Справа № 140/7050/24
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2025-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 рокуЛьвівСправа № 140/7050/24 пров. № А/857/29581/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2024 року (ухвалене головуючим суддею Димарчук Т.М. у м. Луцьк) у справі № 140/7050/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив:

визнання протиправними дій щодо відмови в зарахуванні до спеціального (пільгового) страхового стажу за Списком №1, для здійснення перерахунку призначеної пенсії періодів навчання з 03.02.1986 по 12.06.1986 в Нововолинському СПТУ-1 за професією підземного машиніста електровоза, навчання на курсах підземних електрослюсарів з відривом від виробництва з 24.02.1992 пo 18.09.1992; періодів роботи з 03.01.2017 по 03.02.2017 на посаді підземного машиніста електровоза 3-го розряду на ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля», з 08.08.2017 по 01.03.2018 на посаді машиніста електровоза 3-го розряду з повним робочим днем під землею на ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля», з 12.03.2018 по 13.09.2018 на посаді машиніста електровоза 3-го розряду з повним робочим днем під землею, та не зарахування отриманих доходів за цей період для обчислення розміру пенсії;

зобов`язання зарахувати до спеціального (пільгового) страхового стажу за Списком №1 періоди навчання з 03.02.1986 по 12.06.1986 в Нововолинському СПТУ-1 за професією підземного машиніста електровоза, навчання на курсах підземних електрослюсарів з відривом від виробництва з 24.02.1992 по 18.09.1992; періодів роботи з 03.01.2017 по 03.02.2017 на посаді підземного машиніста електровоза 3-го розряду на ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля», з 08.08.2017 по 01.03.2018 на посаді машиніста електровоза 3-го розряду з повним робочим днем під землею на ВП «Шахта № 9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля», з 12.03.2018 по 13.09.2018 на посаді машиніста електровоза 3-го розряду з повним робочим днем під землею, та отримані доходи (заробітну плату) у вказаний період для здійснення перерахунку пенсії; здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням даного спеціального (пільгового) страхового стажу» з 01 січня 2024 року з урахуванням виплачених сум).

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що у відповідача були відсутні підстави для незарахування позивачу до спеціального (пільгового) страхового стажу за Списком №1 вказаних періодів роботи на даному підприємстві.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 10.10.2024 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до спеціального (пільгового) страхового стажу за Списком №1 періоду навчання на курсах підземних електрослюсарів з відривом від виробництва з 24.02.1992 пo 18.09.1992 та періодів роботи з 03.01.2017 по 03.02.2017, з 08.08.2017 по 01.03.2018, з 12.03.2018 по 13.09.2018 на ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля», та не врахування отриманих доходів для обчислення розміру пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального (пільгового) страхового стажу за Списком №1 період навчання на курсах підземних електрослюсарів з відривом від виробництва з 24.02.1992 пo 18.09.1992 та періоди роботи з 03.01.2017 по 03.02.2017, з 08.08.2017 по 01.03.2018, з 12.03.2018 по 13.09.2018 на ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля», з врахуванням отриманих доходів для обчислення розміру пенсії та здійснити перерахунок пенсії з урахуванням даного спеціального (пільгового) страхового стажу з 10.01.2024 (з урахуванням виплачених сум).У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків (у зв`язку із чим утворилася заборгованість зі сплати таких внесків) тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи сплачені страхові внески не були зараховані на відповідні рахунки. Посилання відповідача на необхідність підтвердження стажу навчання підземним роботам уточнюючими довідками підприємства із зазначенням умов проходження навчання за вказаний період з відривом від виробництва, на робочому місці, з виплатою заробітної плати по підземних тарифах тощо, є безпідставним, оскільки обов`язок підтвердження первинними документами записів в трудовій книжці покладається на адміністрацію підприємств, натомість відповідач перекладає вказаний обов`язок саме на позивача.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФ України у Волинській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №1 відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 18.07.2015.

Позивач 10.01.2024 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про зарахування до спеціального (пільгового) страхового стажу за Списком №1 періоду навчання на курсах підземних електрослюсарів з відривом від виробництва з 24.02.1992 пo 18.09.1992, а також періодів роботи з 03.01.2017 по 03.02.2017, з 08.08.2017 по 01.03.2018, з 12.03.2018 по 13.09.2018 на ВП «Шахта №9 «Нововолинеька» ДП «Волиньвугілля» та здійснення перерахунку пенсії з врахуванням даного пільгового страхового стажу відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» (а.с.20).

Листом від 22.02.2024 №2757-1348/П-02/8-0300/24 ГУ ПФ України у Волинській області повідомило позивача про те, що він перебуває на обліку в органах Фонду як одержувач пенсії за віком з 18.05.2015. При обчисленні розміру пенсії згідно з матеріалами пенсійної справи спеціалістами управління визначено тривалість страхового стажу, що складає 42 роки 09 місяців 04 днів, з них: 12 років 09 місяців 27 днів - пільгова робота з повним робочим днем під землею та 04 місяці 10 днів - навчання за фахом (коефіцієнт страхового стажу 0,42750).

При цьому, пільговий стаж роботи визначено на підставі довідок про пільговий характер роботи, фактичну її тривалість та з урахуванням результатів атестації робочого місця. Наявні у матеріалах пенсійної справи документи не містять відомостей щодо умов проходження навчання протягом періоду з 25.02.1992 по 14.06.1992 (з відривом від виробництва, на робочому місці, з виплатою заробітної плати по підземних тарифах тощо). Довідки стосовно зайнятості в особливо шкідливих умовах праці на підприємстві, з яким позивач перебував у трудових відносинах у 2017 2018 роках, не надавалися.

Для визначення розміру пенсії враховано середньомісячний заробіток - 5674,84грн, який взято за період роботи з 01.06.1991 по 31.03.1995, з 01.12.1995 по 31.07.1997 та з 01.07.2000 по 01.07.2015 з урахуванням середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 - 7405,03грн (індивідуальний коефіцієнт заробітку - 0,76635). Враховуючи дані щодо страхового стажу та заробітку розмір пенсійної виплати складає 2760,00 грн, з них: 2425,99 грн - розмір пенсії за віком (5674,84грн х 0,42750); 91,84 грн - доплата за 7 років понаднормативного стажу; 242,17 грн - доплата до пенсії особам, яким не виповнилося 70 років, що відповідає нормам чинного пенсійного законодавства.

Враховуючи викладене, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового шахтарського стажу роботи - 15 років, на ОСОБА_1 не поширюються норми Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Позивач, не погодившись з діями відповідача щодо відмови у зарахуванні спірних періодів його навчання та роботи до спеціального (пільгового) страхового стажу за Списком №1 для здійснення перерахунку призначеної пенсії, звернувся до суду з даним позовом.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначаються положеннями Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV).

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV визначено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди - пенсії застрахованим особам, які працювали або працюють на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, призначають за нормами цього Закону, за умови наявності необхідного трудового стажу.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-ІV встановлено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до абз. 1 - 3 ч. 4 ст. 42 Закону №1058-ІV, у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія. За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії. У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Згідно абз. 4 ч. 4 ст. 42 Закону №1058-ІV, якщо пенсіонер, який продовжував працювати, набув стажу, достатнього для обчислення пенсії відповідно до ч. 1 ст. 28 цього Закону, за його заявою проводиться відповідний перерахунок пенсії незалежно від того, скільки часу минуло після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

З наведеного слідує, що вказаною нормою встановлено можливість перерахунку пенсії застрахованій особі, яка продовжувала працювати, з урахуванням додатково набутого нею страхового стажу. Такий перерахунок може здійснюватися або лише з урахуванням додатково набутого страхового стажу за умови перерахунку пенсії із заробітної плати (доходу), з якої ця пенсія була обчислена, або з урахуванням як зазначеного стажу, так і з заробітної плати, яку пенсіонер отримував уже після призначення пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону №1058-ІV, призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII (далі Закон №1788-ХII) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 від 04.07.1986, позивач з 03.02.1986 по 12.06.1986 навчався в Нововолинському СПТУ-1 за професією підземного машиніста електровоза (диплом №399787 від 12.06.1986); з 24.02.1992 пo 18.09.1992 навчання на курсах підземних електрослюсарів з відривом від виробництва (наказ №13/к від 24.02.1992); з 03.01.2017 прийнятий підземним машиністом електровоза 3-го розряду на ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» (наказ №01/к від 03.01.2017); з 03.02.2017 звільнений з ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» у зв`язку з закінченням строкового трудового договору (наказ №16/к від 03.02.2017); з 08.08.2017 прийнятий підземним машиністом електровоза 3-го розряду з повним робочим днем під землею на ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» (наказ №94/к від 08.08.2017); з 01.03.2018 звільнений з ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» у зв`язку з закінченням строкового трудового договору (наказ №18/к від 28.02.2018); з 12.03.2018 прийнятий машиністом електровоза 3-го розряду з повним робочим днем під землею на ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» (наказ №21/к від 12.03.2018); з 13.09.2018 звільнений з ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» у зв`язку з закінченням строкового трудового договору (наказ №88/к від 12.09.2018) (а.с.15-19).

Згідно доводів апеляційної скарги відповідача не зараховано позивачу період його роботи з 12.03.2018 по 13.09.2018 через відсутність сплати внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з абз. 36 ч. 1 ст. 1 Закону №1058-ІV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до абз. 37 ч. 1 ст. 1 Закону №1058-ІV, страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 24 Закону №1058-ІV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку(абз. 1 ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV).

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивач працював на посаді «машиніста електровоза» та виконував підземні роботи з повним робочим днем під землею, якому за вказаний період була нарахована та виплачена заробітна плата, на яку в свою чергу нараховувалися страхові внески.

З цього приводу вірно врахував суд першої інстанції, що відповідно до ст.11 Закону №1058-IV обчислення страхових внесків застрахованих осіб здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Згідно зі ст. 20 Закону №1058-IV, обчислення страхових внесків застрахованих осіб здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески. Сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Перерахування страхових внесків здійснюється страхувальниками одночасно з одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі або з виручки від реалізації товарів (послуг). Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Системний аналіз вказаних вище норм Закону №1058-IV дає підстави для висновку, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який сплачені страхові внески.

Періоди роботи, за які підприємство-страхувальник нарахувало застрахованій особі - працівнику заробітну плату та утримало з неї відповідні страхові внески (єдиний внесок), повинні зараховуватися до страхового стажу цієї застрахованої особи-працівника незалежно від того сплатило підприємство-страхувальник ці страхові внески (єдиний внесок) чи ні, оскільки працівник не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи до страхового стажу за порушення, яке вчинене роботодавцем - платником страхових внесків (єдиного внеску).

Тому відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку (в індивідуальних відомостях про застраховану особу) відомостей про сплату підприємством-роботодавцем страхових внесків (єдиного внеску) для нарахування пенсії за наявності відомостей, які підтверджують нарахування заробітної плати (доходу), на які відповідно до Закону нараховуються страхові внески (єдиний внесок), - не є підставою для позбавлення особи права на пенсію.

Суд зазначає, що працівник не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи до страхового стажу за порушення, яке вчинене роботодавцем - платником страхових внесків (єдиного внеску).

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку (в індивідуальних відомостях про застраховану особу - позивача (форма ОК-5)) відомостей про сплату підприємством-роботодавцем страхових внесків (єдиного внеску) для нарахування пенсії за спірний період не є підставою для позбавлення особи права на пенсію, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, наведеною у постановах від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 у справі № 482/434/17, які в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України враховуються судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Щодо тверджень відповідача про відсутність у матеріалах пенсійної справи виписки з наказів про проведення атестації робочих місць та довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №97 від 02.04.2024, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Також, згідно з ч. 3 ст. 44 Закону №1058-IV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Відповідно до ст. 101 Закону №1788-ХII органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Відтак, правом вимагати додаткові документи від підприємств, організацій і окремих осіб наділені лише органи, що призначають пенсії, а не особи, яким призначається пенсія.

Натомість, в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б свідчили про вчинення відповідачем дій, спрямованих на проведення перевірки відомостей щодо періодів роботи позивача, сплати страхових внесків та отримання додаткових документів.

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач протиправно відмовив позивачу у зарахуванні до спеціального (пільгового) страхового стажу за Списком №1 періоду навчання на курсах підземних електрослюсарів з відривом від виробництва з 24.02.1992 пo 18.09.1992 та періодів роботи з 03.01.2017 по 03.02.2017, з 08.08.2017 по 01.03.2018, з 12.03.2018 по 13.09.2018 на ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля».

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2024 року у справі № 140/7050/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді Л. Я. Гудим
В. Я. Качмар