. Зазначений запис внесено на підставі реєстраційного посвідчення №49, виданого Управлінням юстиції Львівської області від 02.08.1996. В електронній пенсійній справі ОСОБА_1 наявні: свідоцтво від 24.07.1996 №2340 про право на зайняття нотаріальною діяльністю; реєстраційне посвідчення від 02.08.1996 №49 про реєстрацію приватної нотаріальної діяльності; довідка від 02.03.2011 №5557 про взяття на облік платника податків, видана Державною податковою інспекцією у Личаківському районі м. Львова. Страховий стаж ОСОБА_1 обчислено відповідно до наданих документів та даних Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування і складає 28 років 9 місяців 14 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком за нормами частини 1 статті 26 Закону №1058. Вказують, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи за записами трудової книжки серії НОМЕР_3 від 03.01.1994 у Львівському технічному коледжі з 01.09.1995 по 23.12.1995; приватної нотаріальної діяльності з 02.08.1996 по 31.12.2000; з 01.01.2024 по 30.04.2024 у зв`язку з відсутністю звітності про нараховану заробітну плату та сплачені страхові внески до Пенсійного фонду в Реєстрі застрахованих осіб.

Відповідач 4 позов не визнав, 26.12.2024 за вх.№95252 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що до страхового стажу позивача не враховано період роботи з 03.01.1994 по 24.10.1994, з 01.09.1995 по 25.12.1996, з 04.06.1996 по 31.07.1996, з 02.08.1996 по 31.12.2000, оскільки на титульному листі трудової книжки ім`я Позивача російською мовою зазначено як « ОСОБА_2 », що не співпадає з ім`ям Позивача російською мовою « ОСОБА_2 », зазначеному у паспорті Позивача НОМЕР_4 від 15.11.2007. Вищенаведене порушує вимоги пунктів 2.11-2.13 Інструкції № 58. Крім цього в записах 5-6 трудової книжки НОМЕР_2 про період роботи Позивача у Львівському технічному коледжі дата наказу про звільнення 25.12.1996 не співпадає з датою звільнення 25.12.1995, що є порушенням вимог пунктів 2.4, 2.6- 2.9 Інструкції № 58

Представник позивача подала відповіді на відзиви.

Інших заяв по суті до суду не надходило.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 12.11.2024 року, вказану позовну заяву залишено без руху, а особі, що звернулась, надано строк для усунення недоліків. Вимоги ухвали судді від 12.11.2024 року позивачем виконано повністю.

Ухвалою судді від 25.11.2024 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду вирішено питання стосовно строку звернення до суду.

Суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 12.03.2024 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із досягненням 60-річного віку та при наявності необхідного страхового стажу понад 30 років.

Листом № 90 від 10.05.2024р. Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області надіслало рішення Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області про відмову у призначенні пенсії від 19.03.2024 № 67. (а.с.40).

У рішенні зокрема зазначено:

«… Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (із змінами, внесеними згідно із Законом України № 2148-VIII від 03.10.2017) починаючи з 01.01.2018 року право на пенсію за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року не менше 30 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2026року по 31 грудня 2026року - від 23 до 33 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 65 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, починаючи з 1 січня 2028року - від 15 до 25років.

З урахуванням наданих документів та даних, що містяться в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає 26 років 09 місяців 24 дні.

До страхового стажу не враховано періоди роботи (03.01.1994 - 24.10.1994, 01.09.1995 - 25.12.1996, 04.06.1996 - 31.07.1996, 02.08.1996 - 31.12.2000) згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 03.01.1994, оскільки ім`я російською « ОСОБА_2 » не відповідає даним паспорта « ОСОБА_2 ». З 01.01.2001 страховий стаж враховано за даними, що містяться в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За наведених обставин відмовити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у призначенні пенсії за віком, оскільки на дату звернення 12.03.2024 відсутній необхідний страховий стаж...».

17.05.2024 року позивач повторно звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із досягненням мною 17 грудня 2023 року 60-річного віку та при наявності необхідного страхового стажу понад 30 років.

За принципом екстериторіальності Головним управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії № 67 від 24.05.2024 року. (а.с. 44).

У рішенні зокрема зазначено:

«Вік заявника становить 60 років 05 місяців 00 днів.

Право на призначення пенсії за віком після досягнення 60-річного віку за наявності страхового стажу - 30 років.

Згідно наданих документів страховий стаж становить 26 років 09 місяців 24 дні.

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 03.01.1994, оскільки ПІБ не відповідає паспортним даним.

Враховуючи вищевикладене, прийнято рішення відмовити у призначенні пенсії відповідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

29.05.2024 року позивач втретє звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із досягненням мною 17 грудня 2023 року 60-річного віку та при наявності необхідного страхового стажу понад 30 років.

За принципом екстериторіальності Головним управління Пенсійного фонду України в Луганській області прийнято Рішення про відмову у призначенні пенсії № 67 від 05.06.2024 року. (а.с.46).

У рішенні зокрема зазначено:

«За наданими документами страховий стаж складає 28 років 9 місяців 14 днів.

За розглядом документів до страхового стажу не зараховано періоди роботи за записами трудової книжки від 03.01.1994 серії НОМЕР_5 :

- У Львівському технічному коледжі з 01.09.1995 по 23.12.1995, оскільки дата наказу на звільнення (25.12.1996) має велику різницю з датою звільнення (потребує уточнення довідкою);

- Приватної нотаріальної діяльності з 02.08.1996 по 31.12.2000 у зв`язку з не долученням документів про систему оподаткування та сплату страхових внесків до Пенсійного фонду та відсутністю звітності в Реєстрі; з 01.01.2024 по 30.04.2024 у зв`язку з відсутністю звітності про нараховану заробітну плату та сплачені страхові внески до Пенсійного фонду в Реєстрі.

Відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 30 років.

Працює.

Дата, з якої особа матиме право на пенсійну виплату за наявним страховим стажем - 18.12.2026.

На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує...

13.06.2024 року позивач вчетверте звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із досягненням мною 17 грудня 2023 року 60-річного віку та при наявності необхідного страхового стажу понад 30 років.

За принципом екстериторіальності Головним управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області прийнято Рішення про відмову у призначенні пенсії № 67 від 21.06.2024 року. (а.с. 47).

У рішенні зокрема зазначено:

«Вік заявника становить 60 років 05 місяців 26 днів.

Право на призначення пенсії за віком згідно ч. 1 ст. 26 Закону № 1058 мають особи після досягнення 60 років за наявності страхового стажу не менше 30 років.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону № 1058 у разі відсутності страхового стажу, передбаченого ч. 1 цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення 63 років за наявності страхового стажу від 23 років. У разі відсутності страхового стажу, передбаченого ч. 2 цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення 65 років за наявності страхового стажу від 15 років.

Страховий стаж особи становить 28 років 09 місяців 14 днів.

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

за доданими документами до страхового стажу не зараховано:

- період роботи з 01.09.1995 по 23.12.1995, оскільки дата звільнення не відповідає даті наказу про звільнення. Необхідно надати уточнюючу довідку;

- періоди ведення нотаріальної діяльності з 02.08.1996 по 31.12.2000, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України;

Враховуючи вище викладене, прийнято рішення відмовити у призначенні пенсії відповідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв 'язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує......

Вважаючи вказані рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернулася з даним адміністративним позовом до суду.

У межах спірних правовідносинах позивачем заявлено позовні вимоги щодо зарахування до страхового стажу позивача згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 03.01.1994р. період роботи з 01.09.1995 по 23.12.1995 на посаді викладача основ законодавства у Львівському технічному коледжі та з 02.08.1996 по 31.12.2000 період заняття приватною нотаріальною діяльністю, призначити та виплачувати мені пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 18.12.2023 р.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003, починаючи з 01.01.2018 року право на пенсію за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року не менше 30 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2026року по 31 грудня 2026 року - від 23 до 33 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 65 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, починаючи з 1 січня 2028 року - від 15 до 25років.

Положеннями статті 24 частин 1, 2 та 4 Закону України № 1058-IV страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

До 01 січня 2004 порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі по тексту - Закон України № 1788-ХІІ).

Відповідно до статті 56 Закону України № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 частиною 1 Закону України № 1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Законодавець чітко визначив, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка і саме за відсутності такої або відповідних записів у ній, стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, що також визначено і Порядком № 637.

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Судом встановлено, що відповідачами 2, 3 при розгляді заяви позивача не було враховано періоди роботи (03.01.1994 - 24.10.1994, 01.09.1995 - 25.12.1996, 04.06.1996 - 31.07.1996, 02.08.1996 - 31.12.2000) згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 03.01.1994, оскільки ім`я російською « ОСОБА_2 » не відповідає даним паспорта « ОСОБА_2 ». Та не зараховано періоди згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 03.01.1994, оскільки ПІБ не відповідає паспортним даним.

При дослідженні судом титульного аркушу трудової книжки НОМЕР_2 , 03.01.1994 року, встановлено, що ім`я особи, стосовно якої оформлено зазначену трудову книжку, ОСОБА_1 вказано (російською мовою). Попереднє прізвище перекреслене, та вказано, що прізвище ім`я по батькові виправлено згідно паспорта на ОСОБА_1 НОМЕР_4 , виданий 15.11.2007 року, Сихівським РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» установлено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Зазначена норма свідчить, що обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган. Недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій належить трудова книжка, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Такий правовий висновок щодо застосування норм права наведений у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №677/277/17.

Крім того, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці, оскільки неналежний порядок організації ведення документообігу на підприємстві, не може бути правомірною підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист в питанні зарахуванні страхового стажу. Що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Вирішуючи питання незарахування відповідачами 2,4 до страхового стажу позивача на роботах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років, з 01.09.1995 по 23.12.1995 на посаді викладача основ законодавства у Львівському технічному коледжі та з 02.08.1996 по 31.12.2000 період заняття приватною нотаріальною діяльністю, призначити та виплачувати мені пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 18.12.2023р., суд зазначає таке.

Згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 від 03.01.1994р. позивач, працювала:

- 03.01.1994 по 24.10.1994 - у Львівському обласному центрі зайнятості інспектором І кат. Облцентру зайнятості по контролю за дотриманням законодавства про зайнятість по Шевченківській філії м. Львова, інспектором І кат. у Галицькій філії м. Львова;

- 01.09.1995 по 23.12.1995 - працювала викладачем основ законодавства у Львівському технічному коледжі;

- 04.06.1996 по 31.07.1996 - нотаріусом Львівського державного нотаріального архіву в Управлінні юстиції Львівської області ;

- 02.08.1996 по 17.12.2023 (по дата досягнення 60-річного віку) і по даний час - приватна нотаріальна діяльність - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу.

Згідно свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю № 2340 від 24.07.1996р. та реєстраційного посвідчення про реєстрацію приватної нотаріальної діяльності № 49 від 02.08.1996р. підтверджується запис у трудовій книжці про здійснення мною приватної нотаріальної діяльності у Львівському міському нотаріальному окрузі (копії додаються).

Згідно довідки про взяття на облік платника податків № 5557 від 02.03.2011р., виданої ДПІ у Личаківському районі м. Львова, вбачається, що приватний нотаріус Тимків Інеса Миколаївна узята на облік в органах державної податкової служби 27.09.1996 за № , на дату видачі цієї довідки перебуває на обліку у ДПІ у Личаківському районі м. Львова (код ДПІ - 1306).

Відповідно дублікату повідомлення про взяття на облік платника єдиного внеску № 15111/04-33 від 28.11.2013р. ОСОБА_1 узята на облік в органі Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова 21.01.1997 року, реєстраційний номер 09/00-2922.

Довідкою № 17071/6/13-01-54-05 від 11.06.2024р., виданою Головним управлінням ДПС у Львівській області, повідомляється, що видана ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ), яка перебуває на обліку як фізична особа, яка займається професійною діяльністю за адресою: АДРЕСА_2 та перебуває на обліку в Львівській ДПІ ГУ ДПС у Львівській області з 27.09.1996 року на загальній системі оподаткування. За період 01.01.2998 року - 31.12.2000 року сплачено податків: податок з доходів фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності - 1998р. - 2563,20 грн., 1999р. - 3915,00 грн., 2000р. - 2969,95 грн.

Згідно Витягу з інформаційно-комунікаційної системи ДПС щодо стану розрахунків платника з бюджетом та сплати єдиного внеску за період з « 01» січня 2024 року по 01.11.2024 року станом на 05.11.2024 платник податків ОСОБА_1 податковий номер НОМЕР_1 вбачається, що в колонці 7 «Податковий борг/ заборгованість» таблиці зазначено 0,00 грн., в колонці 6 «Пеня (нараховано)» таблиці зазначено 0,00 грн. Залишок несплаченої пені в колонці 10 таблиці станом на дату подання позову сплачено в сумі 2118,48 грн. - дана сума пені була нарахована за 2024р.

Суд встановив, що записи про прийняття та звільнення з роботи у спірні періоди містять дати звільнення з роботи, номери наказів, посаду на якій позивач працювала, а також завірені підписом відповідальної особи. Вказані записи скріплені печаткою під записом про звільнення.

Однак такі недоліки трудової книжки позивача як не зазначення підстави внесення записів про роботу (накази, розпорядження), повної дати прийняття на роботу та наказів про прийняття та звільнення, розбіжність між датою звільнення та датою наказу про звільнення, завірення запису про звільнення нечитабельною печаткою, не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист з огляду на те, що позивач жодним чином не впливав на дотримання роботодавцем порядку заповнення трудової книжки та не може нести негативні наслідки за окремі її недоліки, а підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Щодо незарахування спірного періоду з 01.09.1995 по 23.12.1995 у Львівському технічному коледжі, оскільки дата наказу на звільнення (25.12.1996) має велику різницю з датою звільнення, слід зазначити наступне.

Механізм призначення (перерахунку) пенсії регулюється Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1.

Відповідно до пункту 4.5 розділу ІV Порядку № 22-1 у випадках, коли в документі про стаж зазначено тільки рік початку трудової діяльності або рік її закінчення без позначення точних дат, датою початку або закінчення вважається перше липня цього року.

Згідно пункту 27 Порядку № 637 у тих випадках, коли в поданому документі про стаж указано лише роки без зазначення точних дат, за дату береться 1 липня відповідного року, а якщо не зазначено число місяця, то ним вважається 15 число відповідного місяця.

Оскільки згідно записів №№ 5, 6 трудової книжки № НОМЕР_2 зазначено період роботи з 01.09.1996 по 23.12.1995, то в даному випадку, суд вважає, що підлягає до зарахуванню позивачу до страхового стажу спірний період з 01.09.1995 по 23.12.1995 в Львівському технічному коледжі.

Крім того, суд зазначає, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи-працівника, а отже, й не може впливати на її особисті права та інтереси.

З огляду на вищевикладене суд наголошує, що позивач не несе відповідальність за порушення вимоги ведення трудових книжок третіми особами.

Щодо відсутності інформації про сплату страхових внесків за період ведення нотаріальної діяльності з 02.08.1996 по 31.12.2000, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Згідно з пунктом 3 статті 11 Закону № 1058 загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Як визначено п. 7.1, 7.2 Інструкції про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами страхових внесків до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України № 11-1, яка діяла з 06.09.1996 року, в межах спірного періоду, збори громадян, які займаються підприємницькою діяльністю, адвокатів, їх помічників, приватних нотаріусів та інших громадян, діяльність яких заснована на приватній власності фізичної особи та виключно на її праці, нараховуються на чистий доход, що підлягає оподаткуванню, тобто на різницю між валовим доходом (виручкою у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, що пов`язані з одержанням доходу, на підставі витягів з податкових декларацій. При цьому не враховуються суми акцизного збору і податку на добавлену вартість. Такі витяги, завірені податковою інспекцією, подаються платником до Пенсійного фонду в 15-денний строк після закінчення кварталу. При визначенні чистого доходу громадянина-підприємця не включаються суми винагород, одержані ним за працю по угодах цивільно-правового характеру, так як нарахування страхових зборів на них повинно здійснювати підриємство, що виплачує винагороду, крім випадків, коли суми винагород виплачені підприємством

(фірмою), що являється іноземною юридичною особою. Страхові збори сплачуються платниками, зазначеними в п.2.7 цієї Інструкції, щоквартально із сум фактично одержаного доходу за звітний період (квартал) не пізніше як 20 квітня, 20 липня, 20 жовтня і 1 лютого наступного року за звітним. При цьому сплата зборів за четвертий квартал календарного року проводиться авансом до 15 грудня із суми очікуваного (оцінного) доходу за цей період. Платники, зазначені у п.2.7 цієї Інструкції (в тому числі і приватні нотаріуси), можуть протягом поточного року щоквартально нараховувати і сплачувати до Пенсійного фонду 25 відсотків річної суми страхових зборів, виходячи з очікуваного (оцінного) доходу. У такому разі у витязі з декларації зазначається розмір доходу до кінця звітного періоду. Строк сплати авансових платежів - до 15 березня, до 15 травня, до 15 серпня і до 15 листопада.

Відповідно до пункту 18 зазначеної Інструкції платники зборів, зазначені в пп.2.2, 2.4, 2.7 цієї Інструкції, зобов`язані: вести облік виплати громадянам коштів, у тому числі в натуральній формі, з яких проводиться відрахування на соціальне страхування та своєчасно і в повному обсязі нараховувати, утримувати та сплачувати до Пенсійного фонду страхові збори, а також подавати йому відповідні звіти.

Пунктом 4 Інструкції передбачено, що відповідно до Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" від 26 червня 1997 року N 400/97-ВР встановлено такі ставки збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, зокрема для платників збору, визначених у пункті 2.7 Інструкції, у розмірі 32 відсотків від суми оподатковуваного доходу (прибутку), яку обчислено в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства України.

При цьому, пунктом 7.7 Інструкції було встановлено, що орган Пенсійного фонду видає довідку про сплату страхових зборів (додаток N 4 цієї Інструкції) платникам, що припинили підприємницьку діяльність або змінили місце проживання, а також для подання її до органів соціального захисту населення при призначенні або перерахунку пенсії.

Окрім цього, за правилами частини першої, пункту «а» частини другої статті 56, частини першої статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788), який діяв у спірні періоди трудової діяльності позивача, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів за умови сплати страхових внесків.

У заробіток для обчислення пенсій включаються всі види оплати праці, на які за діючими правилами нараховуються страхові внески, крім виплат одноразового характеру, не обумовлених діючою системою оплати праці (компенсація за невикористану відпустку, вихідна допомога та інші), перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України.

Системний аналіз наведених вище правових норм дає суду підстави для висновку, що у спірний період на законодавчому рівні було передбачено зарахування для обчислення пенсій заробітку, одержаного громадянами від здійснення підприємницької діяльності у разі сплати ними страхових внесків до Пенсійного фонду України, оскільки такі громадяни підлягали державному соціальному страхуванню, провадили трудову діяльність, як самозайняті особи і підлягали реєстрації як платники внесків в органах ПФУ.

Крім того, суд звертає увагу, що у підпункті 1 пункту 3-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058 зазначено, що до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно зі статтею 26 цього Закону включаються періоди: ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій за нормами Закону № 1058 врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до вказаного Закону, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1.

У пункті 2.1. розділу II Порядку № 22-1 встановлено, що період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Постановою Кабінету Міністрів України № 794 від 04 червня 1998 року затверджене Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - Положення № 794), згідно з пунктом 1 якого, персоніфікований облік полягає в збиранні, обробленні, систематизації та зберіганні передбачених законодавством про пенсійне забезпечення відомостей про фізичних осіб, що пов`язані з визначенням права на виплати з Пенсійного фонду та їх розмір за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до пункту 5 Положення № 794 персоніфікований облік здійснює Пенсійний фонд та його органи на місцях (далі - уповноважений орган).

Пунктом 6 цього Положення передбачено, що уповноважений орган з додержанням вимог статті 23 Закону України «Про інформацію» має право своєчасно одержувати в установленому порядку від фізичних осіб та роботодавців відомості, передбачені пунктом 1 цієї Постанови.

Згідно з пунктом 7 Положення № 794 уповноважений орган створює і забезпечує функціонування єдиного державного автоматизованого банку відомостей про фізичних осіб та з цією метою організовує збирання, оброблення, систематизацію і зберігання відомостей про фізичних осіб.

Пунктами 9.1-9.3 Інструкції про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, інших платежів, а також обліку їх надходження до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19 жовтня 2001 р. № 16-6 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29 листопада 2001 року за № 998/6189 (далі Інструкція № 16-6) визначено поняття організації персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

З аналізу наведених вище норм видно, що на підставі відомостей, поданих роботодавцями і громадянами, які самостійно сплачують страхові внески, в централізованому банку даних Пенсійного фонду України на кожну застраховану особу відкривається електронна персональна облікова картка з постійним страховим номером, який відповідає персональному номеру фізичної особи з Державного реєстру фізичних осіб (ідентифікаційному номеру фізичної особи).

Персональна облікова картка застрахованої особи - документ, що централізовано зберігається у вигляді електронної таблиці Державного автоматизованого банку відомостей про застрахованих осіб у Пенсійному фонді України.

Відкривається картка після реєстрації застрахованої особи в місцевому відділі Пенсійного фонду. У цій картці накопичуються та зберігаються всі відомості про доходи, перераховані внески застрахованої особи до Пенсійного фонду, а також інші відомості (про стаж, умови праці), які необхідні для правильного призначення пенсії. Зазначені відомості доповнюються щорічно відомостями від усіх роботодавців з урахуванням випадків трудової міграції та роботи за сумісництвом.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 № 2148-VIII, розділ XV Прикінцеві положення Закону № 1058 доповнено пунктом 3-1, яким встановлено, що до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно зі статтею 26 цього Закону включаються періоди, зокрема з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

При цьому, до Порядку № 22-1 також були внесені зміни, за змістом яких періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 по 31 грудня 2003 зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 по 31 грудня 2017 за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Згідно з пунктом 6 указу Президента України від 03 липня 1998 року № 727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва», суб`єкт малого підприємства, який сплачує єдиний податок, не є платником податків, в тому числі збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Системний аналіз наведених вище положень законодавства дає підстави для висновку, що на підставі відомостей, поданих роботодавцями і громадянами, які самостійно сплачують страхові внески, в централізованому банку даних Пенсійного фонду України на кожну застраховану особу відкривається електронна персональна облікова картка з постійним страховим номером, який відповідає персональному номеру фізичної особи з Державного реєстру фізичних осіб (ідентифікаційному номеру фізичної особи).

Отже, законодавчо визначеною умовою для врахування періоду трудової діяльності особи, яка в проміжок часу зокрема з 2000 по 2004 року займалася підприємництвом, для його страхового стажу є сам лише факт сплати ним страхових внесків, незалежно від їх розміру.

Водночас, вказаній законодавчій прерогативі кореспондують вищенаведені норми спеціального Порядку № 22-1, яким керується у своїй діяльності Пенсійний фонд України та його структурні підрозділи.

Враховуючи вищенаведене, періоди зайняття нотаріальною діяльністю у спірний період можуть бути зараховані до страхового стажу позивача лише у разі подання доказів сплати страхових внесків до Пенсійного фонду за вказані періоди.

Отже, до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01.07.2000 по 31.12.2017 включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Разом з цим, позивачем не надано належних та допустимих доказів для підтвердження права на зарахування до її страхового стажу періоду здійснення нотаріальної діяльності (докази подання відповідної звітності до Пенсійного фонду України про нарахування і сплату страхових внесків із їх відображенням у обліку відповідача) з 02.08.1996 по 31.12.1997 року, а тому відсутні правові підстави щодо зарахування вказаного періоду.

Крім того, суд акцентує увагу, що у позові представником позивача жодним чином не обґрунтовано відсутність доказів сплати страхових внесків за період з 02.08.1996 по 31.12.1997.

Згідно довідки ГУ ДПС у Львівській області від 11.06.2024 року № 17071/6/13-01-54-05, вбачається що інформація щодо сплачених податків за період 1996-1997 роки в інформаційній системі органів ДПС відсутня.

Стосовно періоду нотаріальної діяльності позивача за 1998, 1999 та 2000 роки, суд наголошує, що приватний нотаріус Тимків Інеса Миколаївна узята на облік в органах державної податкової служби 27.09.1996 за № .

Згідно довідки ГУ ДПС у Львівській області від 11.06.2024 року № 17071/6/13-01-54-05, судом встановлено, що за період 01.01.1998- 31.12.2000 року сплачено податків 1998 2563,20 грн., 1999 3915,00 грн.,2000 2969,95 грн.,

Вказані доводи позивача щодо сплати страхових внесків жодним чином не спростовані Пенсійним органом.

З огляду на наведене, суд зауважує, що вказані періоди мають бути зараховані до страхового стажу позивача за 1998, 1999 та 2000 роки.

За таких обставин суд дійшов висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову у призначенні пенсії № 67 від 19.03.2024, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову у призначенні пенсії № 67 від 24.05.2024р., рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про відмову в призначенні пенсії № 67 від 05.06.2024 р., та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову у призначенні пенсії № 67 від 21.06.2024р., а тому такі підлягають скасуванню.

Щодо органу, який має вчинити дії на відновлення порушеного права позивачки, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

У справі, яка розглядається суд встановив, що позивач неодноразово зверталася до Пенсійного органу із заявами щодо призначення пенсії, 13.06.2024 року (учетверте) позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду у Львівській області, для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУ ПФУ в Запорізькій області, рішенням якого позивачу відмовлено в зарахуванні спірного стажу роботи.

Тож, дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про призначення позивачу пенсії за віком, яким у цьому випадку є Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Наведена правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 07.05.2024 у справі №460/38580/22, від 24.05.2024 у справі №460/17257/23, від 18.09.2024 у справі №240/6201/23.

Тому з метою належного та ефективного захисту порушеного права, слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу позивача періоду роботи з 01.09.1995 по 23.12.1995 на посаді викладача основ законодавства у Львівському технічному коледжі та період заняття нотаріальної діяльності позивача за 1998, 1999 та 2000 роки, а також повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 13.06.2024.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

При вирішенні спорів щодо правомірності рішень, дій пенсійного органу як суб`єкта владних повноважень, необхідно враховувати, що відповідно до вимог ст. 77 КАС України обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.

Із урахуванням наведених висновків суду позов належить задовольнити частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016; ), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (площа Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122; ), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області ( проспект Соборний, 158-Б, м. Запоріжжя, 69005; ), Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (вул. Шевченка, буд. 9, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404; ) про визнання протиправними рішень та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову у призначенні пенсії № 67 від 19.03.2024 р., рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову у призначенні пенсії № 67 від 24.05.2024 р., рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про відмову в призначенні пенсії № 67 від 05.06.2024 р., та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову у призначенні пенсії № 67 від 21.06.2024 р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу період роботи ОСОБА_1 з 01.09.1995 по 23.12.1995 на посаді викладача основ законодавства у Львівському технічному коледжі та період заняття нотаріальною діяльністю позивача за 1998, 1999 та 2000 роки та повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 13.06.2024.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 968, 96 грн., сплаченого судового збору.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (площа Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 968, 96 грн., сплаченого судового збору.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (проспект Соборний, 158-Б, м. Запоріжжя, 69005; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 968, 96 грн., сплаченого судового збору.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (вул. Шевченка, буд. 9, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 968, 96 грн., сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

СуддяКарп`як Оксана Орестівна