Справа № 620/15260/24
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2025-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

11 лютого 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність Військових частин НОМЕР_1 та НОМЕР_2 щодо не звільнення ОСОБА_1 з військової служби;

зобов`язати Військові частини НОМЕР_1 та НОМЕР_2 звільнити ОСОБА_1 з військової служби за контрактом.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 січня 2025 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність військових частини НОМЕР_1 , НОМЕР_2 щодо неприйняття рішення за рапортом ОСОБА_1 від 11.10.2024 про звільнення з військової служби.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_2 (в особі військової частини НОМЕР_1 ) розглянути рапорт ОСОБА_1 від 11.10.2024 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами (у зв`язку перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років) та прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині рішення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції змінити, виклавши абзац 3 резолютивної частини рішення у наступній редакції: зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (в особі Військової частини НОМЕР_2 ) звільнити ОСОБА_1 з військової служби за контрактом на підставі пп «г» п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 07 лютого 2025 року складу колегії суддів: головуючий суддя Бєлова Л.В., судді Аліменко В.О., Безименна Н.В., передано для розгляду заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову. Вказану заяву отримано головуючим суддею Бєловою Л.В. 10 січня 2025 року.

У заяві про забезпечення позову позивач просить:

- вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу Начальника Генерального штабу ЗСУ (по особовому складу) від 27 січня 2025 року № 80 про звільнення з займаних посад та призначення в частині, що стосується старшого лейтенанта ОСОБА_1 1980 р.н. до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 620/15260/24.

- вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони Військовій частині НОМЕР_2 та НОМЕР_1 вчиняти дії пов`язані з передислокацією, переміщенням, переведенням в зону бойових дій чи до іншого місця служби або іншої військової частини до набранням законної сили судовим рішенням у справі № 620/15260/24.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач вказує, що після ухвалення у цій справі рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 січня 2025 року про часткове задоволення позову, наказом начальника Генерального штабу ЗСУ від 27.01.2025 № 80 його звільнено із займаної посади Військової частини НОМЕР_1 та призначено до взводу резерву офіцерського складу роти резерву офіцерського складу Військової частини НОМЕР_3 . У зв`язку з цим, позивач вважає, що обставини звільнення із Військової частини НОМЕР_1 , яка за вказаним рішенням суду мала розглянути рапорт на звільнення позивача після набрання законної сили рішенням суду (після апеляційного розгляду справи), свідчать про неможливість виконання рішення суду, що є підставою для вжиття судом заходів забезпечення позову.

Перевіривши вказану заяву, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною першою статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції (ч. 3 ст. 150 КАС України).

Суд зазначає, що підстави забезпечення позову, передбачені ч. 2 ст. 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

За правилами частин першої, третьої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Не допускається забезпечення позову, зокрема шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення (пункт 5 частини 3 статті 151 КАС України).

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову, які передбачені частиною 1 статті 151 КАС України можливі лише за наявності обставин, визначених частиною 2 статті 150 КАС України. При цьому, не допускається застосування заходів забезпечення позову, передбачених приписами частини 3 статті 150 КАС України.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених КАС України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

За своєю суттю інститут забезпечення в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування: або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Водночас, будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.04.2021 у справі № 420/6907/20, від 13.05.2021 у справі № 420/2719/20, від 23.09.2021 у справі № 420/11076/20 та від 01.06.2022 у справі № 580/5656/21.

Як вказано вище, заявник просить суд:

- вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу Начальника Генерального штабу ЗСУ (по особовому складу) від 27 січня 2025 року № 80 про звільнення з займаних посад та призначення в частині, що стосується старшого лейтенанта ОСОБА_1 1980 р.н. до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 620/15260/24.

- вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони Військовій частині НОМЕР_2 та НОМЕР_1 вчиняти дії пов`язані з передислокацісю, переміщенням, переведенням в зону бойових дій чи до іншого місця служби або іншої військової частини до набранням законної сили судовим рішенням у справі № 620/15260/24.

Позивач, як на підставу забезпечення позову, посилається на те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Однак, колегія суддів зазначає, що наказ Начальника Генерального штабу ЗСУ (по особовому складу) від 27 січня 2025 року № 80 перебуває за межами предмету спору у цій справі.

Зокрема, наказом Начальника Генерального штабу ЗСУ (по особовому складу) від 27 січня 2025 року № 80 позивача звільнено із займаної посади та призначено в іншу Військову частину для проходження служби, натомість, спірним питання у справі, що розглядається, є зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 (в особі Військової частини НОМЕР_2 ) звільнити ОСОБА_1 з військової служби за контрактом на підставі пп «г» п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Окрім того, вказаний наказ Начальника Генерального штабу ЗСУ прийнятий після постановлення рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 січня 2025 року у цій справі, що вказує на виникнення нових правовідносин між Генеральним штабом ЗСУ та позивачем.

Отже, оскільки наказ від 27 січня 2025 року № 80 не є предметом оскарження у цій адміністративній справі, то підстави для зупинення його дії відсутні.

Щодо забезпечення позову шляхом заборони Військовій частині НОМЕР_2 та НОМЕР_1 вчиняти дії пов`язані з передислокацісю, переміщенням, переведенням в зону бойових дій чи до іншого місця служби або іншої військової частини до набранням законної сили судовим рішенням у справі № 620/15260/24, то колегія суддів зазначає наступне.

Не допускається забезпечення позову, зокрема шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення (пункт 5 частини 3 статті 151 КАС України).

Як зазначалось, наказом Начальника Генерального штабу ЗСУ (по особовому складу) від 27 січня 2025 року № 80 позивача звільнено із займаної посади та призначено в іншу Військову частину для проходження служби.

Отже, положення пункту 5 частини 3 статті 151 КАС України не допускають забезпечення позову шляхом встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі.

З огляду на викладене, розглянувши заяву про забезпечення позову та подані до неї матеріали, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволені заяви про забезпечення адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 150, 154, 241-243, 248, 249, 321, 325, 328 КАС України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з дати її постановлення. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст. ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

Н.В. Безименна