Справа № 522/14155/24
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2025-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2025 р.м. ОдесаСправа № 522/14155/24
Перша інстанція: суддя Шенцева О.П.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Турецької І.О.,

Шеметенко Л.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 6 листопада 2024р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора з паркування Сігаєва Павла Олександровича, Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської рада, за участю третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_2 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2024р. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до інспектора з паркування Сігаєва П.О., Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської МР (надалі - ДТЗОДР ОМР), за участю третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_2 , у якому просив скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення, серія ОДП 0006111 від 17 липня 2024р., стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 605,6грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 17.07.2024р. відносно нього інспектором з паркування ОСОБА_3 була прийнята постанова про накладення адміністративного стягнення, серія ОДП 0006111, якою його визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152-1 КУпАП, тобто за порушення правил паркування, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), а саме - несплату вартості користування майданчиком із платного паркування при розміщенні автомобіля Volkswagen Jetta, реєстраційний номер НОМЕР_1 та накладено адміністративного стягнення у вигляді штрафу на суму 400грн..

Позивач із вказаною постановою не згоден та вважає, що постанова винесена безпідставно з порушенням його прав, не відповідає обставинам справи та вимогам закону, а тому був змушений звернутися до суду із зазначеним позовом.

Посилаючись на вказане просив позов задовольнити.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 6 листопада 2024р. адміністративний позов задоволено.

Скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ОДП 0006111, винесену інспектором з паркування Сігаєвим П.О. від 17 липня 2024р. якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 400 гривень за ч.1 ст.152-1 КУпАП.

Стягнуто з Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської МР на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 605,6грн..

В апеляційній скарзі ДТЗОДР ОМР, посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152-1 КУпАП, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, оскільки в даному випадку транспортний засіб позивача був припаркований на окремій ділянці, яка не є місцем, за паркування на якому необхідна оплата.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду справи, що 17.07.2024р. інспектором з паркування департаменту транспорту ОМР Сігаєвим П.О. було винесено постанову серії ОДП 0006111 про накладення адміністративного стягнення за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якою позивача було притягнути до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.152-1 КУпАПта накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 400грн..

Зі змісту постанови вбачається, що 17.07.2024р. об 11:37год. позивач за адресою: м.Одеса, вул.Рішельєвська,21 порушив правила паркування транспортного засобу через несплату вартості послуг користування майданчиком з платного паркування, п.26 ПКМ 1342, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.152-1 КУпАП.

Позивач із вказаною постановою не погоджується, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки місце, на якому розміщувався автомобіль, не позначено синьою фарбою як ділянка для паркування відповідно до Правил дорожнього руху, через наявність електроопори її розміри значно менше, ніж необхідно для такої ділянки.

Посилаючись на вказане просив позов задовольнити в повному обсязі.

Перевіряючи правомірність оскаржуваної постанови відповідача у спірних правовідносинах, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує її протиправність та незаконність, в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.1 КУпАП встановлено, що завданням цього кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, інспектора з паркування в даному випадку, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена законодавством.

Приписами ч.5 ст.14 ЗУ «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.1.1 ПДР, затверджених Постановою КМУ №1306 від 10 жовтня 2001р. передбачено, що вони відповідно до ЗУ «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Згідно з п.1.3 ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п.1.4 ПДР, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

За правилами п.1.5 ПДР, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, задавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції. власника дороги або уповноважений ним орган.

Приписами п.1.9 ПДР визначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Положеннями пп.7 п.4 Правил паркування транспортних засобів, які затверджено Постановою КМУ від 3.12.2009р. за №1342 встановлено, що місце для паркування це місце стоянки одного транспортного засобу на майданчику для паркування, позначене дорожньою розміткою відповідно до ПДР.

Пунктом 1 розділу 34 ПДР, які затверджено Постановою КМУ від 10.10.2001р. за №1306, що визначає види горизонтальної розмітки, встановлено, що лінія 1.33. має синій колір. У цьому ж пункту зазначено, що лінія 1.33 позначає відведені майданчики для паркування транспортних засобів, розміщені вздовж проїзної частини вулиці, дороги за обумовлених умов (оплата за стоянку, обмежена тривалість стоянки, тільки для використання певною категорією користувачів).

При цьому, як вбачається із матеріалів справи, що позивач вказує на те, що місце, на якому перебував його автомобіль, синьою фарбою не позначено, а тому останній вважає, що воно не відноситься до місць, на яких паркування є платним.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до рішення ОМР за №5286-VI від 27.08.2014р. (із доповненнями та змінами від 24.04.2024р.) «Про затвердження переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів на території м.Одеси» визначено, що на ділянці вул.Рішельєвської між вул.Жуковського та вул.Єврейська розташовано 40 місць для паркування.

Відповідною фарбою на вказаній ділянці вулиці позначено 25 місць для паркування по лівій стороні та 15 - по правій стороні.

Як вбачається із матеріалів справи, що місце для паркування, на якому 17.07.2024р. розміщувався автомобіль позивача Volkswagen Jetta, реєстраційний номер НОМЕР_1 , це є 41 місце для паркування, а тому не відповідає положенням вищевказаного рішення ОМР.

Окрім того, дослідивши надані документи та фотодокази, судова колегія зазначає, що простір, де був припаркований автомобіль позивача, дійсно не позначено як ділянка для платного паркування відповідно до ПДР, оскільки розмір даної ділянки значно менший, ніж необхідний для такої ділянки, заїзд на неї неможливий із лівої смуги руху, а заїхати на дану ділянку можливо лише із середньої полоси руху.

При цьому, як вже зазначалось, що оскільки предметом оскарження є постанова про притягнення до адміністративної відповідальності, то суд повинен перевірити законність та обґрунтованість прийняття постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення позивача до адміністративної відповідальності, чи не порушено права позивача при розгляді адміністративної справи, та інше. Оскільки ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Положеннями ст.7 КУпАП передбачено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Згідно з п.6 Порядку безоплатного надання (у тому числі через Інтернет) інформації про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), особам, за якими зареєстровані транспортні засоби, та/або безпосереднім користувачам таких транспортних засобів, інформація про адміністративні правопорушення у сфері порушення правил паркування, зупинки та стоянки транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), що розглядаються виконавчим органом відповідної місцевої ради або уповноваженим ним інспектором з паркування, розміщується для ознайомлення на офіційному веб-сайті виконавчого органу відповідної місцевої ради.

Відповідальність за ч.1 ст.152-1 КУпАП, настає за порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі неоплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування, та тягне за собою накладення штрафу в двадцятикратному розмірі від вартості однієї години послуги з користування тим майданчиком для платного паркування транспортних засобів, на якому знаходиться транспортний засіб у момент порушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що апелянтом до суду не було надано будь-яких відповідних та належних доказів, зокрема фотоматеріалів чи відеозапису, які бу дійсно підтверджували вчинення позивачем адміністративного правопорушення за ч.1 ст.152-1 КУпАП.

При цьому, фотофіксація, яка міститься в матеріалах справи підтверджує обставини викладені в позові та спростовує вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Відтак, враховуючи вищевказане та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в даному випадку наявні законні підстави для задоволення позовних вимог.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

На підставі вказаного, колегія суддів зазначає, що викладені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311,315,316,322,325 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 6 листопада 2024р. залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді І.О. Турецька

Л.П. Шеметенко