Справа № 201/11077/24
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2025-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 лютого 2025 року справа № 201/11077/24 2-а/201/119/2024

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

за участю секретаря судового засідання: Тарантюк А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська (суддя Демидова С.О.) від 14 жовтня 2024 року у справі № 201/11077/24 (2-а/201/119/2024) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Самойленка Богдана Сергійовича, Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції у Київській області про визнання протиправною та скасування постанови, закриття справи про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії ЕНА № 2969264 від 03.09.2024 та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.122 КУпАП.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 14 жовтня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені, суд визнав протиправною та скасував оскаржену позивачем постанову, закрив справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.122 КУпАП. Крім того, суд вирішив питання розподілу судових витрат та стягнув на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції судові витрати, що складаються із витрат на правничу допомогу у сумі 6000 грн та судового збору у сумі 605,60грн..

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Департамент патрульної поліції подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального права, неналежну оцінку судом доказів у справі, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції у даній справі та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що твердження суду, щодо того, що відсутність на ділянці дороги М03 87-89 км знаків 3.29, 3.31, 5.51 виключає наявність в діях позивача складу правопорушення, інкримінованого йому в постанові є логічно не вірним, оскільки наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення не може бути пов`язане з наявністю чи відсутністю на даній ділянці дороги вищевказаних знаків. Так, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 12. ПДР України, відповідно до якого водієві забороняється: «б» перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 3.29 "Обмеження максимальної швидкості", 3.31 3.31 "Зона обмеження максимальної швидкості" або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «й» пункту 30.3цих Правил. Норма пункту 12.9 «б» ПДР України є бланкетною та відсилає до інших пунктів правил, зокрема і пункту 12.6 «ґ» ПДР України, яким встановлено, що поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.51 5.51 "Початок населеного пункту" дозволяється рух зі швидкістю: на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год, на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год. Відтак, позивач, керуючи транспортним засобом на ділянці дороги М03 87-89 км, яка пролягає поза населеним пунктом, та є дорогою, що має дві окремі проїзні частини, відокремлені одна від одної розділювальною смугою зі швидкістю 176 км/год, допустив порушенням п. 12.6 «ґ» ПДР України, яким максимально дозволена швидкість руху на автомобільній дорозі із такою конфігурацією 110 км/год. Разом з тим, саме в п.12.9 «б» ПДР України встановлена пряма заборона на порушення такого обмеження. Обмеження швидкості руху у вигляді максимально дозволеної швидкості у 110 км/год не пов`язано із наявністю чи відсутністю перелічених судом знаків, а пов`язано лише із наявністю на автомобільній дорозі, якою рухався позивач, металевого відбійника чи розділювальної смуги.

Позивачем подано письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідача. У відзиві стверджує про безпідставність доводів скаржника, спростування таких доводів матеріалами справи, вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Інші відповідачі у справі своїм правом подати відзиви на апеляційну скаргу не скористались.

В судовому засіданні представник Департаменту патрульної поліції підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив скаргу задовольнити.

Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача.

Заслухавши представників сторін, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

З матеріалів справи встановлено, що 03 вересня 2024 поліцейським 2 взводу 2 роти Управління патрульної поліції у Київській області рядовим поліції Самойленком Б.С. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2969264 від 03 вересня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 700,00 грн.

Відповідно до постанови, 03 вересня 2024 року водій, керуючи транспортним засобом марки Skoda Superb, державний номер НОМЕР_1 , на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою, рухався зі швидкістю 176 км/год при дозволеній швидкості руху 110 км/год. Швидкість вимірювалась приладом TRUCAM II LTI20/20 TC008458, чим порушив п. 12.9.б ПДР України.

12 вересня 2024 року на адвокатський запит від Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області, отримано відповідь, в якій зазначено, що на ділянці км 87+000 км 89+000 автомобільної дороги загального користування державного значення М-03 Київ-Харків-Довжанський дорожні знаки 3.29 Обмеження максимальної швидкості, 3.31 Зона обмеження максимальної швидкості, 5.51 Початок населеного пункту відсутні. З метою інформування учасників дорожнього руху про контроль швидкості та фіксацію порушень Правил дорожнього руху, на км 87+100 праворуч вказаної автомобільної дороги встановлені дорожні знаки 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху».

Позивач, вважаючи постанову ЕНА № 2969264 від 03 вересня 2024 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу, протиправною, звернувся до суду з позовом про її скасування та закриття провадження у справі.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи оскаржену постанову, вказав, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (далі - ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п.1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Розділом 12 ПДР, а саме п. 12.1 ПДР, визначено, що водій під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху повинен враховувати дорожню обстановку, особливості вантажу, який перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до пункту 12.9 (б) ПДР, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Частиною 4 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 50 кілометрів на годину.

Позивачу в провину ставиться правопорушення, що виразилося у перевищуванні швидкості, дозволеної під час руху на ділянці дороги М03 87-89 км, яка пролягає поза населеним пунктом, та є дорогою, що має дві окремі проїзні частини, відокремлені одна від одної розділювальною смугою.

Відповідно до п. 12.6. «ґ» ПДР України дозволяється рух зі швидкістю: іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год, а позивач рухався зі швидкістю 176 км/год.

На автодорозі Київ-Харків-Довжанський М-03 встановлені дорожні знаки 5.76 «Фото-відеофіксування порушень ПДР».

Суд першої інстанції у рішенні робить висновки, що об`єктивна сторона правопорушення полягає в тому, що відповідно до п.12.9 «б» ПДР 12.9 водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, а оскільки на ділянці дороги, де проїздив позивач такі дорожні знаки відсутні, а вимірювання швидкості здійснене не за допомогою закріпленого приладу «TruСАМ», що суперечить вимогам чинного законодавства, в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення.

Колегія суддів вважає такі висновки суду помилковими.

Так, відсутність на ділянці дороги М 03 87-89 км знаків 3.29, 3.31, 5.51 не виключає наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП.

Позивач, керуючи транспортним засобом на ділянці дороги М 03 87-89 км, яка пролягає поза населеним пунктом, та є дорогою, що має дві окремі проїзні частини, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою, рухався зі швидкістю 176 км/год, що, відповідно, є порушенням п. 12.6 «ґ» ПДР України, яким максимально дозволена швидкість руху на автомобільній дорозі із такою конфігурацією встановлена на межі 110 км/год.

Разом з тим, саме в п. 12.9 «б» ПДР України встановлена пряма заборона на порушення такого обмеження. Відтак, обмеження швидкості руху у вигляді максимально дозволеної швидкості у 110 км/год, не пов`язано із наявністю чи відсутністю перелічених судом знаків, а пов`язано лише із наявністю на автомобільній дорозі, якою рухався позивач, металевого відбійника чи розділювальної смуги.

Знаками 3.29 чи 3.31 на даній ділянці дороги могли б бути встановлені інші додаткові обмеження швидкості, ніж передбачені пунктом 12.6 «ґ» ПДР України, однак таких не було.

Той факт, що позивач рухався по автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою, підтверджується відео з приладу TruCAM II LTІ 20/20 TC008458.

Згідно з п.1ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

У відповідності до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII поліція може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 зазначеного Закону визначено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення:1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Як зазначено в оскарженій постанові, порушення п. 12.9 (б) ПДР (перевищення швидкості) встановлено інспектором за допомогою відповідного технічного засобу TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС 008458), та зафіксовано на відео з бодікамер 475471, 470874.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у відповідності до вимог п.4 ч.2 ст.283 КУпАП, в оскарженій постанові міститься посилання про використання технічних засобів, якими зафіксовано порушення, передбачене п. 12.9 (б) ПДР, а саме міститься посилання на прилад TruCAM LTІ 20/20 серійний номер TC 008548.

Також відповідачем надано свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/29492 прилад ТruСаm ІІ LTІ 20/20 № ТС008458, згідно якого прилад відповідає вимогам технічної документації на вимірювач. Лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 TruCam ІІ отримав сертифікат відповідності 23 грудня 2020 № UA-TR/001 22 054-20, його дія розповсюджується на прилади із заводськими/серійними номерами зазначеними у п. 2 зворотної сторони сертифікату. Також прилад отримав сертифікат перевірки типу № UA.TR.001 241-18 Rev.0 від 26 грудня 2018 року.

Додатково Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України видано експертний висновок на програмне забезпечення від 24.12.2020 року № 04/05/02/-3561 «TruCAM II Clip Viewer v2.0.5.1» та «ShareViewII v2.2.2.23091».

Відповідачем надано суду докази опломбування приладу ТruСаm ІІ LTІ 20/20 №ТС008458. Пломбування виконане нанесенням самоклеючої пломбувальної наліпки, розташування та зовнішній вигляд якої наведено на фото «Сертифікат перевірки типу» UA.TR.001 241-18 від 26 грудня 2018.

В якості доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем було роздруковано файли з відеозаписів з приладу TruCAM ІІ LTІ 20/20 серійний номер TC008458, і такі докази є належними та допустимими у справі.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam ІІ LT1 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

З приводу доводів позивача, що використання приладу TruCАМ здійснювалось інспектором в ручному режимі, варто зазначити, що лазерний вимірювач TruCАМ відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, та, крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCАМ також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювання швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 може використовуватись як в мобільному, так і в статичному положенні. Тобто, поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Під час фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад автоматично здійснює фотографування транспортного засобу порушника.

Будь-яких належних і допустимих доказів, які б спростовували правильність здійснених технічним засобом TruCam LTI 20/20 вимірювань швидкості руху автомобіля під керування позивача, позивачем до суду не надано.

Як вбачається з роздруківки фотозображення та відеозапису з TruCam, долученого до відзиву на позов, на ньому міститься зображення дати, часу заміру швидкості, марки на номеру автомобіля, а також місця розташування приладу, які дають змогу чітко ідентифікувати порушника та обставини правопорушення. Наявним в матеріалах справи фотознімком, зробленим за допомогою вказаного приладу, зафіксовано рух автомобіля Skoda Super b, державний номер НОМЕР_1 зі швидкістю 176 км/год на 88 км автошляху М-03 Київ-Харків, де обмежена максимальна швидкість руху 110 км/год (а.с. 44,45,46).

Відповідно до вимог ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Крім того, згідно з частиною другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, факт порушення позивачем ПДР та вчинення правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 122 КУпАП є належно встановленим та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Позивач, в свою чергу, не спростував факту виявленого правопорушення, судом апеляційної інстанції встановлено правомірність притягнення останнього до адміністративної відповідальності, тому відсутні підстави як для скасування оскарженої постанови відповідача, так і для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи зазначене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржене судове рішення скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Оскільки в задоволенні позовних вимог слід відмовити, не підлягають стягненню на користь позивача витрати на правничу допомогу, та витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ч.3 ст.272, п.2 ч.1 ст.315, п.3,4 ч.1 ст.317, ст.ст.322, 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 14 жовтня 2024 року у справі № 201/11077/24 (2-а/201/119/2024) - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити у повному обсязі.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає відповідно до ч.3 ст.272 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак