Справа № 300/6619/24
Суддя: Чиркін С.М.
Дата ухвалення: 2025-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

12 лютого 2025 року

м. Київ

справа №300/6619/24

адміністративне провадження № К/990/3179/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Чиркіна С.М.,

суддів: Шарапи В.М., Берназюка Я.О.,

перевірив касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.10.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.01.2025 у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - ГУПФУ в Івано-Франківській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - ГУПФУ в Житомирській області, скаржник), в якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення ГУПФУ в Житомирській області від 03.06.2024 № 11 про відмову в призначенні пенсії за віком;

зобов`язати ГУПФУ в Івано-Франківській області зарахувати до загального страхового стажу роботу у Грузинському морському пароплавстві у період з 16.06.1987 - 01.09.1987 на посаді електромонтер 5 розряду; у СПМК НВО «Грузморберегозахист» у період з 17.09.1987 - 03.01.1995 на посадах 2-ий помічник капітана, старший помічник капітана, в.о. капітана т/х «Восток»; у Держконцерн «Чорохи» у період з 04.01.1995 - 17.10.1996 на посаді 2-ий помічник капітана т/х «Гантіаді»; у фірмі «Санапіро» у період з 20.10.1996 - 10.03.1997 на посаді інструктор по туризму; у ЖЕК Суворівського району м. Херсон у період з 24.03.1997 - 07.07.1998 на посадах електромеханік по ліфтах 4-го розряду та майстер по ліфтах; у ПП «Одеське міжнародне морське агентство» у період з 08.07.1998 - 07.08.1998 на посаді старший помічник капітана;

зобов`язати ГУПФУ в Івано-Франківській області призначити і виплачувати з 24.05.2024 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.10.2024, яке залишено без змін Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.01.2025, позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУПФУ в Житомирській області від 03.06.2024 № 11 про відмову у призначенні пенсії за віком Р.С.Кабуладзе.

Зобов`язано ГУПФУ в Житомирській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 16.06.1987 по 01.09.1987 в Грузинському морському пароплавстві на посаді електромонтер 5 розряду, з 17.09.1987 по 03.01.1995 у СПМК НВО «Грузморберегозахист» на посадах 2-ий помічник капітана, старший помічник капітана, в.о. капітана т/х «Восток», з 04.01.1995 по 17.10.1996 на посаді 2-ий помічник капітана т/х «Гантіаді», з 20.10.1996 по 10.03.1997 у фірмі «Санапіро» на посаді інструктор по туризму, з 24.03.1997 по 07.07.1998 у ЖЕК Суворівського району м. Херсон на посадах електромеханік по ліфтах 4-го розряду та майстер по ліфтах, з 08.07.1998 по 07.08.1998 у ПП «Одеське міжнародне морське агенство» на посаді старший помічник капітана та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 24.05.2024 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено.

24.01.2025 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ГУПФУ в Житомирській області, в якій скаржник просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.10.2024, постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.01.2025 у справі № 300/6619/24, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Як на підставу касаційного оскарження скаржник покликається на підпункт «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики).

Скаржник вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли помилкового висновку, що весь стаж роботи за спірний період, підтверджується відповідними записами у трудовій книжці позивача від 30.03.1981 серії НОМЕР_1 з покликанням на номери та дати наказів про прийняття на роботу, переведення та звільнення з роботи.

Перевіривши касаційну скаргу та документи, додані до неї, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Згідно з пунктом 3 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

У цій справі оскаржується рішення територіального органу Пенсійного фонду України щодо відмови в призначенні пенсії за віком та не зарахування до страхового стажу періодів роботи на підприємствах, які знаходилися на території Грузії.

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в ухвалі від 04.09.2024 про відкриття провадження вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

Вказані критерії прийнятності касаційної скарги встановлені задля можливості забезпечення Верховним Судом ключової мети касаційного перегляду - виправлення судових помилок та усунення недоліків судочинства, що призвели до порушення прав учасників справи. Тобто касаційний перегляд за своєю сутністю має екстраординарний характер і спрямований на забезпечення основоположних гарантій справедливого судового розгляду, які становлять зміст конституційного принципу верховенства права.

Оцінивши доводи касаційної скарги, Суд дійшов висновку, що скаржником не доведено існування обставин, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Зокрема, для підтвердження фундаментального значення для формування єдиної правозастосовної практики скаржник має сформулювати проблемне правове питання, вирішення якого у випадку відкриття Верховним Судом касаційного провадження, впливатиме на значну кількість спорів.

Натомість скаржник лише покликається на підпункт «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Скаржник в касаційній скарзі фактично зазначає про необхідність здійснити переоцінку встановлених судом у справі обставин, а також надати перевагу одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої статті 341 КАС України.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів».

Зазначене узгоджується з Рекомендаціями № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумачення закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.

Враховуючи викладені вимоги КАС України, для можливості відкриття провадження у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, у касаційній скарзі скаржник має обґрунтовано зазначити підстави, вказані у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Суд вважає, що скаржник не довів наявність підстав, вказаних у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України у цій справі.

Суд відхиляє покликання позивача на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 24 червня 2021 року у справі № 814/2323/17, оскільки такі є нерелевантними до правовідносин у цій справі, адже сформовані за різного правового регулювання (а саме: при вирішенні питання щодо прийняття Державною службою геології та надр України рішення віднесеного до його компетенції).

Верховний Суд вважає також нерелевантними посилання на висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 10.04.2018 у справі № 348/2160/15-а, оскільки такі висновки сформовані за інших обставин у справі (щодо питання наявності підстав для призначення особам пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці), відповідно правовідносини в зазначеній справі та справі, що розглядається, не є подібними.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на наведене, Суд вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.10.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.01.2025 у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя - доповідач: С.М. Чиркін

Судді: В.М. Шарапа

Я.О. Берназюк