Справа № 579/88/25
Суддя: Моргун О. В.
Дата ухвалення: 2025-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 579/88/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2025 року Кролевецький районний суд Сумської області

в складі головуючого судді - Моргуна О.В.,

з участю секретаря судового засідання - Сергієнко Ж.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кролевець справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до адміністративної комісії виконавчого комітету Кролевецької міської ради Конотопського району Сумської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до адміністративної комісії виконавчого комітету Кролевецької міської ради Конотопського району Сумської області, в якому просить постанову адміністративної комісії виконавчого комітету Кролевецької міської ради Конотопського району Сумської області №60 від 09 січня 2025 року про накладення адміністративного стягнення за ч.2 ст.156 КУпАП відносно неї, ОСОБА_1 , скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що постановою від 9 січня 2025 року адміністративної комісії виконавчого комітету Кролевецької міської ради її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП та накладено штраф в розмірі 6800 грн. за те, що вона, 15 листопада 2024 року близько 14 години 15 хвилин перебуваючи на робочому місці в магазині ФОП « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою АДРЕСА_1 здійснила продаж неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пиво «Баварське» ємкістю 1,75 л. і слабоалкогольного напою « ІНФОРМАЦІЯ_3 », та 15.11.2024 року близько 15 години 15 хвилин здійснила продаж цигарок «Кемел» неповнолітній ОСОБА_2 , чим порушила вимоги ч 2 ст. 156 КУпАП., вважає що в її діях відсутній склад правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, вона не була повідомлена про час та місце розгляду справи, внаслідок чого постанову про адміністративне правопорушення необхідно скасувати , провадження у справі закрити.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про місце, день та час розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідач подав відзив на позов, за змістом якого просить відмовити в задоволенні позову (а.с. 19-70).

Позивач відповідь на відзив не надала , за змістом поданого клопотання позов підтримує .

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи таке.

Судом встановлено, постановою №60 від 9 січня 2025 року адміністративної комісії виконавчого комітету Кролевецької міської ради Конотопського району Сумської області ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП у виді штрафу 6800грн. (а.с.33).

Як вбачається з вказаної постанови, 15 листопада 2024 року близько 14 години 15 хвилин ОСОБА_1 перебуваючи на робочому місці в магазині ФОП « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою АДРЕСА_1 здійснила продаж неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , пива «Баварське» ємкістю 1,75 л., слабоалкогольного напою «Шейк» вмістом спирту 7% та 15 листопада 2024 року близько 15 години 15 хвилин ОСОБА_1 перебуваючи на робочому місці в магазині ФОП « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою АДРЕСА_1 здійснила продаж неповнолітній ОСОБА_2 цигарок «Кемел», чим вчинила правопорушення передбачене статтею ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до змісту ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по-батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Частиною 2 ст. 156 КУпАП передбачена відповідальність серед іншого за продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння особі, яка не досягла 18-річного віку.

Так, з диспозиції 2 ст. 156 КУпАП вбачається, що зазначена норма примо забороняє продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, тютюнових виробів, особі, яка не досягла 18-річного віку.

Судом встановлено, що позивач вчинила продаж пива слабоалкогольних напоїв, тютюнових виробів, особі, яка не досягла 18-річного віку.

Факт вчинення ОСОБА_1 зазначеного вище правопорушення підтверджується матеріалами адміністративної справи, а саме:

- протоколами про адміністративні правопорушення (а.с. 8-9);

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с.51), за змістом яких вона підтвердила факт продажу алкоголю та сигарет ОСОБА_2 ,

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 та копією її свідоцтва про народження (а.с.50,53),

- відео-файлами, які містяться на DVD-R диску лазерних систем зчитування, за змістом яких ОСОБА_1 є продавцем, а ОСОБА_2 покупцем, стосовно якої є обґрунтовані сумніви щодо її повноліття (а.с. 28);

- фототаблицями (а.с. 54,55).

Таким чином, з досліджених у справі доказів встановлено, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.156 КУпАП.

Згідно ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказах, висновків експертів, показів свідків.

Виходячи із норм викладених в ч.1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Статтею 251 КУпАП передбачено, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За положеннями ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Згідно ст.ст. 251, 254, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів, це офіційний документ відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки правопорушення, передбаченого КУпАП.

Суд вважає, що протоколи про адміністративні правопорушення можливо приймати до уваги як належні та допустимі докази - зміст яких відтворює фактичну обставину, оскільки в судовому засіданні встановлено, що протоколи складені уповноваженою особою у встановленому законом порядку, і ознаки діянь, вчинених ОСОБА_3 15 листопада 2024 року близько 14 години 15 хвилин та близько 15 години 15 хвилин в магазині ФОП «Дзюба» за адресою АДРЕСА_1 містять склад правопорушень, передбачених ч.2 ст.156 КУпАП.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Посилання позивача як на підставу своїх вимог про те, що в її діх відсутній склад правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП не заслуговує на увагу суду .

Позивач повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Згідно п. 5 ч. 5 ст.160 КАС України позивач не зазначила доказів, що підтверджують вказані нею обставини та оскаржуючи постанову від 9 січня 2025 року, винесену суб`єктом владних повноважень, не зазначила обґрунтування порушення оскаржуваним рішенням її прав, свобод та інтересів.

Згідно ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказах, висновків експертів, показів свідків.

Виходячи із норм викладених в ч.1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Статтею 251 КУпАП передбачено, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На позивача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести в суді ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх позовних вимог. Тобто, відповідно до вимог ст.9 КАС України - позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 74-76 КАС України, зазначені ним обставини.

Позивачем взагалі не надано доказів, на які вона посилається як на підставу своїх вимог про те, що постанова є незаконною, прийнята з порушенням діючого законодавства , протиправною .

Згідно ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає в тому числі одне з таких рішень - залишає постанову без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно наданих суду матеріалів про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 156 КУпАП встановлено, що адміністративною комісією виконано вимоги ст.ст.280, 33, 23 КУпАП.

Постанова про накладення адміністративного стягнення є цілком законною та обгрунтованою.

Судом не встановлено підстав для скасування постанови № 60 від 9 січня 2025 року про накладення адміністративного стягнення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Таким чином, проаналізувавши вищезазначені нормативні акти, а також ознайомившись із зібраними по справі доказами, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, доказів, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено; факт вчинення позивачем правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156 КУпАП підтверджується наявними у матеріалах доказами.

Приписами КУпАП встановлено певну процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення та визначено систему правових механізмів забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Статтею 6 Європейської конвенції з прав людини (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом…,який вирішить спір щодо його прав та обов`язків …».

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Срамек проти Австрії» (case Sramek v. Austria, § 36) зазначив, що орган влади, який не є судом держави, для виконання статті 6 § 1, може розглядатися як «суд» у змістовному значенні цього терміна.

На думку суду, в даному випадку поняття «суд» може розглядатися у змістовному значенні щодо відповідача у справі, так як, останній відповідно до вимог КУпАП наділений повноваженнями одноособово вирішувати справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності та застосування до неї заходу адміністративного стягнення.

Таким чином, відповідач, будучи уповноваженим діяти від імені держави, при вирішенні питання про притягнення позивача до відповідальності повинен був дотримуватися критеріїв незалежності та безсторонності, передбачених ст. 6 Конвенції.

Судом встанолено , що розгляд справи відносно ОСОБА_1 неодноразово відкладався , остання подавала клопотання про відкладення розгляду справи та про закриття провадження, тобто була обізнана про розгляд справи відносно неї за ч. 2 ст. 156 КУпАП адміністративною комісією виконавчого комітету Кролевецької міської ради Конотопського району Сумської області.

В черговий раз про час та місце розгляду справи 9 січня 2025 року 11 годині 00 хвилин ОСОБА_1 повідомлялася, про що свідчить її підпис (а.с.35).

На засідання комісії засідання особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явилася, викликалася за адресою, вказаною у протоколах про адміністративне правопорушення та підтвердженою нею у поданих до комісії клопотаннях.

Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутності особи, необхідно враховувати практику Європейського суду з прав людини стосовно критеріїв розумних строків, поведінку особи (рішення у справах «Федіна проти України» від 02.09.2010 року, «Смірнова проти України» від 08.11.2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 року тощо), а також приймаючи до уваги рішення ЄСПЛ від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» яким наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, комісія прийшла до висновку про розгляд справи на підставі наявних у справі даних і доказів.

Окрім цього, як зазначив ЄСПЛ у справі «Каракуця проти України» (заява №18986/06; п.57) суд зазначив, що це є обов`язок зацікавленої сторони виявляти особливу уважність, дбаючи про свої інтереси, та вживати необхідних заходів для отримання інформації про рух своєї справи (Teuschler v. Germany, №47636/99; Sukhorubchenko v. Russia, №69315/01, § 48; Gurzhyy v. Ukraine, №326/03.)

За змістом позиції Верховного Суду відображену в п.34 постанови від 12.03.2019 року по справі №910/9836/18 де зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

На зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись з подіями процесу (рішення ЄСПЛ «Богонос проти Росії» від 05.02.2004 року).

У своїй практиці Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадження у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року та рішення у справі «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

З метою недопущення необґрунтованого порушення строків розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановлених ст. 277 КУпАП, а також строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, суд вважає, що причини неявки ОСОБА_1 на засідання комісії неповажними і розцінює її неявку як затягування строків розгляду справи, у зв`язку з чим комісією розглянуто справу у її відсутність.

Таким чином є необґрунтованими та не заслуговують на увагу суду посилання позивача про те , що вона не була обізнана про розгляд справи.

Інші доводи сторни позивача, не спростовують встановлених у справі фактичних обставин та зроблених на підставі них висновків.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Як зазначено в п. 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати покласти на позивача у розмірі, який нею понесено.

Керуючись ст.ст. 152, 245-246, 251, 268, 280, КУпАП, ст.ст. 2, 6-11, 77, 246, 250, 255, 257, 263, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , до адміністративної комісії виконавчого комітету Кролевецької міської ради Конотопського району Сумської області, місцезнаходження: 41300, Сумська область, м.Кролевець, вул. Грушевського, 19, , про скасування постанови та закриття провадження по справі.

Рішення суб`єкта владних повноважень постанову адміністративної комісії виконавчого комітету Кролевецької міської ради Конотопського району Сумської області № 60 від 9 січня 2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 156 КУпАП залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи в порядку письмового провадження - в той же строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 12 лютого 2025 року.

Суддя О. В. Моргун