Справа № 420/15752/24
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2025-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/15752/24

Перша інстанція: суддя Білостоцький О.В.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Градовського Ю. М., Шеметенко Л. П.

розглянувши, в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року у справі за позовом адвоката Дзісь Андрія Романовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У травні 2024 року адвокат Дзісь А. Р., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУ ПФУ в Одеській області), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 11.04.2024 №65 про відмову ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу»;

- зобов`язати перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу»;

- здійснити перерахунок та виплату пенсії державного службовця за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ (далі Закон №3723-ХІІ), з урахуванням довідок про складові заробітної плати від 22.08.2023 №270-01/01-01, №271-01/01-01, з 25.08.2023.

В обґрунтування заявлених позовних вимог адвокат зазначає, що його довірителька перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та з 12.08.2000 по 22.06.2021 отримувала пенсію за віком відповідно до положень Закону №3723-ХІІ.

Далі, за його поясненнями, 22.06.2021 ОСОБА_1 , за її заявою, була переведена на пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV).

Отримавши, за останнім місцем роботи, а саме: від Одеської районної ради Одеської області довідки про заробітну плату від 22.08.2023 із актуальною інформацією станом на липень 2023 року, як зазначає адвокат, ОСОБА_1 , 25.08.2023, звернулася до ГУ ПФУ в Одеській області про переведення її з пенсії за віком за Законом №1058-IV на пенсію за віком згідно Закону №3723-ХІІ та про перерахунок пенсії за вказаними довідками.

Результатом розгляду цієї заяви стало прийняття рішення від 11.04.2024 №65 про відмову у переведенні з пенсії за віком за Законом №1058-IV на пенсію за віком згідно Закону №3723-ХІІ. Дане рішення мотивовано тим, що у разі здійснення такого переведення розмір пенсії зменшиться, а перерахунок пенсії, згідно наданих довідок, не передбачений Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі Закон №889-ІІІ).

Обґрунтовуючи протиправність наведеного рішення, адвокат Дзісь А. Р. в позовній заяві проводить аналіз Закону №3723-ХІІ, а також Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №622 від 14.09.2016 (далі Порядок №622) та стверджує, що його довірителька має право на переведення її на пенсію за віком, відповідно до пункту 12 Закону №889-ІІІ та статті 37 Закону №3723-ХІІ.

Наполягаючи про обов`язок ГУ ДПС в Одеській області провести нарахування пенсії за Законом №3723-ХІІ з урахуванням довідок про заробітну плату, датованих 22.08.2023, адвокат покликається на приписи пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення заробітку для обчислення пенсії».

Як указує представник позивача, вказана постанова діяла на момент призначення ОСОБА_1 пенсії за віком за Законом №3723-ХІІ, а саме: станом на 12.08.2000 та в її пункті 4 було встановлено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України, пенсія визначається: іншим пенсіонерам на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

На його переконання, зміни, які були внесені до Закону України «Про державну службу» стосуються призначення пенсії, тоді як підстави та порядок перерахунку пенсії державних службовців регулює стаття 37-1 цього ж Закону, положення якої, щодо перерахунку пенсії у зв`язку з прийняттям Законів України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213 VIII та

«Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 № 1166-VII, не зазнали змін.

Узагальнюю викладене, адвокат висновує, позаяк ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ в Одеській області саме з приводу перерахунку вже призначеної пенсії, то будь які законодавчі зміни, які звужують зміст та обсяг прав окремих категорії громадян, не можуть застосовуватися до тих осіб, які до набрання чинності цих змін, вже набули в законний спосіб певні гарантовані державою права та свободи, в тому числі і право на пенсію державного службовця в передбаченому на час призначення пенсії розмірі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (в письмовому провадженні), позов задоволено.

Суд визнав протиправним та скасував рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 11.04.2024 №65 про відмову ОСОБА_1 у переведенні її з пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV на пенсію за віком згідно із Законом №3723-ХІІ з 25.08.2023.

Зобов`язав ГУ ПФУ в Одеській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV на пенсію за віком згідно із Законом №3723-ХІІ з 25.08.2023.

Зобов`язав ГУ ПФУ в Одеській області здійснити з 25.08.2023 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 як державного службовця за віком, відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, з урахуванням довідок про складові заробітної плати №270-01/01-01 та №271-01/01-01 від 22.08.2023, виданих Одеською районною радою Одеської області.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив із того, що на дату звернення позивачки (25.08.2023) до ГУПФУ в Одеській області щодо переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону №1058-IV, на пенсію державного службовця за віком відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, позивачка досягла пенсійного віку, встановленого Законом №1058-ІV та мала необхідний страховий стаж, в тому числі понад 20 років на посадах державної служби, а тому, з урахуванням положень пункту 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VІІІ, ОСОБА_1 має право на пенсію державного службовця за віком на підставі статті 37 Закону №3723-XII.

Покликаючись на рішення Конституційного Суду України від 23.12.2022 року №3-р/2022, суд першої інстанції зазначив, що визнаний неконституційним припис Закону №889-VІІІ, який унеможливлював перерахунок розмірів пенсій, призначених на підставі статті 37 Закону №3723-ХІІ, втрачає чинність через три місяці з дня припинення чи скасування в Україні воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02. 2022 №64/2022, а відтак, станом на час розгляду даної справи, підпункт 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII є діючим та не втратив чинність.

Поряд з цим, суд, звернувшись до положень частин 3, 5 статті 45 Закону №1058-IV, які унормовують переведення з одного виду пенсії на інший, виснував, що перерахунок пенсії за Законом України «Про державну службу можливий, адже при процедурі переведення з одного виду пенсії на інший враховуються не тільки документи, наявні в пенсійній справі, а й додатково подані пенсіонером документи.

Отож, на його переконання, позивачка має право на перерахунок пенсії, з урахуванням наданих довідок, складених відповідно до форм довідок, затверджених постановою Правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3.

Обираючи належний спосіб захисту, суд першої інстанції, керуючись частиною 4 статті 245 КАС України, дійшов висновку, що може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, адже для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

За таких умов, суд зобов`язав ГУ ПФУ в Одеській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV на пенсію за віком згідно із Законом №3723-ХІІ з 25.08.2023, а також зобов`язав здійснити із вказаної дати перерахунок та виплату пенсії, відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, з урахуванням довідок про складові заробітної плати №270-01/01-01 та №271-01/01-01 від 22.08.2023, виданих Одеською районною радою Одеської області.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

В апеляційній скарзі, ГУ ПФУ в Одеській області, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що, відповідно до частини 1 статті 90 Закону №889- VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Разом з цим, відповідно до пункту 3 Порядку №622 право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом № 889-УШ не призначалася пенсія відповідно до Закону №3723-ХІІ мають: чоловіки, які досягли віку 62 роки. До досягнення зазначеного віку право на призначення пенсії мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

61 рік - які народилися по 31 грудня 1954 р.;

61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 р. по 31 грудня 1955 р.;

жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відтак, як стверджує скаржник, обов`язковою умовою для призначення позивачці пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» є неотримання особою такого виду пенсії до 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом № 889).

Проте, як свідчать обставини справи, позивачка у період з 12.08.2000 по 22.06.2021 перебувала на обліку в пенсійному органі, як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

За заявою від 22.06.2021 позивачку було переведено на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV.

Враховуючи викладене, оскільки позивачка вже реалізувала своє право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723, відсутні правові підстави для переведення її на пенсію за нормами даного Закону.

Що стосується перерахунку пенсії, то скаржник указує, що з 01.05.2016 законодавцем передбачено збереження права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723 виключно для осіб, які не змогли реалізувати таке своє право через внесені зміни до законодавства. При цьому, законодавець не зберіг таким особам право на перерахунок призначеної пенсії, оскільки норми Закону №3723, які визначали право на перерахунок пенсії та порядок такого перерахунку були визнані такими, що втратили чинність.

Відтак, враховуючи те, що позивачці вже було призначено пенсію за Законом № 3723 з 12.08.2000, обчислення розміру такої пенсії можливе виключно на підставі документів, які були наявні у пенсійній справі станом на 01.05.2016. Іншого чинним законодавством не передбачено.

Адвокат Дзісь А. Р., який діє в інтересах ОСОБА_1 , у відзиві на апеляційну скаргу, посилаючись на доводи, які узгоджуються із висновками суду першої інстанції, зазначає про безпідставність поданої скарги.

Адвокат вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому просить в задоволенні скарги відмовити, а рішення суду залишити без змін.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України, справа буде розглядатися в порядку письмового провадження, оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області.

У період з 12.08.2000 по 22.06.2021 позивачка отримувала пенсію за віком відповідно до Закону №3723-ХІІ.

З 14.08.2006 ОСОБА_1 була звільнена з посади державної служби, а саме: з посади начальника відділу з питань фінансового забезпечення діяльності ради виконавчого апарату районної ради.

З 22.06.2021 позивачку, за її особистою заявою, переведено на пенсію за віком за Законом №1058-IV.

У подальшому, ОСОБА_1 звернулася до Одеської районної ради Одеської області та отримала довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця за останньою займаною посадою (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 22.08.2023 за №270-01/01-01 та довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 22.08.2023 за №271-01/01-01 із актуальною інформацією станом на липень 2023 року.

25.08.2023 позивачка звернулась до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою щодо переведення її з пенсії за віком згідно Закону №1058-IV на пенсію за віком згідно Закону №3723-ХІІ, а також щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії згідно Закону №3723-ХІІ відповідно до довідок №270-01/01-01 від 22.08.2023 та №271-01/01-01 від 22.08.2023.

Листом від 08.09.2023 ГУПФУ в Одеській області відмовило позивачці в задоволенні її заяви.

Не погоджуючись із відмовою пенсійного органу, позивач оскаржила її в судовому порядку.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2024 у справі №420/28787/23, зокрема, зобов`язано ГУПФУ в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.08.2023 про переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», про здійснення перерахунку та виплати пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» згідно довідок №270-01/01-01 та №271-01/01-01 від 22.08.2023, та прийняти рішення за результатами розгляду такої заяви.

На виконання вимог даної постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2024, ГУПФУ в Одеській області повторно розглянуло заяву позивача від 25.08.2023. Внаслідок розгляду пенсійним органом було прийнято рішення №65 від 11.04.2024 про відмову у переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу».

В обґрунтування вказаного рішення відповідач зазначив, що у разі переведення позивачки з пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу», розмір її пенсійних виплат зменшиться. До того ж, проводити перерахунок пенсії згідно довідок №270-01/01-01 та №271-01/01-01 від 22.08.2023, які видані органом місцевого самоврядування Одеською районною радою Одеської області, немає підстав, оскільки Законом України «Про державну службу» проведення перерахунків пенсій не передбачено.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що наявні підстави для часткового задоволення апеляції, з огляду на таке.

Головним доводом апеляційної скарги є те, що позивачка вже реалізувала своє право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723 з 12.08.2000, а тому відсутні правові підстави для переведення її на пенсію за нормами даного Закону.

Відповідаючи на даний довід апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Статтею 46 Конституції Українивизначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01.05.2016 визначалися Законом №3723-ХІІ.

01.05.2016 набрав чинності Закон №889-VIII, який визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців.

Відповідно до статті 90 Закону №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з пунктом 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII з 01.05.2016 втратив чинність Закон №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Так, згідно з пунктом 10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

За приписами пункту 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону №3723-XI на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»( 1058-15 ), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (1058-15), у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №822/524/18).

Отже, після 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом №889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII, та мають передбачені вік та страховий стаж.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10 липня 2018 року у справі №591/6970/16-а.

За своєю суттю спірні правовідносини у цій справі стосуються переведення позивачки на пенсію державного службовця за віком за умов, визначених у Законі №889-VIII. На момент звернення із відповідною заявою (25.08.2023) позивачка отримувала пенсію за віком за нормами Закону №1058-IV.

Суд апеляційної інстанції, відповідно до приписів частини п`ятої статті 242 КАС України, враховує також висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 25 травня 2023 року у справі №580/3805/22 (де спір стосується переведення позивачки з пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV на пенсію за віком відповідно до Закону №3723-ХІІ), які полягають у такому.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Кожна наступна зміна виду пенсії є переведенням або переходом з одного виду пенсії на інший, а не новим її призначенням чи перерахунком, оскільки в практиці застосування пенсійного законодавства не існує поняття другого, третього, подальшого або іншого призначення пенсії. Перерахунок пенсії за своїм змістом є зміною розміру одного і того ж виду пенсії у зв`язку із зміною показника, що був базою для визначення розміру пенсії (заробітної плати, грошового забезпечення тощо), чи з інших підстав, передбачених чинним законодавством. Вказані види пенсії відрізняються підставами їх призначення та механізмами визначення їх розміру, а наявність правових підстав для переведення позивачки на пенсію відповідно до Закону №3723-ХІІ пов`язана виключно з дотриманням вимог, визначених пунктами 10 та 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII.

Як вказав Верховний Суд (пункти 29, 30), ані розділ ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VІІІ, ані стаття 37 Закону №3723-XII не містять обмеження щодо неможливості призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII особам, яким до 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом №889-VІІІ) призначалась пенсія відповідно до Закону №3723-XII. Верховний Суд вважає безпідставним висновок судів попередніх інстанцій про відсутність у позивачки права на пенсію за віком відповідно до Закону №3723-XII з підстави, що за вказаним законом їй вже призначалась пенсія.

Верховний Суд у наведеній справі виснував, що для правильного вирішення спору необхідно встановити, чи займала позивачка станом на 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом №889-VІІІ) посаду державної служби та який стаж державної служби вона мала станом на зазначену дату, оскільки норми розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VІІІ пов`язують збереження в особи права на призначення пенсії за віком відповідно до Закону №3723-XII з наявністю в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, те, що позивачка раніше отримувала пенсію відповідно до Закону №3723-XII, не позбавляє її права перейти з пенсії за віком, яку вона отримує наразі за Законом №1058-IV, на пенсію в межах дії Закону №889-VIII, адже за наявності в особи права на пенсію за різними законами або на різні види пенсії в межах одного закону, законодавець не забороняє після призначення пенсії перейти з одного виду пенсії на інший або звернутись із заявою про переведення пенсії за іншим законом. Одержавши заяву позивача про переведення на пенсію за іншим законом, відповідач міг виходити лише з оцінки об`єктивних обставин, тобто відповідного права особи, яке вона має, або ж відсутності такого права (наприклад за відсутності необхідного стажу роботи на посадах державної служби станом на відповідний момент часу).

У спірному рішенні не зазначається про те, що позивач не має достатнього страхового або спеціального стажу роботи/служби, що б унеможливлювало вирішення цього питання.

Таким чином, у ГУ ПФУ в Одеській області не було фактичних та правових підстав для відмови у переведенні на інший вид пенсії позивачки, у якої наявні умови для реалізації права на одержання пенсії державних службовців (згідно із пунктами 10, 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII та відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ).

Суд зауважує, що відповідно до пункту 13 розділу ХV Прикінцеві положення Закону №1058-IV, у разі якщо особі призначено пенсію відповідно до законів України, зокрема, «Про державну службу», її виплата продовжується до переведення за бажанням особи на пенсію на інших підставах або за бажанням особи поновлюється у розмірі, який було встановлено до переведення.

Отже, законодавець передбачив пенсіонеру можливість вибору перейти на пенсію на інших підставах або поновити пенсію держслужбовця у попередньому розмірі, що визначається бажанням останнього.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка з 12.08.2000 по 22.06.2021 отримувала пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу».

Як вбачається з постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2024 по справі №420/28787/23 позивачка 25.08.2023 звернулась із заявою до ГУПФУ в Одеській області, в якій просила:

- перевести з пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV на пенсію за віком державного службовця відповідно до Закону № 889-VIII;

- здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону №889-VIII відповідно до довідок № 270-01/01-01 та № 271-01/01-01 від 22.08.2023.

Отже, позивачка, звертаючись до пенсійного органу, не просила повернути її на пенсію за Законом №3723-ХІІ у попередньому розмірі, яку вона отримувала до переведення її на пенсію за нормами Закону №1058-IV, а просила перевести її на пенсію за Законом №889-VІІІ (тобто, із застосуванням умов, визначених у пунктах 10, 12 розділу ХІ Прикінцеві положення), на підставі Закону №3723-ХІІ у чинній редакції, що передбачає обчислення пенсії в розмірі 60 відсотків заробітної плати, з якої сплачено страхові внески - якщо перед зверненням за пенсією особа працювала, або у тому ж відсотковому розмірі від заробітної плати працюючого державного службовця - якщо на час звернення за пенсією особа не є державним службовцем.

Тобто, у цьому разі мова не йде про перерахунок пенсії на підставі нової довідки у зв`язку із збільшенням заробітної плати працюючих державних службовців та у попередньому розмірі.

Зважаючи на викладене, на думку суду апеляційної інстанції, адвокат Дзісь А. Р. некоректно від імені ОСОБА_1 заявив позовні вимоги про переведення з пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV на пенсію за віком державного службовця відповідно до Закону №3723-ХІІ.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення на це увагу не звернув та помилково зобов`язав пенсійний орган перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV на пенсію за віком державного службовця відповідно до Закону №3723-ХІІ.

Разом з тим, слід наголосити, що у справі, яка розглядається, спір виник щодо права позивачки на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у сукупності із пунктами 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII, оскільки орган Пенсійного фонду України не визнав за нею цього права.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 12 вересня 2023 року у справі №560/8328/22, де предметом спору були аналогічні правовідносини, вимоги позивача зобов`язати обрахувати пенсію за віком з урахуванням заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, є передчасними, оскільки стосуються розміру пенсійних виплат, який ще не обрахований суб`єктом владних повноважень, який наділений такою дискрецією, наслідки якої можуть бути предметом перевірки судом на відповідність критеріям, визначеним у статті 2 КАС України, а отже така вимога спрямована на майбутнє, через що не підлягає задоволенню з огляду на те, що судовому захисту підлягає тільки порушене право.

Тож з урахуванням наведеного вимоги позову про визначення розміру пенсії з урахуванням довідок № 270-01/01-01 та № 271-01/01-01 від 22.08.2023 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця задоволенню не підлягають, оскільки є передчасними.

При цьому суд зауважує, що згідно з правовими висновками Верховного Суду у наведеній справі для призначення пенсії за віком за Законом №3723-ХІІ особі, яка на час звернення за її призначенням не є державним службовцем, проте відповідає критеріям, визначеним у пункті 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII, використовується розмір заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а не розмір заробітної плати, яку така особа отримувала під час перебування на державній службі.

Підсумовуючи викладене та враховуючи те, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 317 КАС України, рішення суду має бути скасовано в частині обов`язку ГУ ПФУ в Одеській області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком за Законом №3723-ХІІ та здійснити їй перерахунок і виплату пенсії як державного службовця за віком, відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, з урахуванням довідок про складові заробітної плати №270-01/01-01 та №271-01/01-01 від 22.08.2023, виданих Одеською районною радою Одеської області.

Ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову.

Розподіл судових витрат, відповідно до вимог статті 139 КАС України, не змінюється.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року скасувати, в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу» №3723-ХІІ та зобов`язання здійснити з 25.08.2023 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 як державного службовця за віком, відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ, з урахуванням довідок про складові заробітної плати №270-01/01-01 та №271-01/01-01 від 22.08.2023, виданих Одеською районною радою Одеської області.

Ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII з 25.08.2023.

У задоволенні позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 25.08.2023 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 як державного службовця за віком, відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ, з урахуванням довідок про складові заробітної плати №270-01/01-01 та №271-01/01-01 від 22.08.2023, виданих Одеською районною радою Одеської області відмовити.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Ю. М. Градовський

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 12.02.2025.